Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд\~ стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь [PERSON] шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в розмірі 500\~000 грн.; стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь [PERSON] шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку понесені судові витрати. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 06.02.2014 року старшим слідчим СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] були внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування щодо [PERSON] та предявлення повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 і ч. 4 ст. 358 КК України, а 27.08.2014 року було предявлено повідомлення про підозру за тими ж самими статтями КК України. У вересні 2014 року старшим прокурором Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури [PERSON] був затверджений обвинувальний акт щодо [PERSON], згідно якого він звинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 і ч. 4 ст. 358 КК України. 08.10.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом винесено вирок за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України за яким [PERSON] засуджено до покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі, який ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.12.2015 року скасовано і призначено новий розгляду справи в тому ж суді зі стадії попереднього судового засідання. В подальшому обвинувальний акт неодноразово повертався прокурору та після відновлення досудового слідства по кримінальному провадженню щодо [PERSON] 24.07.2017 року прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області [PERSON] за результати розгляду матеріалів кримінального провадження за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 4 ст. 358 КК України винесено постанову про закриття кримінального провадження. Позивач, посилаючись на те, що він незаконно перебував під кримінальним переслідуванням 3 роки, 5 місяців і 18 днів, йому було завдано моральну шкоду яку він оцінює в 500\~000 грн. та просить стягнути на його користь. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву, просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник прокуратури Одеської області в судовому засіданні позов не визнала. Надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що прокуратура Одеської області погодилась з рішенням про закриття кримінального провадження відносно [PERSON], у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Право на відшкодування шкоди саме за рахунок держави незалежно від вини судово-слідчих органів закріплено ст. 56 Конституції України, в ЗУ « про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», отже у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди. Представник прокуратури Одеської області зазначає, що прокуратура Одеської області у цих правовідносинах процесуальних дій не вчиняла, які б порушували конституційні права [PERSON], а тому вони є неналежним відповідачем, у звязку із чим в задоволенні позову просили відмовити. Представник відповідача Державної казначейської служби України до судового засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу відповідача. Надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволення позову просив відмовити оскільки позивачем не заявлено вимог до державної казначейської служби України та ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області, вони не можуть виступати відповідачами по даній справі. Зазначив, що задоволення позовних вимог по даній справі призведе до економічно- необгрунтованих збитків Державного бюджету України та нецільового використання бюджетних коштів. Представник відповідача Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області до судового засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу відповідача. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Конституції України, Цивільного кодексу\~України та Законом України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». По справі встановлені наступні фактичні обставини. \~ \~ \~ \~ 06.02.2014 року старшим слідчим СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] були внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12014160240000303 за заявою [PERSON] щодо [PERSON]. 29\~липня 2014\~рокув ході проведення досудового слідства ст. слідчий СВ Білгород-Дністровського MB ГУМВС України в Одеській обл. [PERSON] прийшов до висновку, що в діях [PERSON] вбачається склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, про що зареєстрував відповідний рапорт, в якому зазначено наступне: « …В ході досудового розслідування було встановлено, що 02.12.2013 року точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, [PERSON], [INFO], надав державному реєстратору відділу державної реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в особі [PERSON], Ф-16 для подальшого перенесення в Єдиний електронний реєстр юридичних та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Базу відпочинку «Сезон» недостовірної інформації, про те, що він являється керівником.» 29\~липня 2014 року старшим\~слідчим Шаркевич\~Я.В.\~за згодою\~старшого прокурора\~Білгород-Дністровської\~міськрайонної прокуратури\~[PERSON]\~[PERSON]\~ було\~пред'явлено\~повідомлення про\~підозру у\~вчиненні злочинів,\~передбачених ч.1\~ст.\~358\~і ч.4\~ст.\~358\~КК України,\~а 27\~серпня 2014 року було пред'явлено\~повідомлення про\~нову підозру за тими ж самими статтями КК України. 15 вересня 2014 року старшим прокурором Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури [PERSON] був затверджений обвинувальний акт щодо [PERSON], згідно якого він звинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 і ч.4 ст. 358 КК України. 08 жовтня 2015 року суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Загороднім І.В. винесено обвинувальний\~вирок за\~ч.\~1\~ст.\~358,\~ч.\~4\~ст.\~358\~КК України.Згідно вказаного вироку [PERSON]було засуджено до покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року вирок Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~від 08\~жовтня 2015\~року було\~скасованоі призначено новий розгляд справи в тому ж суді зі стадії попереднього судового засідання. В подальшому,\~за клопотанням\~захисника [PERSON] ухвалою судді Білгород- Дністровського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року обвинувальний акт повернутий прокурору. 28\~березня 2016\~року прокурором\~Білгород-Дністровської\~місцевоїпрокуратури [PERSON] був затверджений обвинувальний акт щодо [PERSON] за звинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 і ч.4 ст. 358 КК України. На підставі повторного клопотання захисника [PERSON] ухвалою судді Білгород- Дністровського міськрайонного суду від 25 травня 2016 року обвинувальний акт щодо [PERSON] повторно повернутий прокурору. 03.08.2016\~року прокурором\~Білгород-Дністровської\~місцевої прокуратури\~[PERSON]\~повторно був\~затверджений обвинувальний\~акт щодо\~[PERSON]\~за звинуваченням\~в скоєнні\~злочинів, передбачених\~ч.1\~ст.\~358\~і ч.4\~ст.358 КК України. На підставі повторного клопотання захисника [PERSON] ухвалою судді Білгород- Дністровського міськрайонного суду від 28 серпня 2016 року обвинувальний акт щодо [PERSON] був втретє повернутий прокурору. 01 вересня 2016 року прокурор Момоток О.Ю. подав апеляційну скаргу на ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 28 серпня 2016 року про повторне повернення прокурору обвинувального акта щодо [PERSON]. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 18.10.2016 року апеляція прокурора Момоток О.Ю. була залишена без задоволення. Після відновлення досудового слідства по кримінальному провадженню щодо [PERSON] 24 липня 2017 року прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області юристом 1 класу [PERSON], за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження № 12014160240000303 від 06.02.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України, було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач та його представник стверджують, що незаконними діями працівників слідства та прокуратури йому заподіяно моральну шкоду, яка проявилась в порушенні нормальних життєвих стосунків, нанесені шкоди діловій репутації, різкому погіршенні стану здоровя та умов життя. Загальний строк перебування позивача під слідством становить 3 роки 5 місяців 18 днів. З врахуванням положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивачем розраховано розмір шкоди у сумі 500 000 грн.. Судом встановлено, що моральна шкода, завдана позивачу, полягає в тому, що внаслідок незаконних дій працівників слідства та прокуратури йому заподіяно моральну шкоду, яка проявилась в порушенні нормальних життєвих стосунків, нанесені шкоди діловій репутації, різкому погіршенні стану здоровя та умов життя. Отже суд дійшов висновку, що незаконне перебування позивача під слідством та судом вочевидь мали негативні наслідком пов'язані з цим душевні та моральні страждання і переживання, тому наявні підстави для часткового задоволення позову. Згідно зі ст.\~56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23\~ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Крім того, п. 2 ст.\~2\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Кримінальне провадження щодо позивача було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто в зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, що надає право останньому на відшкодування шкоди. Відповідно до п. 5 ст.3\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Частина 1 ст.\~1176\~ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, згідно яких: розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Судом здійснено розрахунок моральної шкоди з врахуванням норм чинного законодавства, відповідно до якого сума шкоди складає 50\~000 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Також позивач просить суд стягнути на його користь витрати на надання послуг правової допомоги в розмірі 15\~500 грн. За правиламист.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8, ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт ( наданих послуг, розрахунку погодинної вартості правової допомоги), - загальна кількість витрачених годин на правничу допомогу адвоката за період з вересня 2017 року по листопад 2018 року склала 49 годин та 45 хвилин, вартістю 15 500 гривень, про стягнення яких зазначено позивачем.Згідно поданої представником позивача квитанцій, наявних в матеріалах справи позивач сплатив йому суму 15 500 грн. за надання правничої допомоги за період розгляду справи. Суд вважає,що визначений адвокатом розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт за понад рік розгляду справи у суді; ціною позову та значенням справи для сторони, тому суд дійшов до переконання, що представником позивача надано належні та допустимі докази понесених ним витрат у справі, які підлягають стягненню на його користь. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial