Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просив скасувати арешт накладений на 1/4 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на виконання виконавчого листа № 2-156 від 12.07.2007 виданого Києво-Святошинським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Укртелеком» боргу в сумі 2544 грн 35 коп.; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 двокімнатної квартири, загальною площею 42,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт. Виконавчий лист, на підставі якого накладено арешт перебував на виконанні у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, проте його повернуто стягувачу на підставі постанови від 29.09.2011. Строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 29.09.2014, а тому підстав для арешту спірного майна немає. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 31.10.2018 між [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцями після померлого [PERSON] укладено договір про поділ спадщини, відповідно до положень якого в порядку спадкування у власність [PERSON] переходять грошові вклади, а у власність [PERSON] - 1/4 частка квартири знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.05.2019 № 1257/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відмова мотивована тим, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру накладено арешт на підставі постанови Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 04.11.2009. 12.04.2019 [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про зняття арешту. 26.04.2019 [PERSON] листом № 1256 відмовлено у знятті арешту у зв`язку з тим, що рішення суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження не виконано. Окрім цього повідомлено, що строк зберігання виконавчого провадження сплив. Із витягу з реєстру виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження № 25611258 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Укртелеком» боргу у сумі 2544 грн 35 коп. завершено. Виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 29.09.2011. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, а саме оформити спадщину, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на спадщину, внаслідок чого він позбавлений змоги оформити спадщину після смерті батька, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна та визнання права власності за позивачем.

Outcome: approved