Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.02.2013 року у розмірі 16 896, 65 грн. та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного 20 лютого 2013 року договору б\\н, відповідач отримав кредит у розмірі 1800, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодився на те, що заява на отримання кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить між ним та Банком кредитний договір. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 30 вересня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 16 896 грн. 65 коп., яка складається з: 921, 06 грн за кредитом, 11894, 80 грн по процентам за користування кредитом, 2800, 00 грн за пенею та комісією. а також штрафи відповідно до пустку 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн штраф (фіксована частина), 780, 79 грн штраф ( процентна складова). Указану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 січня 2018 позовна заява ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження , призначено проведення підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2018 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб порталі судової влади України, причини не явки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який наленжо повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Врахоуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2013 року [PERSON] і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», уклали кредитний договір, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 1800, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом протягом пільгового періоду відповідач сплачує банку відсотки в розмірі 0, 01% від суми операцій за рахунок кредиту. За користуванням кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умовами інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Між тим, відповідно до п. 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг до обовязків позивальника відноситься отримання виписки про стан карткового рахунку і про здійснення операції по картрахункам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статями 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором, що підтверджується п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобовязань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у том числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимою. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30 вересня 2017 року становить 16 896 грн 65 коп., яка складається з: 921, 06 грн тіло кредиту, 11 894, 80 грн проценти за користування кредитом, 2800 грн пеня та комісія, а також штрафи відповідно до пустку 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн штраф (фіксована частина), 780, 79 грн штраф ( процентна складова). Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. З урахуванням викладеного, вимоги Банку про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитом в розмірі 921, 06 грн., а також заборгованості по процентам за користування кредитом 11 894, 80 грн , пеня та комісія 2800, 00 грн, підлягають задоволенню. Що стосується вимог в частині стягнення штрафу, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що відповідач допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк більш ніж 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за №6-2003цс15, та від 11 жовтня 2017 року у справі за N 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 грн 00 коп. (фіксована частина) та 780 грн 79 коп. (процентна складова) відсутні, тому задоволенню не підлягають. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.02.2013 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 15 615 гривень 86 копійок, яка складається з : -тіло кредиту у розмірі 921 грн 06 коп -заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 11 894 грн 80 коп -заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2800 грн 00 коп Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжного доручення № PROM7B9CSV від 07 листопада 2017 року при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600, 00 гривень. Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1478 (одна тисяча чотириста сімдесят вісім ) гривень 71 (сімдесят одна) копійок (15 615 грн 86 коп (розмір задоволених позовних вимог) х 1600 грн.(сума сплаченого судового збору) / 16 896 грн 65 коп (розмір заявлених позовних вимог) = 1478 грн 71 коп).

Outcome: partial