Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, зазначивши, що він є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] 1/3 будинку [ADDRESS] . Після смерті батька він звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, але стало відомо, що на майно накладений арешт в зв`язку з невиконанням рішення суду від 1.07.2002 р. щодо стягнення з його батька на користь [PERSON] , [PERSON] суми боргу в розмірі 4196,17 грн. Такий арешт унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Також він звернувся до виконавчої служби про зняття арешту, але письмово було повідомлено, що виконавче провадження завершено, та знищено. Тому просить суд зняти арешт з нерухомого майна, яким є 1/3 частка будинку [ADDRESS] накладений постановою Державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області б/н від 21.01.2003, реєстраційний номер обтяження: 4030411, зареєстровано: 09.11.2006 15:49:14 год. за № 4030411, реєстратором: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора; зняти арешт з нерухомого майна, яким є 1/3 частка квартири [ADDRESS] накладений постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 27.04.2011 року, реєстраційний номер обтяження: 11130283, зареєстровано: 29.04.2011 14:15:03 год. за № 11130283, реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; зняти арешт з нерухомого майна, яким є гараж [ADDRESS] накладений постановою Державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області б/н від 21.01.2003, реєстраційний номер обтяження: 4030411, зареєстровано: 09.11.2006 15:49:14 год. за № 4030411, реєстратором: Друга Кам`янська державна нотаріальна контора. В судове засідання представник позивача [PERSON] та позивач не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, вимоги визнають. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Другої Кам`янської державної нотаріальної контори не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився. 05 травня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 30 вересня 2021 року ухвалою справу призначено до розгляду по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Батько позивача [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 837 (а.с.13). Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власниками 1/3 частки будинку [ADDRESS] є померлий [PERSON] , 2/3 частки [PERSON] та 2/3 частки [PERSON] (а.с.14,15). Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.07.2002 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] кошти в розмірі 3790, 45 грн. та 405, 72 грн. (а.с.10-12). Як вбачається з матеріалів справи, у відповіді Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 09.09.2021 року № 24650, було зазначено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень в період з 16.11.2020 по 22.12.2020 на примусовому виконанні в Заводському ВДВС перебувало ВП № 63604667 по примусовому виконанню постанови № 147, виданого 24.09.2020 року Виконавчого комітету Кам`янської міської ради щодо стягнення штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як роз?яснено п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, наявність арешту майна, який накладено виконавчою службою, а також те, що виконавче провадження на даний час знищено, перешкоджає позивачу прийняти спадщину на 1/3 частку будинку [ADDRESS] після смерті його батька. Враховуючи викладене суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved