Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду до відповідачки посилаючись на те, що 27 жовтня 1990 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Новомиколаївській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, від якого мають трьох дітей: двох повнолітніх синів, які проживають окремо, та малолітню доньку віком 9 років. Подружнє життя з відповідачкою не склалося, за період перебування у шлюбі між сторонами часто виникали сварки та конфлікти по різних побутових питаннях, зумовлені несхожістю їхніх характерів, сторони втратили почуття поваги один до одного, разом не проживають від початку зими 2016 року, припинили шлюбні відносини, більше їх не поновлювали та поновлювати не бажають, тому позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд ухвалив здійснити розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. 27 жовтня 1990 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано у Новомиколаївській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 9. Шлюб укладено сторонами вперше. Однак, подружнє життя у сторін по справі не склалося, між ними часто виникали конфлікти по різним побутовим питанням, зумовлені несхожістю їхніх характерів, вони припинили шлюбні відносини і поновлювати їх не бажають. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved