Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.06.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір № 7149264 у формі Заяви-договору щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Лояльний»/ «Зарплатний плюс» в рамках договору щодо банківського обслуговування. За умовами договору відповідач відкрив [PERSON] та обслуговував поточний рахунок у гривні [NUMBER], карткові рахунки у гривнях [NUMBER] і [NUMBER]. За умовами договору банк здійснював розрахунково-касове обслуговування клієнта - позивача. Крім того банк видав клієнту електронну дебетну картку [NUMBER] і також здійснював її обслуговування. Також відповідач взяв на себе зобов»язання надавати позивачу послугу «СМС-інформування» за картковим рахунком на номер мобільного телефону. На картковий рахунок позивача зараховувалась заробітна плата останнього. Вніч з 31 серпня на 01 вересня 2015 року з платіжної картки позивача, без його відома, декількома трансакціями було знято грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. також була безрезультатна спроби 01 вересня 2015 р. зняти суми у розмірі 2 000,00 грн. р результаті чого картка була автоматично заблокована банком. Як свідчать СМС - повідомлення направлені відповідачем та банківські виписки, місцем зняття коштів зазначався UKRGASBANK без ідентифікації місця, де встановлено банкомат. На момент зняття коштів позивач перебував у себе вдома за адресою реєстрації, банківська картка перебувала у позивача він не надавав жодних розпоряджень на зняття коштів і не повідомляв стороннім особам пін-код доступу до картки. 01.09.2015 р. позивач повідомив банк про свій намір написати претензію про незгоду з трансакцією та повернення коштів. Така претензія була подана банку. Не зважаючи на вимоги чинного законодавства банк відмовився повернути кошти, посилаючись на те, що зняття коштів з картки було підтверджено пін-кодом, який відомий лише клієнтові. Зважаючи на те, що відповідач безпідставно користується грошима клієнта [PERSON] і звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з ПАТ «Сбербанк Росії» 6 000,00 грн. з урахуванням трьох процентів річних за весь час прострочення у розмірі 75,45 грн. та втрати від інфляції у розмірі 222,63 грн. Позивач просив розглянути справу за його відсутністю та надав додаткові пояснення через канцелярію суду. Зазначив, що після його звернення до банку з повідомленням щодо претензії, банківська система перестала розпізнавати назву банку з банкомату якого знімались кошти. Також наголосив, що дії відповідача не відповідають крім всього Положенню «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням». Просив суд задовольнити вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог [PERSON] Пояснив, що виконуючи умови договору, укладеного з позивачем, останнього 01.09.2015 р. було повідомлено СМС - повідомленням про зняття коштів та карту заблоковано. Зважаючи на те, що під час зняття готівки з картки позивача використано пін-код клієнта провина банку відсутня, зважаючи на те, що саме клієнтом розголошено пін-код сторонній особі, що заборонено п.4.11.2.5. Умов банківського обслуговування. Також п. 4.11.2.7. Умов саме клієнт несе відповідальність за здійснення операцій з використання картки. Позивач був ознайомлений з Умовами банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії». За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується представником ПАТ «Сбербанк Росії», що 18 червня 2012 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Лояльний»/ «Зарплатний плюс» в рамках договору щодо банківського обслуговування № 7149264. Відповідно до умов договору, що також не оспорюється сторонами, банк відкрив на умовах пакету та обслуговував поточний рахунок у гривнях та карткові рахунки у гривнях, здійснював розрахунково-касове обслуговування клієнта. Також позивачу було видано та здійснювалось обслуговування електронної дебетної картки. За приписами ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка, банк зобов»язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Встановлено, і дана обставина не заперечується сторонами, що в ніч з 31 серпня 2015 року на 01 вересня 2015 року з платіжної картки позивача декількома трансакціями було знято грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. Також, як свідчать матеріали справи, в цей період відбулися і дві безрезультатні спроби зняти грошові кошти з картки позивача також по 2 000,00 грн. Після цього картка позивача була заблокована банком. Також ПАТ «Сбербанк Росії» повідомив [PERSON], на виконання умов договору, шляхом надсилання відповідного СМС - повідомлення про місце вчинення трансакцій. На претензію позивача, який не повідомив банк про незгоду з трансакцією, відповідач надав відповідь про те, що оскільки операції зняття готівки були підтверджені дійсним пін-кодом, правила системи не дають підстав для опротестування операцій. За таких обставин, що підтверджено у судовому засіданні представником банку у відшкодування коштів позивачу відмовлено. Відповідно до приписів ст. 1073 ЦК України у разі безпідставного списання банком з рахунку клієнта коштів, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача. Згідно до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку (п.п 32.3.2.). В свою чергу п. 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання» у разі здійснення недозволеної, або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, або які були виконані некоректно банк негайно відшкодовує платнику суму такої операції, та за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку, до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред»явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Представник відповідача зазначає, що відмова у задоволенні вимоги позивача про повернення грошей оскільки при здійсненні трансакцій підтверджено пін-код, що свідчить про порушення позивачем положень Умов банківського обслуговування збереження і не його розголошення. Проте, Верховний Суд України в своїй постанові від 13.05.2015 р. у справі № 6-71цс15 зазначив, що висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки спірної суми супроводжувались правильним вводом пін-коду вказаної картки, а умовами договору передбачено обов»язок позивача, щодо нерозголошення даного пін-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковим, оскільки висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Приписами ст. 60 ЦПК України встановлено обов»язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За встановлених обставин, в розумінні чинного законодавства України, відмова ПАТ «Сбербанк Росії» у задоволення вимоги клієнта не є обґрунтованою, зважаючи на відсутність доказів, які вказують на порушення позивача заборони розголошення пін-коду платіжної картки. Положеннями ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь [PERSON] суми у розмірі 6 000,00 грн. Чинне законодавство України, а саме положення ст.. 611 ЦК України передбачають, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В свою чергу ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання , на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги вищенаведене, зважаючи на розрахунок позивача, що його було перевірено у судовому засіданні на користь позивача підлягає також стягненню і 3% річних у сумі - 75,45 грн. та втрати від інфляції у розмірі 222,63 грн. за період з 01.09.2015 р. по 31.01.2016 р. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved