Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що на початку листопада 2018 року з метою придбання автомобіля він ознайомлювався з відповідними оголошеннями у ЗМІ та інтернетресурсах, де на одному із них він знайшов оголошення відповідача щодо продажу автомобіля марки Vaz Lada вартістю 89 500 грн.. В м. Харкові, куди він прибув для покупки автомобіля, менеджер ТОВ «Транстехноторг» повідомив, що спочатку необхідно внести авансовий платіж. 13 листопада між ним та відповідачем був укладений попередній договір, предметом якого був вказаний автомобіль і за яким він перерахував 85 306 грн. 00 коп. відповідачу, після чого останній взяв на себе зобов`язання придбати у третіх осіб транспортний засіб для його відчуження покупцеві. Менеджер йому повідомив, що до 20 листопада 2018 року автомобіль буде доставлено, оскільки необхідно 2-3 дні для перевірки зарахування коштів та провести його передпродажну підготовку. Через 3 дні в телефонній розмові менеджер йому пояснив, що автомобіль ще не готовий до продажу, але підписання основного договору відбудеться. Приїхавши 20 листопада 2018 року для укладання основного договору купівлі - продажу, йому було повідомлено, що поки такого автомобіля у них немає, запропонували йому придбати інший автомобіль з доплатою, нарівні з сумою попереднього договору, на що він відповів відмовою, попросивши повернуті сплачені ним кошти, звернувшись з заявою про розірвання договору. 10.12.2018 року на його адресу була направлена відповідь про відсутність підстав повернення коштів. Тому просив розірвати попередній договір, укладений між ним та відповідачем, стягнути з останнього сплачену ним суму авансу та судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, свої вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду відзив на позов, в якому позов не визнає та просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні його позову за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не в достатній мірі був вивчений договір, що свідчить про недотримання ним принципів розумності, справедливості та добросовісності, попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу, укладений із [PERSON] , вчинений з дотриманням норм Цивільного Кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», містить основні істотні умови, встановлені законом, вчинений у письмовій формі і не може бути визнаний судом недійсним. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 листопада 2018 року між позивачем та ТОВ «Транстехноторг» в особі директора Сербаєвої Е.С . було укладено попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу № 00412 за умовами якого відповідач бере на себе зобов`язання придбати у третіх осіб предмет договору - автомобіль марки Vaz Lada (модель Vesta, 2015 року випуску, інші характеристики: колір Silver) для його відчуження Покупцеві за Основним договором (а.с.7-9). Статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно п. 1.5 попереднього договору, сторони зобов`язуються укласти основний договір «20» листопада 2018 року за умовами повного виконання п. 2.1 даного попереднього договору (тобто проведення оплати в сумі 85 306 грн. 00 коп.. Якщо на зазначену вище дату майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено не пізніше ніж на 5 (п`ятий) робочий день після придбання продавцем майна, про що останній зобов`язується повідомити покупці у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору, але не пізніше «13» листопада 2019 року ( арк.с.7). Відповідно до п. 2.1 попереднього договору - на підтвердження дійсних намірів сторін на укладення основного договору до моменту укладення цього попереднього договору покупець вносить на розрахунковий рахунок продавця грошові кошти в розмірі 85 306 грн. 00 коп., а продавець своїм підписом під цим попереднім договором підтверджує отримання таких коштів (а.с.7). 13 листопада 2018 року позивач здійснив авансовий платіж за попереднім договором купівлі - продажу № 00412 на суму 85 306 грн., та підтверджується квитанцією від 13.11.2018 року (а.с.10). Після внесення авансового внеску відповідач взяв на себе зобов`язання придбати у третіх осіб транспортний засіб для його відчуження покупцеві. Менеджером відповідача [PERSON] було роз`яснено, що автомобіль буде доставлено до 20.11.2018 року, оскільки є необхідність у перевірці зарахування коштів на рахунок та проведення передпродажної підготовки автомобіля, для чого потрібно 2-3 дні. Згодом позивача було повідомлено, що автомобіль не готовий до продажу, але підписання основного договору відбудеться у вказаний в попередньому договорі термін. 20 листопада 2018 року менеджером ТОВ «Транстехноторг» позивачу знову було повідомлено про відсутність на даний час такого автомобіля, після чого було запропоновано придбати інший автомобіль з доплатою, нарівні з сумою попереднього договору, після чого позивач звернувся з письмовою заявою про розірвання договору та повернення внесених коштів (а.с.12). Згідно листа ТОВ «Транстехноторг» від 10 грудня 2018 року у відповідь на заяву позивача, зазначається про повне виконання товариством узятих на себе зобов`язань, підстави для повернення грошових коштів відсутні. Наголошують, що ТОВ «Транстехноторг» зацікавлене в подальшій співпраці з позивачем, та буде намагатися виконати взяті на себе зобов`язання у найкоротший термін (а.с.13). Станом на 20 листопада 2018 року (передбачену попереднім договором дату укладення основного договору), основний договір між позивачем і відповідачем укладений не був. Жодних повідомлень від відповідача про придбання чи не придбання транспортного засобу для його наступної передачі позивачу на адресу позивача від відповідача не надходило, пропозиції про укладення основного договору сторонами не направлялись. Заявляючи вимогу про розірвання попереднього договору, позивач посилається на те, що відповідач істотно порушив суттєві умови договору, зокрема щодо предмету договору та ціни договору. Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 655 ЦК України, За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно з положеннями ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що у порушення приведених норм та умов попереднього договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Основний договір «купівлі-продажу транспортного засобу 20 листопада 2018 року відповідно до п. 1.5 попереднього договору відповідачем укладений не був, хоча позивачем умови п. 2.1 цього договору виконано в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Аналізуючи вказану статтю, індивідуально визначеними є такі речі, які відрізняються від інших кількома ознаками: єдині у своєму роді, відрізняються від інших кількома ознаками, вирізняються із загальної маси речей цього роду. Дослідивши умови попереднього договору купівлі-продажу судом встановлено, що згідно п. 1.2 договору, річ - «транспортний засіб марки Vaz Lada, рік випуску 2015, не може вважатися предметом договору купівлі-продажу, оскільки він не визначений індивідаульними ознаками, а саме: його виробника, комплектацію, потужність двигуна, тип автомобіля, не вказано. В попередньому договорі купівлі-продажу № 00412 від 13 листопада 2018 року, не включені будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару і водночас обмежує права споживача на захист і отримання відшкодування у передбачених законом випадках. За таких обставин є всі підстави вважати такі умови несправедливими. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 215 ЦК України дідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено у ч. 2 ст. 18 цього Закону, згідно якої умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими, є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти за оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про несправедливі відносно споживача умови спірного попереднього договору купівлі-продажу та наявність у зв`язку із цим підстав для визнання його недійсним відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів». У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивач від сплати судового збору звільнений на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», то з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved