Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 03.03.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті України на загальну суму 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує покладені на неї договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 09.10.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 19088 гривень 38 копійок, з них: заборгованість за кредитом в сумі 311 гривень 79 копійок, заборгованість по сплаті відсотків в сумі 508 гривень 67 копійок, нараховано пені в сумі 16882 гривні 76 копійок, а також штрафи в сумі 500 гривень(фіксована частина), 885 гривень 16 копійок (процентна ставка), в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні з позовом не погодився та подав відзив на позов в якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд, заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання Анкети-заяви, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором відповідача станом на 09.10.2018 року складає 19088 гривень 38 копійок, з них: заборгованість за кредитом в сумі 311 гривень 79 копійок, заборгованість по сплаті відсотків в сумі 508 гривень 67 копійок, нараховано пені в сумі 16882 гривні 76 копійок, а також штрафи в сумі 500 гривень(фіксована частина), 885 гривень 16 копійок (процентна ставка). Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред`явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Отже, Банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, що передбачає обов`язковість укладання договору у письмовій формі. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані відповідачем, не підтверджують, факт того, що між сторонами досягнуто згоди щодо збільшення розміру процентів за користування кредитом на умовах визначених цими банківськими документами. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. З банківського розрахунку заборгованості вбачається, що з 01.09.2014 року відсоткова ставка за користування кредитом відповідача збільшена до 34,80 а з 01.04.2015 року збільшена до 43,20%. Проте, анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та довідка про умови кредитування з використання картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписані 03.03.2010 року відповідачем , не містить її письмової згоди на підвищення Банком в односторонньому порядку відсоткової ставки, тобто не містить ознак узгодження з позичальником в письмовій формі умов підвищення розміру відсотків за користування кредитом. Відомості про можливі розміри підвищення відсоткової ставки відсутні також і в Умовах та Правил надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи. Отже, відсутні докази згоди відповідача на підвищення відсоткової ставки та належного повідомлення позичальника про її підвищення в односторонньому порядку. У зв`язку з тим, що відповідач, як споживач банківських послуг надаючи письмову згоду на укладення кредитного договору, погодилася на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, то саме вказана відсоткова ставка має враховуватися Банком при нарахуванні відсотків за користування кредитом. Крім того, відповідач виконував умови кредитного договору та сплачував кошти на погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості наданого позивачем, зокрема, останнє внесення коштів відповідачем відбулось 23.05.2015 року. Іншого розрахунку заборгованості за кредитним договором з урахуванням строку виконання кредитного договору - кінцевого терміну дії кредитної картки та виходячи з процентної ставки 30,00% банк до суду не надав. За таких обставин суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказівщодо заявленої позивачем заборгованості позичальника за процентами. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по кредитному договору в сумі 311 гривень79 копійок (одержаних кредитних коштів) та відсотки за користування кредитом в сумі 508 гривень 67 копійок, штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процентна складова ) в сумі 885 гривень 16 копійок, а всього 2 205 (дві тисячі двісті п`ять) гривень 62 копійки, всього 2 205 гривень 62 копійки. Що стосується заборгованості за пенею в сумі 16882 гривень 76 копійок то вона не підлягаює стягненню, виходячи з наступного. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору між сторонами погоджено два види забезпечення виконання зобов`язань: у вигляді сплати пені та штрафу, який визначений у фіксованій грошовій сумі (500грн.), плюс в процентному відношенні (5% від суми заборгованості). Тобто, за одне й те саме порушення зобов`язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому з урахуванням вищевикладеного, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На це звертає увагу Верховний Суд України у правовій позиції, висловленій 21.10.2015 рокуу справі № 6-2003цс15, яка є обов`язковою для застосування для всіх судів України. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредитному договору в сумі в сумі 311 гривень79 копійок (одержаних кредитних коштів) та відсотки за користування кредитом в сумі 508 гривень 67 копійок, штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процентна складова ) в сумі 885 гривень 16 копійок, а всього 2 205 (дві тисячі двісті п`ять) гривень 62 копійки, всього 2 205 гривень 62 копійк., що відповідає узгодженим сторонами умовам кредитного договору, викладеним у заяві-анкеті та вимогам ст.ст. 1049, 1054, 1056-1 ЦК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне покласти на відповідача частину витрат позивача на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 768 гривень 40 копійок. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 207, 526, 549, 611, 651, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 89 ЦПК України;

Outcome: partial