Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просив суд визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску, VIN [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що він з 2005 року по теперішній час фактично користується автомобілем марки ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску, VIN [NUMBER] . Вказаний автомобіль згідно даних регіонального сервісного центру МВС зареєстрований за відповідачем [PERSON] . [PERSON] у 2005 році подарував вказаний автомобіль позивачу, однак у встановленому законом порядку переходу права власності на вказаний автомобіль оформлено не було. Наразі відповідач ухиляється від укладення відповідного правочину про перереєстрацію автомобіля тому позивач змушений був звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі проти задоволення позову не заперечував. Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач, [PERSON] , з 2005 року по теперішній час фактично користується автомобілем марки ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску, VIN [NUMBER] . Вказаний автомобіль згідно даних регіонального сервісного центру МВС від 13.07.2020 року № 31/20-353 зареєстрований за відповідачем [PERSON] . [PERSON] у 2005 році подарував вказаний автомобіль позивачу однак у встановленому законом порядку переходу права власності на вказаний автомобіль оформлено не було. Наразі відповідач ухиляється від укладення відповідного правочину про перереєстрацію автомобіля. На сьогоднішній день позивачем повністю укомплектовано даний автомобіль він перебуває в робочому стані та придатний до експлуатації. Документація, яка була передана йому відповідачем була втрачена і на теперішній час Позивач не може її відновити. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказується, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, враховуючи те, що Позивач, [PERSON] , добросовісно, відкрито, безперервно володіє автомобілем марки ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску, VIN [NUMBER] , доглядає за ним, робить необхідні ремонтні роботи, відкрито користується ним більше п`яти років, не приховуючи цей факт, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за Позивачем право власності на вказаний автомобіль, який належить [PERSON] .

Outcome: approved