Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що він працював на Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод» з серпня 2013 року по січень 2014 року. Оскільки, розрахунок по заробітній платі не проведено, просить стягнути невиплачену заробітну плату в сумі 19053,06грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, позивач в письмовій заяві проти винесення заочного рішення не заперечував. Тому, суд вирішив здійснити розгляд справи за відсутності учасників процесу. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне. [PERSON] з 05.08.2013 року згідно Наказу №66к від 02.08.2013р. був прийняти на посаду радника директора Державного підприємства «Рівненський автомобільний ремонтний завод». Згідно Наказу №135 від 27.12.2013р. звільнений з займаної посади за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач стверджував, що заробітна плата за весь період роботи йому не виплачувалась. В силу ст.59, 60 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем жодним чином не спростовано доводів позивача, не надано підтверджуючих розрахунок документів. Тому, права позивача порушені і підлягають захисту. Розмір невиплаченої заробітної плати підтверджено Довідкою про доходи від 13.01.2014р.(а.с.5) та складає 19053,06грн. На підставі наданих відомостей судом встановлено, що у листопаді 2013 року розмір заробітної плати [PERSON] складав 3789,90грн., у грудні 2013 року - 3783,88грн., всього: 7573,78грн. Кількість робочих днів листопаді 2013 року - 21; у грудні 2013 року - 22, всього: 43. Тобто, середня заробітна плата позивача в день становить 7573,78грн./43робочих дні = 176,13грн. З 09.01.2014р. (Наказ про звільнення винесено 27.12.2013р., однак запис про звільнення внесено 08.01.2014р., за грудень 2014 заробітну плату виплачено, з показів позивача останнім робочим днем було 08.01.2014р.) по 17.09.2014р. включно кількість робочих днів становить - 177. Тому, розмір середнього заробітку, який слід стягнути на користь позивача складає 176,13грн. х 185днів = 31175,01грн. Відповідач заяв про зменшення розміру середнього заробітку не подавав, такі дії суд може вчинити за наявності спору щодо сум заробітної плати, які підлягають виплаті. Оскільки, розмір боргу по заробітній платі підтверджено довідкою відповідача та не оспорював ся, то підстави для зменшення суми середнього заробітку відсутні. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, негайне виконання судового рішення допускається щодо стягнення сум заробітної плати. Тому, негайне виконання слід допустити в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 3786,89грн. (7573,78грн./2). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати зі сплати судового збору. Оскільки, позов задоволено на суму 19053,06грн. + 31175,01грн. = 50228,07грн., то стягненню підлягає 502,28грн.судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved