Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Бігунь» с. Бігунь Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах вартістю 2817 грн., що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0275350, мотивуючи тим, що він прийняв спадщину після смерті матері, так як на день її смерті був неповнолітнім. Однак, в нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на зазначену земельну частку (пай), йому було відмовлено, так як сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий після смерті матері. В судове засідання позивач не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надіслали лист, в якому просять спрву слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.12.1997. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Бігунь» с. Бігунь Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 2817 грн., і належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0275350, який було видано на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації №274 від 04.08.1997, що підтверджується копією вказаного сертифікату. Відповідно до ч.5 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до повідомлення ДНК №1515/01-16 від 15.09.2020 спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Довідка Словечанської сільської ради №735 від 15.07.2020 свідчить, що [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] . Відповідно до набрання чинності ЦК України (2004 року), спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців відповідно до положень діючого на момент смерті ЦК України (1963 року). Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно з ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця\~ (ч.2 ст.1220 ЦК України). Позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем за законом 1-ї черги. На час смерті матері він був малолітнім, а тому є таким, що прийняв спадщину. Крім позивача, інших спадкоємців немає. Однак, в нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на спадщину на зазначену земельну частку (пай), йому було відмовлено, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий після смерті матері. Зазначені обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.09.1990, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0275350 від 08.09.1998, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1425/02-31 від 02.09.2020 та\~ повідомленням Овруцької ДНК №1515/01-16 від 15.09.2020. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Копія Державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ №1901000010 від 07.05.1996 свідчить, що КСП «Бігунь» с. Бігунь Овруцького району Житомирської області передано у колективну власність 22145 гектарів землі. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Овруцької районної ради народних депутатів від 25.04.1996. До списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства входить [PERSON] , що підтверджується копією вказаного списку. Копія витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються Овруцькою районною державною адміністрацією по КСП «Бігунь»,\~ свідчить, що [PERSON] на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації від 04.08.1997 було виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0275350 члена колективного сільськогосподарського підприємства «Бігунь».\~ Відповідно, [PERSON] при житті набула право власності на спірну земельну частку (пай). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків\~ (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника ( спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому слід визнати за позивачем право власності на спадкове домоволодіння. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. в доход держави.

Outcome: approved