Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаною позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 066,26 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно укладеного договору від26 квітня 2010 року надав, а [PERSON] отримав кредит в сумі 6800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 5 грудня 2016 року становить 14 066, 26 грн., яка складається з 3831,85 грн. заборгованості за кредитом, 3750,48 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5337,92 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. штраф (фіксована складова), 646,01 грн. - штраф (процентна складова). У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не зявився, клопотань про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову до суду не надходило, про причину неявки суд не повідомив. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд вставновив, що між ПАТ КБ Приватбанк і [PERSON] 26 квітня 2010 року укладено кредитний договір. Це підтверджується заявою [PERSON]від 26 квітня 2010 року, яка, окрім умов кредитного договору містить розписку про ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку, які є частиною кредитного договору. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 4 066,26 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно укладеного договору від26 квітня 2010 року надав, а [PERSON] отримав кредит в сумі 6800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 5 грудня 2016 року становить 14 066, 26 грн., яка складається з 3831,85 грн. заборгованості за кредитом, 3750,48 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5337,92 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. штраф (фіксована складова), 646,01 грн. - штраф (процентна складова). Сума заборгованості підтверджується наданим позивачем суду розрахунком. Згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання саме у цей строк. При цьому згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Також, відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що [PERSON] не виконав передбачені договором і законом зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково. При визначенні розміру заборгованості суд виходить із розрахунку, наданого банком. Разом із тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за вищезазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст. 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таке тлумачення закону відповідає правовому висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі №6-2003цс15. Оскільки за порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності, то в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню стягнути судові витрати зі сплату судового збору в розмірі 1 469,64 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial