Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON] , яка все належне їй на момент смерті майно в рівних частинах заповіла йому та матері відповідача - [PERSON] згідно заповіту від 06.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Грищенко В.І. за реєстровим номером 821. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька - [PERSON] , яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та 04.08.2010 року була відкрита спадкова справа №951/2010, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру №24389331 від 04.08.2010 року. Позивач належним чином прийняв спадщину після [PERSON] , подавши 21.12.2010 року заяву про прийняття спадщини, яка була зареєстрована приватним нотаріусом ДМНО Кравченко Л.Г., реєстровий №2440. Вказана заява 05.01.2011 року була направлена до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої спадщину прийняла її донька - відповідач по справі, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та 02.11.2011 року була відкрита спадкова справа №1195, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру №28565543 від 02.11.2011 року. [PERSON] на праві власності належало нерухоме майно: домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2009 року у справі №2-3399/09; земельна ділянка, кадастровий номер 1210100000:01:680:0014, площею 0,1000 га по [ADDRESS] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.02.2008 року; земельна ділянка, кадастровий номер 1210100000:01:680:0015, площею 0,0005 га по [ADDRESS] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.02.2008 року. Відповідач звернулась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої [PERSON] , однак 12.04.2017 року отримала від нотаріуса Шугаєвої Н.С. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 29 травня 2019 року за відповідачем визнано в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А-2, житлового будинку літ. Б-2, гаражу літ. В, убиральні літ. Г., душу літ. Д, сараю літ. Е та споруд № 1-9, І-ІІ; на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:01:680:0014, площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] ; на Ѕ частину земельної ділянки, 1210100000:01:680:0015, площею 0,0005 га, розташовану по [ADDRESS] . Позивач через свого представника звернувся до державного нотаріуса Коцар І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на Ѕ частину майна в порядку ст.74 СК України та свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , на що постановою від 14.09.2019 року йому було відмовлено у видачі цих свідоцтв, з тієї причини, що [PERSON] не надані документи, що підтверджують факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також через те, що право власності на Ѕ частину спадкового майна вже зареєстровано за іншою особою - [PERSON] . Посилаючись на те, що він є також спадкоємцем за заповітом, складеним 06.05.2010 року [PERSON] , тому просив суд визнати за ним в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та на Ѕ частину земельних ділянок, кадастрові номери 1210100000:01: 680 :0014 площею 0,1000 га та 1210100000:01: 680 : 0015 площею 0,0005 га, розташованих по [ADDRESS] . Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та слухати справу у його відсутність, про що представник позивача надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з`явилась, проти позову не заперечувала та просила слухати справу у її відсутність, про що надала письмову заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за відсутність представника третьої особи та ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги за позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка все належне їй на момент смерті майно в рівних частинах заповіла [PERSON] та [PERSON] згідно заповіту від 06.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Грищенко В.І. за реєстровим номером 821. [PERSON] на праві власності належало нерухоме майно: домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2009 року у справі №2-3399/09; земельна ділянка, кадастровий номер 1210100000:01:680:0014, площею 0,1000 га по [ADDRESS] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.02.2008 року; земельна ділянка, кадастровий номер 1210100000:01:680:0015, площею 0,0005 га по [ADDRESS] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.02.2008 року. Після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулась із заявою до Четвертою Дніпровською державною нотаріальною конторою про прийняття спадщини, тобто прийняла спадщину в порядку, передбаченому ст.1269 ЦК України. [PERSON] спадщину прийняла, але не оформила в зв`язку зі смертю [INFO] , про що 04 жовтня 2011 року складено відповідний актовий запис № 1603 органом державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво про смерть Амур-Нижньодніпровський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 29 травня 2019 року за відповідачем визнано в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А-2, житлового будинку літ. Б-2, гаражу літ. В, убиральні літ. Г., душу літ. Д, сараю літ. Е та споруд № 1-9, І-ІІ; на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:01:680:0014, площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] ; на Ѕ частину земельної ділянки, 1210100000:01:680:0015, площею 0,0005 га, розташовану по [ADDRESS] . Позивач належним чином прийняв спадщину після [PERSON] , подавши 21.12.2010 року заяву про прийняття спадщини, яка була зареєстрована приватним нотаріусом ДМНО Кравченко Л.Г., реєстровий №2440. Вказана заява 05.01.2011 року була направлена до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори. Постановою від 14.09.2019 року йому було відмовлено у видачі цих свідоцтв, з тієї причини, що [PERSON] не надані документи, що підтверджують факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також через те, що право власності на Ѕ частину спадкового майна вже зареєстровано за іншою особою - [PERSON] . Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникне у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). До складу спадщини входять всі прав та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до с. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. За встановлених обставин, зважаючи на те, що позивач у передбаченому законом порядку прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , суд дійшов висновку, що у позасудовому порядку отримати право на спадщину позивач не має можливості, тому його права підлягають захисту в судовому порядку, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач просив віднести судові витрати на його рахунок, тому суд вважає не розподіляти витрати та віднести їх на рахунок позивача.

Outcome: approved