Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 квітня 2016 року в районі будинку №131 по вул. Героїв Сталінграду (назву вулиці перейменовано в пр. [PERSON]) у місті Дніпропетровську, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-21112, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача, який на праві власності належить позивачу, та транспортним засобом марки Ford Transit, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача-1 [PERSON], який на праві власності належить відповідачу-2 [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано матеріальну шкоду, яку він просить стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача надав заяву, відповідно якої просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просив задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі у судове засідання двічі не з'явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином відповідно до вимог\~ст. 74 - 76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.06.2016 року по справі про адміністративне правопорушення №173/869/16-п, [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, яке сталося 14 квітня 2016 року в районі будинку №131 по вул. Героїв у місті Дніпро, за участю автомобіля марки ВАЗ-21112, державні номерні знаки АЕ 0554 АК, під керуванням [PERSON], який на праві власності належить позивачу, та транспортним засобом марки Ford Transit, державні номерні знаки АЕ 0842 СМ, під керуванням [PERSON], який на праві власності належить [PERSON], за що [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого КТЗ №3116 від 03.05.2016 року складеного субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВАЗ 21112 1.6і 61 5МТ, державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 33290,33 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ані позивача, ані відповідача не була застрахована у встановленому законом порядку, що не дає можливість постраждалій особі звернутись до страховика за відшкодуванням заподіяної шкоди. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України зробленого під час розгляду справи № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 та 2\~ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З приводу вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що моральна шкода з урахуванням характеру поведінки відповідача та фізичних, душевних і психічних страждань позивача підлягає задоволенню, та відшкодуванню у розмірі 5\~000,00 грн. З системного аналізу вищезазначених норми права, суд приходить до висновку, що належним відповідачем по справі є [PERSON], який на правових підставах володів транспортним засобом та безпосередньо діями якого заподіяно шкоду позивачу. З огляду на такі обставини суд приходить до висновку про необхідність у частковому задоволенні позовних вимог [PERSON] У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує судові витрати по справі із відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial