Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Горохівської міської ради Волинської області про визнання права власності на житло за набувальною давністю. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з початку 2006 року з дозволу законного власника, використовує житлову квартиру за адресою [ADDRESS] . Володіє вказаної квартири безперервно , відкрито, добросовісно, ніяких дій для приховування цього факту не здійснює. Систематично підтримує майно у схоронності, підтримує порядок на прибудинковій території. Власником вказаної житлової квартири являлася [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 01 лютого 2005 року, яка померла в місті Горохів, [INFO] . Єдиний син власниці квартири [PERSON] , [INFO] помер задовго до смерті спадкодавця ще у 1989 році. Увесь цей час, [PERSON] добросовісно користується вищевказаною квартирою для власних потреб і утримує його власними силами. На підставі ст. 344 ЦК України просить визнати за ним права власності на вказану житлову квартиру. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримавши заявлені вимоги. Представник відповідача Горохівської міської ради Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнав заявлені позовні вимоги. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 лютого 2005 року власником квартири за адресою [ADDRESS] була [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №0026006552, від 18 березня 2020 року (а.с.35). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №0026006759, від 18 березня 2020 року (а.с.36). Технічним паспортом від 22 квітня 2020 року на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , стверджується, що вказана квартира складається з однієї кімнати жилою площею 10,2 кв.м., та кухні площею 17,4 кв.м., загальною площею 27,6 кв.м з дотриманням відповідних будівельних норм. (а.с.40-44) Позивач з початку 2006 року з дозволу законного власника, використовує житлову квартиру за адресою [ADDRESS] . Володіє вказаної квартири безперервно , відкрито, добросовісно, ніяких дій для приховування цього факту не здійснює. Систематично підтримує майно у схоронності, підтримує порядок на прибудинковій території. Представник відповідача Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області повністю визнає данний факт. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови). Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володів та продовжує відкрито, безперервно користуватися квартирою за адресою: [ADDRESS] суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю, що представник відповідача Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області позовні вимоги підтверджує та визнає в повному обсязі.

Outcome: approved