Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.10.2008 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 13700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 31.10.2014 р. відповідачка має заборгованість 19928,58 грн., у зв'язку з чим просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також судові витрати в сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи є заява, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. Згідно кредитного договору № б/н від 13.10.2008 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 13700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Станом на 31.10.2014 р. за зазначеним договором мається заборгованість у розмірі 19928,58 грн. Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі. Докази повинні бути належними та допустимими, відповідно до ст. ст. 58,59 ЦПК України. Як вбачається з матеріалі в справи, згідно Умов та Правил надання банківських послуг п.1.1 дані умови та правила надання банківських послуг визначають умови, на яких ПРИВАТБАНК пропонує клієнтам платіжні карти, а також інші банківські послуги, зазначені в Заяві та в Пам'ятці Клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом і, таким чином, клієнт надає свою згоду, що Заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг . Зазначені Умови та Правила підписані головою правління банку (а.с.8-13). Заява заповнена на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с.6). Також, до матеріалів справи додано копію паспорту на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с.14). Проте, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON]., [INFO], та [PERSON], [INFO], є однією й тією ж особою. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів в огрунтування того, з кого саме слід стягнути заборгованість за зазначеним кредитним договором, оскільки у позові відповідачем зазначена [PERSON], в той час як Заява заповнена на ім'я [PERSON]. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позов не обґрунтований, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed