Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи, що 25.12.2014 року він надав у борг відповідачу 100 000 тис. дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 1577087,00 грн., а відповідач [PERSON] прийняв та зобовязався повернути вказану суму до 01.01.2017 року. Факт отримання коштів підтверджено розпискою від 25.12.2014 року. У визначений строк відповідач боргу не повернув. На неодноразові звернення з вимогою повернути борг не реагував. За таких обставин просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 100 000 дол. США, що станом на 20.02.2017 року відповідно до курсу НБУ становить 2702610,00 грн., та покласти понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до розписки від 25.12.2014 року [PERSON] надав у борг грошові кошти в сумі 100 000 тис дол. США, а відповідач - [PERSON] прийняв та зобовязався повернути у строк до 01.01.2017 року, що відповідно до виписки з офіційного сайту станом на 20.02.2017 р. курс НБУ становить 2002610,00 грн. До теперішнього часу борг відповідачем не повернуто. Відповідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ст.525 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.530 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст.ст.192, 533 ЦК України - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст.1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved