Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду та, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив постановити рішення про визнання недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує його особисте немайнове право на повагу до його честі, гідності та ділової репутації інформацію, поширену [PERSON] [INFO] в Інтернет-виданні «[INFO]», а [INFO] - у друкованому виданні газети «[INFO]» у статті з назвою «Головного лікаря звільнити. Терпіти більше не можна!», в якій дається негативна оцінка діяльності позивача на адміністративній посаді головного лікаря та наводяться приклади негативних явищ в Комунальному закладі «Переяслав-Хмельницька центральна районна лікарня», яку він очолює. Також позивач просив суд зобов`язати [PERSON] спростувати поширену про нього недостовірну інформацію, опубліковану в Інтернет-мережі у такий самий спосіб, у який вона поширювалася шляхом розміщення на інтернет сайті впродовж 15 календарних днів з дня набрання рішенням суду в цій справі законної сили за власний рахунок без зауважень та коментарів дослівно інформації наступного змісту: «Увага! Спростування. Шановні користувачі! Автор статті «Головного лікаря звільнити. Терпіти більше не можна!» [PERSON] спростовує, поширену [INFO] у зазначеній статті у мережі інтернет - [INFO]/ недостовірну інформацію щодо неналежного виконання своїх посадових обов`язків головним лікарем Переяслав-Хмельницької центральної районної лікарні [PERSON]. Поширена у статті з назвою «Головного лікаря звільнити. Терпіти більше не можна!» інформація не відповідає дійсності. [PERSON]». Крім цього, просив зобов`язати [PERSON] та редакцію газети «[INFO]» спростувати поширену про нього у статті, опублікованій у випуску газети «[INFO]» за [INFO] з назвою «Головного лікаря звільнити. Терпіти більше не можна» недостовірну інформацію у такий самий спосіб, у який вона поширювалася шляхом розміщення у черговому номері газети, який буде надрукований після набрання законної сили рішенням суду в цій справі, за власний рахунок без зауважень та коментарів дослівно інформації наступного змісту: «Увага! Спростування. Шановні користувачі! Автор статті «Головного лікаря звільнити. Терпіти більше не можна!» [PERSON] та Редакція газети «[INFO]» спростовують, поширену [INFO] у зазначеній статті недостовірну інформацію щодо неналежного виконання своїх посадових обов`язків головним лікарем Переяслав-Хмельницької центральної районної лікарні [PERSON]. Інформація, поширена у статті з назвою «Головного лікаря звільнити. Терпіти більше не можна!», не відповідає дійсності. [PERSON] та редакція газети «[INFO]».». На відшкодування моральної шкоди позивач просив стягнути з [PERSON] 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач поширив щодо нього інформацію, яка є негативною та недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності або є перекрученою, та принижує його честь, гідність і ділову репутацію як публічної особи. 03 серпня 2017 року відповідач [PERSON] надав до суду письмові заперечення проти позову та заяву про виклик свідків. Представник відповідача - редакції газети «[INFO]» в судовому засіданні 03.08.2017 також подав заперечення проти позову. Ухвалою суду від 17 листопада 2017 року до участі у справі залучено третіх осіб, які є співавторами статті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснивши суду, яка саме поширена про позивача інформація є недостовірною, яка перекрученою та чому саме певні вислови порочать честь та гідність позивача, негативно впливають на його ділову репутацію. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, з підстав зазначених у письмових запереченнях проти позову, зокрема, що зазначена стаття у переважній більшості містить оціночні судження стосовно діяльності головного лікаря та організаційної роботи лікарні, які не є предметом судового захисту, а правдивість фактів які містяться в статті він готовий довести. Крім того, позивач є публічною особою, тобто особою, діяльність якої підпадає під ретельний громадський контроль з приводу виконання покладених на нього функцій, а тому межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж у пересічної особи. Представник відповідача громадсько-політичного видання «[INFO]» - [PERSON] обґрунтувала заперечення проти позову тим, що у оскаржуваній статті подаються оціночні судження та особисті бачення її авторів стосовно загального стану медицини у районі та місті. Крім того, редакція не має права виступати цензором статей, автором яких є депутати, оскільки це є незаконним втручанням у депутатську діяльність. Тому редакція не несе відповідальності за надруковану інформацію. При цьому, зазначила, що попереджала [PERSON] та [PERSON] про можливі негативні наслідки, однак вони зазначили, що «ручаються за кожне слово», тому редакцією газети буде прийняте будь-яке рішення суду в даній справі. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], голова ГФ «Самооборона Переяславщини» [PERSON], секретар ГО «Майдан Переяславщини» [PERSON] до суду не з»явилися, відзиву на позов не надали. Третя особа голова ГО «Серця Переяславщини» [PERSON] надала суду відзив на позов, де вказала, що більшість оскаржуваної позивачем інформації є оціночними судженнями, частина тверджень стосується негативних явищ в медицині та роботі лікарні та прямо не пов'язані з діяльністю позивача. Щодо тверджень про недотримання головним лікарем пунктів і норм статуту ЦРЛ, його відмову розробляти програму підтримки молодих фахівців та проводити незалежний аудит фінансово-господарської діяльності лікарні, а також щодо відмови від проведення енергоаудиту будівель лікарні, то їх голова ГО «Серця Переяславщини» вважає правдивими. Просила розглядати справу у її відсутності. Аналогічний відзив на позов надіслали суду і третя особа голова ГО «Переяславна» [PERSON], яка просила розглядати справу у її відсутність. В судовому засіданні третя особа [PERSON] зазначив, що позов не підлягає до задоволення. Оспорювану статтю підтримує в повному обсязі та ручається факти, які там наведені. В судовому засіданні третя особа [PERSON] [PERSON] висловили заперечення проти позову, оскільки всю наведену в статті інформацію вважають достовірними фактами. Позивач є публічною особою, тому межа допустимої критики відносно нього значно ширша. Крім того, в статті є інформація щодо діяльності лікарні в цілому, а не позивача особисто. Судом встановлено наступне. [PERSON] у співавторстві з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та громадськими організаціями: ГФ «Самооборона Переяславщини», ГО «Майдан Переяславщини», ГО «Серця Переяславщини», ГО «Переяславна» [INFO] в Інтернет-виданні «[INFO]», на сайті: [INFO]/ була розміщена стаття з назвою «Головного лікаря звільнити. Терпіти більше не можна!» наступного змісту: «2017 рік - це час позитивних змін. Для того, щоб вони відбулися і пересічні громадяни відчули це, потрібні молоді, енергійні фахівці, з уявленням про майбутнє, які здатні ці зміни втілити в реальність. «Солідарність» виступає проти некомпетентності, нераціональності, непрофесійності, неуспішності, непрозорості, непублічності, байдужості та корупції. Тому, вимагаємо відставки головного лікаря Переяслав-Хмельницької районної лікарні (далі ЦРЛ) [PERSON]. Ні, ми вимагаємо повстання проти нього! Чому йому потрібно піти у відставку? Тому що йде медична реформа, він за рік навіть уявлення про неї собі не склав; не знає як зробити місцеву медицину ефективною. Програма, яка була розроблена ним і приймалася колуарно, зазнала фіаско. Все провалено. Протягом 2016 року на ЦРЛ було виділено десятки мільйонів гривень. А змін ніяких не відбулося. Гроші, як вода у пісок. Ми з'ясували, за копійки здано комунальне майно під комерційні аптеки, які повертають собі за оренду одним чеком від пацієнта. До того ж, договори укладені з численними порушеннями, більшість просто не оформлені належним чином. Головний лікар вже 4 роки як мав бути на заслуженому відпочинку. Але все йому мало. За останні роки в ЦРЛ склалася катастрофічна ситуація з кадрами. Всі молоді та перспективні лікарі йдуть з установи - як не в Госпіталь, так до медичних закладів Києва. Високий відсоток лікарів пенсійного віку, які в будь-який день можуть піти на заслужений відпочинок і лікувати громадян просто буде нікому. Звідси черги в поліклініці, занадто велике навантаження на одного лікаря. Головний лікар відмовляться розробляти програму підтримки молодих фахівців та проводити незалежний аудит фінансово-господарської діяльності ЦРЛ. Не дотримується пунктів і норм Статуту ЦРЛ. На сесії районної ради ми не заслухали жодного комплексного звіту головного лікаря. Як тільки починаємо розмову про проблеми - голосно говорить, що все добре. Як тільки зима й гроші в бюджет закладати на ЦРЛ, так ці проблеми з'являються. І йому дайте більше, бо це капля в морі. І ніхто не розуміє, яке те море - Азовське чи Чорне? Районна влада у 2016 лише тільки зі свого бюджету виділила 8 млн. грн., з обласного, державного більше 30 млн. грн. За ці гроші всіх хто захворів у 2016 році, і звернувся у ЦРЛ, можна було пролікувати безкоштовно у Феофанії. Громадяни скаржаться. Скарги йдуть різного змісту, починаючи від того, що холодно, в інших душно в палатах, і до того, що громадяни забезпечують продуктами лікарню, а коли хворіють - не отримують того належного харчування. Хронічно не вистачає ліків, хоча районна рада виділяє на них кошти. Виникають ситуації, коли ліки закупили, але їх не використали, або гроші пішли не за тією статтею, за якою передбачалися. Складається враження, що лікарня така установа, якій прозорість не потрібна. До нас звертаються громадяни, які працюючи на виробництвах, інколи нелегально, отримували травми. А по медичних документах їх швидкі підбирали на вулиці як не з відрізаною рукою пилкою, так із розбитою головою. На вулиці, а не на виробництві. Чому так відбувається? Хто змушує лікарів писати так? Головний лікар на сесії відмовився від проведення енергоаудиту будівель ЦРЛ. Це такий документ, який визначає які саме потрібно провести заходи з утеплення приміщень. І в документі чітко мало б бути зазначено, яку саме економію районний бюджет отримає. Пропоновані гроші на енергоаудит передали з порушеннями регламенту на закупівлю м'якого інвентарю. А громадяни й надалі продовжують нести з собою постільні комплекти. Або хворіючи спати в радянському лахмітті. Благодійники, які щедро засипають медичні установи обладнанням, ліжками, м'яким інвентарем, стороною обходять нашу ЦРЛ. Наші автомобілі, які коштують мільйони гривень, мерзнуть на вулиці. Тоді як гаражі ЦРЛ здаються в оренду під приватні авто за 26 грн. на місяць. Де тут раціональність прийнятого рішення? Районний бюджет стовідсотково оплатив комунальні послуги, а води в нічний час, яка так потрібна у відділеннях де лежать важкохворі, досить часто не буває. Більшість з потрібних аналізів громадяни здають у приватних лабораторіях, за недешевими цінами, тоді як мати власні лабораторії - ми відверто відмовляємося. То фахівців у нас немає, то бажання, то грошей. Забагато збігів у цьому питанні. Влітку головний лікар просив дозволу районної ради провести тендер на закупівлю сучасного рентген апарату. Тендер завалив, бо останній був прописаний під одного виробника та це виявили компетентні правоохоронні органи. Складається враження, тендер валиться, щоб потім без ніяких процедур напряму купити той рентген апарат. Центральна районна лікарня не проводить закупок через систему «PROZORRO», районний бюджет по ЦРЛ не економить до 45% бюджетних коштів. Куди ж зникає економія? Останнім часом, взагалі відбуваються дива в ЦРЛ. При проходженні медогляду за направленням військкомату, лікарі направляли військовозобов'язаних закупляли медичні речі для огляду в аптеку, а після втручання депутатів від Солідарності, які теж проходили ці медогляди, лікарі намагалися повернути ці гроші, мало того ще на кілька гривень більші. Вибачалася за прикре непорозуміння. Повертала лікар, яка не розписувала хлопцям які саме медичні засоби потрібно купувати. Тому не зрозуміло чому саме цей лікар вирішила, що саме вона має повернути кошти? Та і ще й зі свого карману. І це при тому, що купували, медзасоби не у неї, а в аптеці. Дивина одна. Логіка нелогічна. Більше того, частина грошей береться за ті послуги які мають надаватися безкоштовно. Останній випадок був кричущим. Лікарі взяли гроші за переливання крові 1080 грн., а після втручання депутата від Солідарності, ці гроші якимось дивним чином лікарі повернули пацієнту на наступний день. Виникає запитання, якщо ця послуга дійсно платна, чому не дають квитанцію? [PERSON] за неї дійсно потрібно платити гроші, то чому тоді повертають гроші? Частина депутатів, які підтримують свого головного лікаря, насправді заможні й не лікуються в ЦРЛ. Тому не усвідомлюють всієї масштабності проблем медичної сфери, яку той створив. Потрібна підтримка громадян. Йдіть до свого районного депутата, до свого сільського голови та просіть, вимагайте відставки [PERSON]. Звісно, якщо не хочете лікуватися й далі за гроші, не зважаючи на те, що Ви вже сплатили всі податки, які районні депутати спрямували на лікарню. Після його відставки, районна рада має оголосити прозорий конкурс і вже нового головного лікаря повинні обрати за якістю його програми, про яку мають знати всі громадяни. І, звісно, укласти з ним контракт. Це саме той документ, який з 2012 року головний лікар відмовляється підписувати. Та й Переяслав-Хмельницька районна рада, в особі її голови [PERSON], не дуже про те просить. А Закон вимагає контракт після конкурсу. Головного лікаря ЦРЛ [PERSON] - на пенсію! Слава Україні!» [INFO] у друкованому виданні газеті «[INFO]» розміщено статтю під назвою «Головного лікаря звільнити. Терпіти більше не можна!» наступного змісту: «2017 рік - це час позитивних змін. Для того, щоб вони відбулися і пересічні громадяни відчули це, потрібні молоді, енергійні фахівці, з уявленням про майбутнє, які здатні ці зміни втілити в реальність. «Солідарність» виступає проти некомпетентності, нераціональності, непрофесійності, неуспішності, непрозорості, непублічності, байдужості та корупції. Тому, вимагаємо відставки головного лікаря Переяслав-Хмельницької районної лікарні (далі ЦРЛ) [PERSON]. Ні, ми вимагаємо повстання проти нього! Чому йому потрібно піти у відставку? Тому що йде медична реформа, він за рік навіть уявлення про неї собі не склав; не знає як зробити місцеву медицину ефективною. Програма, яка була розроблена ним і приймалася кулуарно, зазнала фіаско. Все провалено. Протягом 2016 року на ЦРЛ було виділено десятки мільйонів гривень. А змін ніяких не відбулося. Гроші, як вода у пісок. Ми з'ясували, за копійки здано комунальне майно під комерційні аптеки, які повертають собі кошти, витрачені на оренду одним чеком від пацієнта. До того ж, договори укладені з численними порушеннями, більшість просто не оформлені належним чином. За останні роки в ЦРЛ склалася катастрофічна ситуація з кадрами. Всі молоді та перспективні лікарі йдуть з установи - як не в госпіталь у Циблі, так до медичних закладів Києва. Тож спостерігається високий відсоток лікарів пенсійного віку, які в будь-який день можуть піти на заслужений відпочинок. Тоді лікувати громадян просто буде нікому. Звідси черги в поліклініці, занадто велике навантаження на одного лікаря. Головний лікар відмовляться розробляти програму підтримки молодих фахівців та проводити незалежний аудит фінансово-господарської діяльності ЦРЛ. Не дотримується пунктів і норм Статуту ЦРЛ. На сесії районної ради нам не вдалось заслухати жодного комплексного звіту головного лікаря. Як тільки починаємо розмову про проблеми - голосно говорить, що все добре. Як тільки приходить час прийняття бюджету, і в нього потрібно закласти кошти для ЦРЛ, так ці проблеми з'являються. Районна влада у 2016 лише зі свого бюджету виділила 8 млн. грн., з обласного, державного більше 30 млн. грн. За ці гроші всіх хто захворів у 2016 році, і звернувся у ЦРЛ, можна було б пролікувати безкоштовно у Феофанії. Громадяни скаржаться. Скарги різного змісту: в палатах одних холодно, в інших- душно, окрім того громадяни забезпечують продуктами лікарню, але коли хворіють, не отримують належного харчування. Не вистачає ліків, хоча районна рада виділяє на них кошти. Виникають ситуації, коли ліки закупили, але їх не використали, або гроші пішли не за тією статтею, за якою передбачалися. Складається враження, що лікарня - така установа, якій прозорість не потрібна. До нас звертаються громадяни, які працюючи на виробництвах (інколи нелегально) отримували травми. А за медичними документами їх «швидкі» підбирали на вулиці як не з відрізаною пилкою рукою, так із розбитою головою. На вулиці, а не на виробництві. Чому так відбувається? Хто змушує лікарів писати так? Головний лікар на сесії відмовився від проведення енергоаудиту будівель ЦРЛ. Це документ, який визначає які саме потрібно провести заходи з утеплення приміщень. І в документі чітко мало б бути зазначено, яку саме економію районний бюджет отримає. Запропоновані гроші на енергоаудит передали з порушеннями регламенту на закупівлю м'якого інвентарю. А громадяни змушені й надалі нести з собою в лікарню постільні комплекти. Або, хворіючи, спати ще в радянських часів лахмітті. Благодійники, які щедро забезпечують інші медичні установи обладнанням, ліжками, м'яким інвентарем, стороною обходять нашу ЦРЛ. Автомобілі лікарні, які коштують мільйони гривень, мерзнуть на вулиці. Тоді як гаражі ЦРЛ здаються в оренду під приватні авто за 26 грн. на місяць. Де тут елементарна господарність? Районний бюджет стовідсотково сплатив за лікарню комунальні послуги, а води в нічний час, яка так потрібна у відділеннях, де лежать важкохворі, досить часто не буває. Більшість з потрібних аналізів громадяни здають у приватних лабораторіях, за високими цінами, тоді як мати власні лабораторії у ЦРЛ відверто відмовляються. То фахівців у нас немає, то бажання, то грошей. Щось забагато збігів щодо цього. Влітку головний лікар просив дозволу районної ради провести тендер на закупівлю сучасного рентгенапарату. Тендер завалив, бо він був прописаний під одного виробника, і це виявили компетентні правоохоронні органи. Складається враження, тендер валять, щоб потім без ніяких процедур напряму купити той рентгенапарат. Через те, що центральна районна лікарня не проводить закупок через систему «PROZORRO», районний бюджет втрачає можливість економити на придбанні необхідного для переяславської медицини майна близько 45% коштів. Останнім часом взагалі відбуваються дива в ЦРЛ. При проходженні медогляду за направленням військкомату лікарі направляли військовозобов'язаних закупляти необхідне для огляду в аптеку, а після втручання депутатів від «Солідарності», які теж проходили ці медогляди, лікарі намагалися повернути ці гроші, причому ще й на кілька гривень більше. Вибачалася за прикре непорозуміння й повертала інший лікар. Не зрозуміло, чому саме вона вирішила повернути кошти? Та і ще й зі своєї кишені. І це при тому, що купували, медзасоби не у неї, а в аптеці. Ще одне: частину грошей беруть за ті послуги, які мають надаватися безкоштовно. Останній випадок був кричущим. Лікарі взяли гроші за переливання крові 1080 грн., а після втручання депутата від «Солідарності», ці гроші якимось дивним чином лікарі повернули пацієнту на наступний день. Виникає запитання: якщо ця послуга справді платна, чому не дають квитанцію? [PERSON] за неї дійсно потрібно платити гроші, то чому тоді їх повертають? Частина депутатів, які підтримують головного лікаря, насправді заможні й не лікуються в ЦРЛ. Тому не усвідомлюють всієї масштабності проблем медичної сфери, яку тут створив головний лікар. Потрібна підтримка громадян. Йдіть до свого районного депутата, до свого сільського голови та просіть, вимагайте відставки [PERSON]. Звісно, якщо не хочете лікуватися й далі за гроші, не зважаючи на те, що ви вже сплатили всі податки, які районні депутати спрямували на лікарню. Після його відставки районна рада має оголосити прозорий конкурс, і наступного головного лікаря повинні обрати за якістю його програми, про яку мають знати всі громадяни. І, звісно, укласти з ним контракт. Це саме той документ, який з 2012 року головний лікар відмовляється підписувати. А керівництво Переяслав-Хмельницької районної ради не дуже про те просить. Закон же вимагає укладання контракту після конкурсу. Щиро сподіваємося, що ця наша публікація відкриє очі жителям міста й району на реальний стан справ у лікарні. Переконані, що головний лікар [PERSON] вичерпав свій ресурс на цій посаді. Слава Україні!» (а.с.15-20 т.1). Вищезазначені статті за своїм змістом є майже ідентичними, а за суттю - ідентичними. На думку представника позивача, негативною та недостовірною є вся опублікована стаття в сукупності, однак для зручності надання пояснень та доказів стаття умовно нею поділена на пункти, зокрема: 1. «Солідарність» виступає проти некомпетентності, непрофесійності, неуспішності, непрозорості, непублічності, байдужості та корупції. Тому, вимагаємо відставки головного лікаря Переяслав-Хмельницької районної лікарні (далі ЦРЛ) [PERSON]». 2. «Чому йому потрібно піти у відставку? Тому, що триває медична реформа, він за рік навіть уявлення про неї собі не склав; не знає як зробити місцеву медицину ефективною». 3. «Районна програма здоров`я, яка була розроблена ним і приймалась кулуарно, зазнала фіаско. Все провалено». 4. «Протягом 2016 року на ЦРЛ було виділено десятки мільйонів гривень. А змін ніяких не відбулося. Гроші, як вода у пісок». «Районна влада у 2016 лише тільки зі свого бюджету виділила 8 млн. грн. з обласного, державного надійшло більше 30 млн. грн. за ці гроші всіх хто захворів у 2016 році, і звернувся у ЦРЛ, можна було пролікувати безкоштовно у Феофанії». 5. «Ми з`ясували, за копійки здано комунальне майно під комерційні аптеки, які повертають собі кошти, витрачені на оренду, одним чеком від пацієнта. До того ж, договори укладені з численними порушеннями, більшість просто не оформлені належним чином». 6. «За останні роки в ЦРЛ склалася катастрофічна ситуація з кадрами. Всі молоді та перспективні лікарі йдуть з установи - як не в Госпіталь у Циблі, так до медичних закладів Києва. Тож спостерігається високий відсоток лікарів пенсійного віку, які в будь-який день можуть піти на заслужений відпочинок. Тоді лікувати громадян просто буде нікому. Звідси черги в поліклініці, занадто велике навантаження на одного лікаря». 7. «Головний лікар відмовляється розробляти програму підтримки молодих фахівців та проводити незалежний аудит фінансово-господарської діяльності ЦРЛ». 8. «Не дотримується пунктів і норм Статуту ЦРЛ». 9. «На сесії районної ради нам не вдалося заслухати жодного комплексного звіту головного лікаря». 10. «Громадяни скаржаться. Скарги різного змісту: в палатах одних холодно, в інших душно, громадяни забезпечують продуктами лікарню, а коли хворіють - не отримують належного харчування». 11. «Не вистачає ліків, хоча районна рада виділяє на них кошти. Виникають ситуації, коли ліки закупили, але їх не використали, або гроші пішли не за тією статтею, за якою передбачалися. Складається враження, що лікарня така установа, якій прозорість не потрібна.». 12. «До нас звертаються громадяни, які працюючи на виробництвах, інколи нелегально, отримували травми. А по медичних документах їх швидкі підбирали на вулиці як не з відрізаною рукою пилкою, так із розбитою головою. На вулиці, а не на виробництві. Чому так відбувається? Хто змушує лікарів писати так?». 13. «Головний лікар на сесії відмовився від проведення енергоаудиту будівель ЦРЛ.». 14. «Благодійники, які щедро засипають медичні установи обладнанням, ліжками, м'яким інвентарем, стороною обходять нашу ЦРЛ.». 15. «Автомобілі лікарні, які коштують мільйони гривень, мерзнуть на вулиці». 16. «Тоді як гаражі ЦРЛ здаються в оренду під приватні авто за 26 грн. на місяць. Де тут елементарна господарність?». 17. «Районний бюджет стовідсотково оплатив за лікарню комунальні послуги, а води в нічний час, яка так потрібна у відділеннях де лежать важкохворі, досить часто не буває». 18. «Більшість з потрібних аналізів громадяни здають у приватних лабораторіях, за високими цінами, тоді як мати власні лабораторії у ЦРЛ відверто відмовляються. То фахівців у нас немає, то бажання, то грошей. Забагато збігів у цьому питанні». 19. «Влітку головний лікар просив дозволу районної ради провести тендер на закупівлю сучасного рентген апарату. Тендер завалив, бо він був прописаний під одного виробника та це виявили компетентні правоохоронні органи. Складається враження, тендер валять, щоб потім без ніяких процедур напряму купити той рентген апарат, через те, що центральна районна лікарня не проводить закупок через систему «PROZORRO», районний бюджет втрачає можливість економити на придбанні необхідного для Переяславської медицини майна близько 45% коштів». 20. «Останнім часом, взагалі відбуваються дива в ЦРЛ. При проходженні медогляду за направленням військкомату, лікарі направляли військовозобов'язаних закупляли необхідне для огляду в аптеку, а після втручання депутатів від Солідарності, які теж проходили ці медогляди, лікарі намагалися повернути ці гроші, при чому ще на кілька гривень більше. Вибачалася за прикре непорозуміння й повертала інший лікар. Не зрозуміло, чому саме вона вирішила повернути кошти? Та і ще й зі своєї кишені. І це при тому, що купували, медзасоби не у неї, а в аптеці». 21. «Ще одне, частина грошей береться за ті послуги, які мають надаватися безкоштовно. Останній випадок був кричущим. Лікарі взяли гроші за переливання крові 1080 грн., а після втручання депутата від Солідарності, ці гроші якимось дивним чином лікарі повернули пацієнту на наступний день. Виникає запитання, якщо ця послуга справді платна, чому не дають квитанцію? [PERSON] за неї дійсно потрібно платити гроші, то чому тоді їх повертають?». Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. В силу ст. 94 цього Кодексу, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред'явити орган цієї юридичної особи. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Таким чином, однією із основних обов»язкових складових, без існування якої позов не може бути задоволено, виступає факт поширення інформації, яка стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача. Представник позивача [PERSON] зазначає, що весь зміст статей носить характер недостовірної інформації і стосується саме позивача. В той же час, відповідач [PERSON], його представник [PERSON], представник третьої особи [PERSON] [PERSON], обгрунтовуючи заперечення проти позову, вказували, що інформація, викладена в статтях, в своїй більшості не стосується безпосередньо [PERSON], а стосується діяльності інших лікарів та ЦРЛ в цілому. Позивач [PERSON] звернувся до суду за захистом порушених прав як фізична особа, а не як представник юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши зміст оскаржуваних статей, з урахуванням їх умовних поділів представником позивача на пункти, враховуючи позицію відповідача [PERSON], його представника та представника [PERSON] із зазначеним обгрунтуванням, суд вважає, що достатніх доказів, які б в своїй сукупності дали можливість прийти до висновку, що інформація, зазначена у спірних статтях (пункти 1,4,5,6,10,11,12,14,15,16,17,18,20,21), а саме: «Солідарність» виступає проти некомпетентності, непрофесійності, неуспішності, непрозорості, непублічності, байдужості та корупції…. Протягом 2016 року на ЦРЛ було виділено десятки мільйонів гривень. А змін ніяких не відбулося. Гроші, як вода у пісок». «Районна влада у 2016 лише тільки зі свого бюджету виділила 8 млн. грн. з обласного, державного надійшло більше 30 млн. грн. за ці гроші всіх хто захворів у 2016 році, і звернувся у ЦРЛ, можна було пролікувати безкоштовно у Феофанії. … Ми з`ясували, за копійки здано комунальне майно під комерційні аптеки, які повертають собі кошти, витрачені на оренду, одним чеком від пацієнта. До того ж, договори укладені з численними порушеннями, більшість просто не оформлені належним чином… За останні роки в ЦРЛ склалася катастрофічна ситуація з кадрами. Всі молоді та перспективні лікарі йдуть з установи - як не в Госпіталь у Циблі, так до медичних закладів Києва. Тож спостерігається високий відсоток лікарів пенсійного віку, які в будь-який день можуть піти на заслужений відпочинок. Тоді лікувати громадян просто буде нікому. Звідси черги в поліклініці, занадто велике навантаження на одного лікаря… Громадяни скаржаться. Скарги різного змісту: в палатах одних холодно, в інших душно, громадяни забезпечують продуктами лікарню, а коли хворіють - не отримують належного харчування…. Не вистачає ліків, хоча районна рада виділяє на них кошти. Виникають ситуації, коли ліки закупили, але їх не використали, або гроші пішли не за тією статтею, за якою передбачалися. Складається враження, що лікарня така установа, якій прозорість не потрібна….. До нас звертаються громадяни, які працюючи на виробництвах, інколи нелегально, отримували травми. А по медичних документах їх швидкі підбирали на вулиці як не з відрізаною рукою пилкою, так із розбитою головою. На вулиці, а не на виробництві. Чому так відбувається? Хто змушує лікарів писати так?....Благодійники, які щедро засипають медичні установи обладнанням, ліжками, м'яким інвентарем, стороною обходять нашу ЦРЛ…. Автомобілі лікарні, які коштують мільйони гривень, мерзнуть на вулиці… Тоді як гаражі ЦРЛ здаються в оренду під приватні авто за 26 грн. на місяць. Де тут елементарна господарність?..... Районний бюджет стовідсотково оплатив за лікарню комунальні послуги, а води в нічний час, яка так потрібна у відділеннях де лежать важкохворі, досить часто не буває….Більшість з потрібних аналізів громадяни здають у приватних лабораторіях, за високими цінами, тоді як мати власні лабораторії у ЦРЛ відверто відмовляються. То фахівців у нас немає, то бажання, то грошей. Забагато збігів у цьому питанні….Останнім часом, взагалі відбуваються дива в ЦРЛ. При проходженні медогляду за направленням військкомату, лікарі направляли військовозобов'язаних закупляли необхідне для огляду в аптеку, а після втручання депутатів від Солідарності, які теж проходили ці медогляди, лікарі намагалися повернути ці гроші, при чому ще на кілька гривень більше. Вибачалася за прикре непорозуміння й повертала інший лікар. Не зрозуміло, чому саме вона вирішила повернути кошти? Та і ще й зі своєї кишені. І це при тому, що купували, медзасоби не у неї, а в аптеці…. Ще одне, частина грошей береться за ті послуги, які мають надаватися безкоштовно. Останній випадок був кричущим. Лікарі взяли гроші за переливання крові 1080 грн., а після втручання депутата від Солідарності, ці гроші якимось дивним чином лікарі повернули пацієнту на наступний день. Виникає запитання, якщо ця послуга справді платна, чому не дають квитанцію? [PERSON] за неї дійсно потрібно платити гроші, то чому тоді їх повертають?» стосується безпосередньо позивача [PERSON], суду не надано. Тому підстав вирішувати питання достовірності чи недостовірності такої інформації в межах даного позову, з урахуванням особи позивача, суд не вбачає. Щодо решти інформації (пункти 2,3,7,8,9,13,19), а саме «Чому йому потрібно піти у відставку? Тому, що триває медична реформа, він за рік навіть уявлення про неї собі не склав; не знає як зробити місцеву медицину ефективною… Районна програма здоров`я, яка була розроблена ним і приймалась кулуарно, зазнала фіаско. Все провалено…. Головний лікар відмовляється розробляти програму підтримки молодих фахівців та проводити незалежний аудит фінансово-господарської діяльності ЦРЛ… Не дотримується пунктів і норм Статуту ЦРЛ…. На сесії районної ради нам не вдалося заслухати жодного комплексного звіту головного лікаря…. Головний лікар на сесії відмовився від проведення енергоаудиту будівель ЦРЛ…. Тендер завалив, бо він був прописаний під одного виробника та це виявили компетентні правоохоронні органи…», суд дійшов наступних висновків. Як вже було зазначено, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Факт поширення вищевказаної інформації ніким не оспорюється та підтверджений позивачем належними та допустимими доказами (оригінал аркушу 7 випуску газети «[INFO]» за [INFO] ( т. 1 а.с. 15) та роздруківка статті із сайту np.org.ua2017/01/21 ( т.1 а.с. 16-20). Оцінюючи дану інформацію в контексті статті та в сукупності, суд вважає, що вона стосується безпосередньо позивача [PERSON] [PERSON] на час поширення оспорюваної інформації займав посаду головного лікаря комунального закладу «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» та був депутатом районної ради. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Учасниками справи не оспорюється, що позивач [PERSON] був публічною особою, тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості, й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що поширена відповідачем спірна інформація, а саме: « Чому йому потрібно піти у відставку? Тому, що триває медична реформа, він за рік навіть уявлення про неї собі не склав; не знає як зробити місцеву медицину ефективною… Районна програма здоров`я, яка була розроблена ним і приймалась кулуарно, зазнала фіаско. Все провалено … Не дотримується пунктів і норм Статуту ЦРЛ…. На сесії районної ради нам не вдалося заслухати жодного комплексного звіту головного лікаря…» є оціночними судженнями, тому судовому захисту не підлягає. [PERSON] особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку (ст. 30 Закону України «Про інформацію»). Однак, поширена відповідачем спірна інформація про те, що «Головний лікар відмовляється розробляти програму підтримки молодих фахівців та проводити незалежний аудит фінансово-господарської діяльності ЦРЛ…. Головний лікар на сесії відмовився від проведення енергоаудиту будівель ЦРЛ…. Тендер завалив, бо він був прописаний під одного виробника та це виявляти компетентні органи…» не відповідає дійсності, не узгоджується з наявними у справі доказами та відповідно, на думку суду, є недостовірною, виходячи з наступного. Згідно ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров»я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Разом з тим, суд звертає увагу що, крім ст. 32 Конституції України, яка гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, у ст. 34 Конституції України кожному гарантується також і право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз»яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов»язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов»язків. Обов»язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. На підтвердження того, що інформація «Головний лікар відмовляється розробляти програму підтримки молодих фахівців та проводити незалежний аудит фінансово-господарської діяльності ЦРЛ…. Головний лікар на сесії відмовився від проведення енергоаудиту будівель ЦРЛ….» є достовірною, відповідач [PERSON] та його представник зазначали, що на сесіях районної ради депутати неодноразово піднімали питання необхідності розробки програми підтримки молодих фахівців, необхідності проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності та енергоаудиту будівель ЦРЛ. Дані обставини були підтверджені і показаннями, наданими в судовому засіданні третіми особами [PERSON] і [PERSON] в якості свідків. Будь-яких інших доказів на підтвердження достовірності такої інформації відповідачем надано не було. Разом з тим, факти ініціювання таких питань депутатами районної ради ніким не оспорювалися. Представник позивача [PERSON] вказувала, що [PERSON] ніколи не відмовлявся від розробки програми та проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності та енергоаудиту будівель ЦРЛ, оскільки йому це ніколи не доручалося і не належить до його обов»язків. На підтвердження цього представником позивача було надано та досліджено в судовому засіданні наступні докази: -копія статуту КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ», відповідно до п. 1.3 якого засновником ЦРЛ є Переяслав-Хмельницька районна рада, до повноважень якої у відповідності до п. 6.2 Статуту належить прийняття рішень про звернення до відповідних органів щодо проведення перевірок, аудитів та ревізії фінансово-господарської діяльності лікарні відповідно до вимог законодавства України. При чому, серед повноважень та обов»язків головного лікаря ЦРЛ, що закріплені в п.п.6.4 - 6.14 Статуту, проведення перевірок та аудитів не значиться ( т. 1 а.с. 88 - 96); -лист заступника голови Переяслав-Хмельницької районної ради № 90 від 24.09.2017, з якого вбачається, що рішення про проведення аудиту, перевірок, ревізії КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» за період 2014-2017 років та рішення про призначення енергоаудиту ЦРЛ у 2016 році на сесії Переяслав-Хмельницької райради не приймалися; питання щодо підтримки молодих фахівців/спеціалістів ЦРЛ розглядалося на засіданні постійної комісії Переяслав-Хмельницької райради з питань охорони здоров»я, материнства, праці та соціального захисту ( т. 1 а.с. 98-100); -витяг з Протоколу засідання постійної комісії Переяслав-Хмельницької райради з питань охорони здоров»я, материнства, праці та соціального захисту від 01.12.2016, з якого вбачається, що одним із розглянутих питань було вирішення питання забезпечення молодого спеціаліста житлом. Було вирішено депутатському корпусу звернутися до КМ України з проханням доопрацювати державні програми у галузі охорони здоров»я та звернутися до бюджетної комісії з пропозицією передбачити у 2017 році кошти на виготовлення проектно-кошторисної документації. Участь в засіданні комісіє брав і позивач ( т. 1 а.с. 126-127); -довідка КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» № 29 від 19.05.2017, з якої вбачається, що у період 2014-2017 роки проведення перевірки фінансового стану ініційоване один раз у 2015 році ( а.с. 128); -свідок [PERSON], головний бухгалтер ЦРЛ, показала суду, що ревізія щодо діяльності ЦРЛ була проведена у 2015 році. Протягом 2016-2017 років перевірок чи аудитів не було. Енергоаудит приміщення було проведено у 2017 році, до того офіційних вимог на його проведення не надходило. Вищезазначені докази суд приймає до уваги та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи, зокрема для встановлення та підтвердження того, що викладено в спірних статтях інформація, а саме: «Головний лікар відмовляється розробляти програму підтримки молодих фахівців та проводити незалежний аудит фінансово-господарської діяльності ЦРЛ…. Головний лікар на сесії відмовився від проведення енергоаудиту будівель ЦРЛ….» не є достовірною. На підтвердження того, що інформація «…Тендер завалив, бо він був прописаний під одного виробника та це виявляти компетентні органи…» відповідач [PERSON] та його представник зазначали, що [PERSON] винен в провалі тендеру на закупку рентген апарату, бо він особисто призначив голову тендерного комітету та його склад, як головний лікар не зміг забезпечити закупівлю необхідної медичної апаратури. Третя особа [PERSON], під час допиту в якості свідка, показав, що [PERSON] «завалив» тендер, поскільки призначив комісію, члени якої не були спеціалістами в галузі медицини. Будь-яких інших доказів того, що [PERSON] «…Тендер завалив, бо він був прописаний під одного виробника та це виявляти компетентні органи…» не надано. Представником позивача [PERSON] щодо цієї інформації було зазначено, що позивач ніколи не входив до складу тендерного комітету, не впливав на його рішення; тендерні процедури в ЦРЛ проводилися у встановлений законом спосіб ( прилюдні торги, PROZORRO в межах України та міжнародному рівні. На підтвердження цього представником позивача було надано та досліджено в судовому засіданні наступні докази: -наказ № 5 від 13.01.2016, яким затверджено склад постійно діючого комітету з конкурсних торгів ( т. 1 а.с. 199); -наказ №75 від 30.06.2016, яким змінено одного із членів комітету ( т. 1 а.с. 200); -протокол № 7 засідання комітету з конкурсних торгів від 11.07.2016, яким були затверджені зміни до річного плану закупівель на 2016 рік та документацію конкурсних торгів на закупівлю за відповідним кодом ( т. 1 а.с. 201-202); -оголошення про проведення відкритих торгів та оголошення про заплановану закупівлю ( т. 1 а.с. 203-204); -протокол № 9 засідання комітету з конкурсних торгів від 28.07.2016, яким було затверджено зміни до документації конкурсних торгів на закупівлю певного товару (рентгенівського діагностичного апарату) ( т. 1 а.с. 205-211); -протокол № 11 засідання комітету з конкурсних торгів від 11.08.2016, яким було затверджено зміни до документації конкурсних торгів на закупівлю певного товару (рентгенівського діагностичного апарату) ( т. 1 а.с. 212-213); -протокол № 12 засідання комітету з конкурсних торгів від 17.08.2016, на якому було вирішено відмінити відкриті конкурсні торги на закупівлю з метою усунення порушень ( т. 1 а.с. 214-215); -оголошення про результати проведення процедури закупівлі від 18.08.2016 ( т. 1 а.с. 216); -звіт про результати проведення процедури відкритих торгів № 4 від 22.08.2016 та оголошення про результати торгів ( т. 1 а.с. 217-219); -службова записка, якою голова комітету з конкурсних торгів [PERSON] звернулася до позивача як до головного лікаря ЦРЛ з пропозицією призначити робочу групу для визначення предмету закупівлі та медико-технічних умов на рентгендіагностичний комплекс ( т. 1 а.с. 220); -наказ № 80 від 26.08.2016, яким було створено робочу групу для розробки документації конкурсних торгів ( т. 1 а.с. 238); -протокол № 1 від 29.09.2016 засідання робочої групи, на якому було надано рекомендації щодо характеристик апарату ( т. 1 а.с. 227-228); -оголошення про проведення відкритих торгів ( т. 1 а.с. 221); -протокол № 2 засідання тендерного комітету від 30.11.2016, яким затверджено зміни до річного плану закупівель на 2016 рік ( т. 1 а.с. 226); -зміни до річного плану закупівель на 2016 рік в частині зазначення конкретної назви предмета закупівлі та очікуваної його вартості ( т. 1 а.с. 225); -протокол № 3 засідання тендерного комітету від 01.12.2016, яким було затверджено тендерну документацію на закупівлю ( т. 1 а.с.222-224). Свідок [PERSON], яка була головою тендерного комітету, показала суду, що тендер проводили у відповідності до вимог законодавства, характеристики апарату зазначали лікарі, які працювали на ньому, а не головний лікар. Під час роботи тендерного комітету [PERSON] ніяким чином не впливав та вказівок не надавав. Свідок [PERSON], секретар тендерного комітету, показала суду, що головний лікар ніколи не входив до комісії по тендеру, ніколи не був присутній на її засіданнях, не втручався в її діяльність та не надавав вказівок. Характеристики апарату вказували лікарі, які працювали на рентгенапараті, та ті лікарі, які їздили до Бориспільської ЦРЛ та ознайомлювалися з апаратом, який купили там. Таким чином, суд дійшов висновку, що належних, допустимих та достовірних доказів, які б в своїй сукупності давали підстави стверджувати, що інформація про те, що [PERSON] «…завалив тендер…» є достовірною, суду не надано. Отже, оцінивши всі докази в їх сукупності, проаналізувавши змісти статей в розрізі допустимої критики позивача як публічної особи в сфері організації медичного обслуговування в регіоні, суд вважає, що позов в частині визнання недостовірною інформацією підлягає частковому задоволенню та визнає недостовірною та такою, що не відповідає дійсності інформацію, поширену [PERSON] в статті з назвою «Головного лікаря звільнити. Терпіти більше не можна!», а саме: «…Головний лікар відмовляється розробляти програму підтримки молодих фахівців та проводити незалежний аудит фінансово-господарської діяльності ЦРЛ…», «…Головний лікар на сесії відмовився від проведення енергоаудиту будівель ЦРЛ…», «…Тендер завалив, бо він був прописаний під одного виробника та це виявили компетентні органи…». [PERSON] позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі та за наявності на те клопотання позивача. Зазначена в позові інформація була поширена колективом авторів, куди входив відповідач та треті особи. Позов пред»явлено лише до одного із співавторів, інші - залучені до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. В судовому засіданні і відповідач [PERSON] в своїх поясненнях, і треті особи [PERSON] та [PERSON] при дачі показань в якості свідків зазначали, що статті готувалися колективно, однак кожен з них підтримує всю інформацію, яка там викладена. За таких обставин, з врахуванням вимог ст. ст. 4, 13, 51, 53, 54 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість повного та об»єктивного розгляду даної справи за наявного якісного складу її учасників. Відповідно до ч. ч.4, 6, 7 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. При цьому суд бере до уваги, що наведені у статті 42 Закону України « Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» підстави звільнення від відповідальності за публікацію недостовірної інформації, яка порушує особисті немайнові права або являє собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації та правами журналіста, є вичерпними, а тому розширеному тлумаченню чи вільному редагуванню не підлягають. При цьому в зазначених випадках засоби масової інформації звільняються лише від обов'язку щодо відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру, то на засоби масової інформації може бути покладено обов»язок опублікувати спростування. Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов»язання відповідачів спростувати інформацію «…Головний лікар відмовляється розробляти програму підтримки молодих фахівців та проводити незалежний аудит фінансово-господарської діяльності ЦРЛ…», «…Головний лікар на сесії відмовився від проведення енергоаудиту будівель ЦРЛ…», «…Тендер завалив, бо він був прописаний під одного виробника та це виявили компетентні органи…» підлягає до задоволення. При цьому, суд звертає увагу на вимоги ст. 279 ЦК України, відповідно до яких, якщо особа, яку суд зобов»язав вчинити відповідні дії для усунення порушення особистого немайнового права, ухиляється від виконання судового рішення, на неї може бути накладено штраф відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Сплата штрафу не звільняє особу від обов»язку виконати рішення суду. На думку суду дана інформація порушує особисте немайнове право [PERSON] на повагу до честі, гідності та ділової репутації, шкодить діловій репутації позивача та дискредитує останнього як керівника. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. В силу ч. 1 ст. 15 цього Кодексу, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 1 та 2 ст. 16 цього Кодексу передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З врахуванням вищезазначеного, обгрунтування заподіяної моральної шкоди, обсягу інформації, яка визнана судом недостовірною, та її характеру, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 13, 15, 16, 23, 270, 277, 279, 280 ЦК України,

Outcome: partial