Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] Броніслав, який проживає: [INFO] на користь [PERSON] Пьотр ( адреса для листування: м. Київ, вул. Володимирська, 40/2, оф.24) 3% річних від простроченої суми грошового зобовязання за договором позики в розмірі 86204, 00 гривень та 862,04 гривні у відшкодування по сплаті судового збору. Мотивував позов тим, що 22 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було надано грошові кошти у сумі 61 200 дол. США, факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою. Відповідно до розписки від 24 грудня 2014 року [PERSON] не має фінансових претензій до [PERSON], які виникли на підставі розписки від 22 жовтня 2006 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2009 року по справі №2-4598/09, виконавчого листа № 2-4598/09 від 23.11.2010, виданого Деснянським районним судом м. Києва і полягав у виплаті 239538 грн. З метою захисту порушених прав, представник позивача у серпні 2009 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про стягнення грошових коштів за вищезазначеною розпискою. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2009 року по справі №2-4598/09 позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі, вирішено стягнути з [PERSON] Броніслав грошові кошти в розмірі 473076,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2010 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва без змін. В той же час, незважаючи на наявність майна, ведення підприємницької діяльності Відповідач по сьогоднішній день суму заборгованості, виплату якої її зобовязав суд, не здійснив. Відповідач продовжує користуватися отриманими ним коштами позивача в розмірі 473076, 00 гривень, призначенням яких було для власних цілей. У звязку з вищевикладеним позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх грубо порушених прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Після перерви не зявився в судове засідання і розгляд справи закінчено у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, а тому проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України. Третя особа без самостійних вимог: [PERSON] не зявилась в судове засідання і розгляд справи проведено у її відсутність. Судом встановлено, що 22 жовтня 2006 року [PERSON] надав [PERSON] і [PERSON] грошові кошти у сумі 61 200 дол. США, факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою. З метою захисту порушених прав, представник позивача у серпні 2009 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про стягнення грошових коштів за вищезазначеною розпискою. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2009 року по справі №2-4598/09 позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі, вирішено стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 473076,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2010 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва без змін. В той же час, незважаючи на наявність майна, ведення підприємницької діяльності відповідач суму заборгованості, виплату якої її зобовязав суд, не здійснив. Відповідач продовжує користуватися отриманими ним коштами позивача в розмірі 61 200 дол. США. Відповідно до ч. 1 cт. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов 'язання. Згідно до ч. 2 cт. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора, вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту майнового права та інтересу позивача, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. В той же час, чинним законодавством України не передбачається припинення грошового зобовязання у звязку із постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків на підставі положень статті 625 ЦК України. Аналогічне підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними у Постанові від 04.07.2011 року по справі № 13/210/10. Розрахунок 3 % річних здійснюється слідуючим чином: 61200 дол. США ( сума боргу) Х 3% /365 ( днів у році)Х 1095 ( днів за період з 27.07.2013 року по 26.07.2016 року у межах 3 років позовної давності, що заявлено відповідачем) Х 27,884304 грн. ( курс за 1 дол. США НБУ на 20.12.2017 року)= 153587 грн. За період з 1.07.2010 року по 26.07.2013 року на підставі ст.267 ч.4 ЦК України позов не підлягає задоволенню у звязку з спливом 3 років позовної давності відповідно до ст.256 ч.1 ЦК України , про застосування якої заявлено відповідачем. Так як позивач просить стягнути тільки 86204, 00 грн. , то в межах позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми грошового зобовязання за договором позики в розмірі 86204, 00 гривень та 862,04 гривні у відшкодування по сплаті судового збору на підставі ст.141 ч.1 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved