Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.05.2011 року у розмірі 75 753, 75 грн. та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного 18 травня 2011 року договору б\\н, відповідач отримав кредит у розмірі 6800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27, 60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач погодився на те, що заява на отримання кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить між ним та Банком кредитний договір. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 06 листопада 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 75 753 грн. 75 коп., яка складається з: 6941, 66 грн заборгованість за кредитом, 61322, 74 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 3405, 84 грн пеня та комісія, а також штрафи відповідно до пустку 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн штраф (фіксована частина), 3583, 51 грн штраф ( процентна складова). Указану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2018 позовна заява ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження , призначено проведення підготовче засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2018 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини не явки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який наленжо повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Врахоуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи вбачається, що 18 травня 2011 року [PERSON] і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», уклали кредитний договір, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 6800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27, 60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом протягом пільгового періоду відповідач сплачує банку відсотки в розмірі 0, 01% від суми операцій за рахунок кредиту. За користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік, , що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умовами інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Між тим, відповідно до п. 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг до обовязків позивальника відноситься отримання виписки про стан карткового рахунку та про здійснення операцій по картрахункам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статями 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором, що підтверджується п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобовязань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у том числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочений процентів та комісій. Штраф рахується на окремому рахунку та підлягає сплаті у першу чергу. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимою. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 06 листопада 2017 року становить 75 753 грн. 75 коп., яка складається з: 6941, 66 грн заборгованість за кредитом, 61322, 74 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 3405, 84 грн пеня та комісія, а також штрафів відповідно до пустку 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн штраф (фіксована частина), 3583, 51 грн штраф ( процентна складова). Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Суд, на підставі повного і всебічного зясування обставин та досліджених доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитними договором, здійсненим позивачем, за відповідачем станом на 06 листопада 2017 були також нараховані заборгованості за пенею у розмірі 3405, 84 грн, а також штрафів за несвоєчасне виконання зобовязання за договором у розмірі 500 грн 00 коп. фіксована частина та 3583 грн 51 коп процентна складова. Тобто, в даному випадку має місце одночасне застосування штрафу та пені за одне й те саме правопорушення строків виконання грошових зобовязань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за №6-2003цс15, та від 11 жовтня 2017 року у справі за N 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 грн 00 коп. - фіксована частина та 3405, 84 грн - процентна складова, відсутні. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.05.2011 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 71 670 гривень 24 копійок, яка складається з : -тіло кредиту у розмірі 6941 грн 66 коп -заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 61322 грн 74 коп -заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3405 грн 84 коп Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжного доручення № PROM8B9G6J від 08 листопада 2017 року при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600, 00 гривень. Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1513 (одна тисяча пятсот тринадцять ) гривень 75 (сімдесят пять) копійок (71 670 грн 24 коп (розмір задоволених позовних вимог) х 1600 грн.(сума сплаченого судового збору) / 75 753 грн 75 коп (розмір заявлених позовних вимог) = 1 513 грн 75 коп).

Outcome: partial