Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] за захистом своїх прав. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. За адресою квартири зареєстрований відповідач по справі, який є сином його дружини. При цьому останній не проживає в квартирі більше року. Просить суд усунути перешкоди у здійснення права власності, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не прибув. До суду надійшла його заява про слухання справи без його участі, підтримання у повному обсязі позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації. Заперечень проти позову, заяв про причини неявки чи розгляд справи за відсутністю відповідачів до суду не надходило. Тому, за згодою позивача, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі реєстраційного посвідчення від 15.06.2001 року. Згідно з даними, що містяться в довідці ЛКП «Княже Місто» від 11.09.2017 року № 1830 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (син дружини), [PERSON] (дочка дружини), [PERSON] (син), [PERSON], [PERSON] (дружина) (а.с.9). 15.12.2016 року, 20.07.2017 року, 02.08.2017 року та 16.08.2017 року комісією ЛКП «Княже Місто» були складені акти про те, що [PERSON] [INFO] зареєстрований в [ADDRESS], проте в житловому приміщенні не зареєстрований (а.с.4,6-8). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового приміщення на підставі договору дарування. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідач в жилому приміщенні не проживає, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved