Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявленими вимогами. В обґрунтування позову зазначив, що згідно особового рахунку по [ADDRESS] зареєстрований основним квартиронаймачем відповідач [PERSON] Відповідач провів відключення квартири від мереж централізованого опалення самовільно, тобто своїми протиправними діями, шляхом внесення змін до інженерних мереж будинку, унеможливив як надання послуг так і їх отримання. За період з 01.10.2010 року по 30.04.2012 року у зв'язку з несплатою послуг утворилась заборгованість в сумі 5446,79 грн., сума інфляційної складової складає 173,98 грн., 3% річних 13,62 грн. В добровільному порядку споживач заборгованість не сплачує, в зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, суду пояснила, що договору з тепломережею не укладала, послугами з теплопостачання не користується з 01.10.2010 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. Згідно особового рахунку [NUMBER] споживача послуг теплопостачання, відкритого на ім'я [PERSON], у абонента квартири [ADDRESS] існує заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2010 року по 30.04.2012 року у розмірі 5446,71 грн., (а.с. 6, 7 ). Житлове помешкання за адресою: квартира [ADDRESS] відключено від системи централізованого опалення самовільно, що підтверджено актами, складеним контролером ОРУ ВО «Дзержинськтепломережа» у присутності [PERSON] 27.08.2009 року, 06.06.2011 року, а також договором між відповідачкою [PERSON] та ПП «Фронтон плюс» № 4/03 від 15.08.2009 р., за умовами якого Підрядник ПП «Фронтон плюс»взяв на себе зобов'язання виконати роботи з монтажу обігрівачів в помешканні замовника та листом [PERSON] на ім'я директора ВО «Дзержинськтепломережа». (а.с. 54, 57,108-110) Згідно із ст.. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до пп. 5 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води, водовідведення між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за ці послуги відповідач зобов'язаний був вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до пунктів 25 - 26 цих Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядок відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за №1478/11758), який з 14 грудня 2007 року діє із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169. «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Зазначений порядок відключення квартири від централізованого опалення відповідачкою не дотримано. Відповідне рішення міжвідомчої комісії щодо відключення квартири відповідачки від мережі централізованого опалення було прийнято лише 27.07.2012 року № 6/24-19, та відповідний акт про відключення квартири відповідачки від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, за участю представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, тобто за участю позивача, був складений та затверджений міжвідомчою комісією лише 22.09.2012 року. (а.с. 56, ) Заборгованість за послуги з теплопостачання позивачем нараховувалася за період з 01.10.2010 року по 30.04.2012 року, підстав для не нарахування відповідачці в цей період плати за послуги з теплопостачання у позивача відсутні . Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з розрахунком позивача за період з 01.10.2010 року по 30.04.2012 року у [PERSON] склалася заборгованість з оплати послуг за спожиту теплову енергію у розмірі 5446,71 грн. (а.с. 5,6 ) Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з частиною 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням с гіравовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини 1 ст. 901, частини 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання послуг з централізованого опалення, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Суд погоджується з дослідженим у судовому засіданні розрахунком позивача інфляційних витрат, які становлять 173 грн. 98 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми 13 грн. 62 коп., та вважає за необхідне стягнути зазначені суми з відповідача на користь позивача. Доводи відповідачки про те, що відсутність письмового договору про надання послуг між позивачем та відповідачем виключає його обов'язок сплачувати ці послуги, є необґрунтованими. Мешкаючи в багатоквартирному будинку, в який позивач надає теплову енергію, користуючись цими послугами на протязі тривалого проміжку часу відповідач своїми діями підтвердив наявність між ним та позивачем фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у відповідача виникли щомісячні обов'язки по сплаті фактично отриманих послуг. Закон України «Про житлово-комунальні послуги», на який посилається відповідач, дійсно передбачає укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560 затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Проте відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України «Про житлово-комунальні послуги» такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не позбавляє відповідача обов'язку сплатити фактично отримані ним послуги з централізованого опалення квартири. Враховуюче викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 229,40 коп., що підтверджено документально, який підлягає стягненню з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved