Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду мотивуючи це тим, що він перебував у незареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] від сумісного проживання народився син [PERSON] - [INFO]. Згідно рішення Петрівського районногу суду від 23 листопада 2012 року позивач сплачує аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частани всіх видів заробітку до його повноліття . В даний час позивач з відповідачем [PERSON] проживають окремо, і кожен має другу сімїю. Від утримання свого сина позивач з моменту народження та до сьогоднішнього дня позивач ніколи не ухилявся та постійно матеріально його підтримував. Однак, після спливу перших двох місяців з моменту народження сина - [PERSON], у позивача з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у його вихованні, відвідуванні, почалися створюватися безпідставні, протиправні, необгрунтовані та штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості нормального спілкування позивача з його сином. Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом, 15.11.2012 року, позивач звернувся з заявою до комісії з питань захисту прав дитини Петрівської районної державної адміністрації, після чого 31.01.2013 року було прийняте рішення № 2 «Про спосіб участі у вихованні та спілкуванні громадянина [PERSON] з малолітнім сином [PERSON]О.» у відповідності до якого позивачеві було визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з його сином [PERSON] та у його вихованні згідно наступного порядку: кожної суботи та неділі щомісяця з 9:00 до 12:00 без присутності матері дитини [PERSON], за адресою: вулиця Ворошилова, 182 а, смт. Петрове Петрівського району Кіровоградської області, за результатами розгляду заяви позивача було видано розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 13 лютого 2013 року № 45-р «Про спосіб участі у вихованні та спілкуванні громадянина [PERSON] з малолітнім сином [PERSON]О.». Також \~\~\~04 серпня 2015 року було зроблено розпорядження № 270-р про визначення порядку зустрічей батька [PERSON]В, з малолітнім сином [PERSON], та призначити йому наступний порядок зустрічей з дитиною два рази на місяць, у вихідний день відповідно до графіка роботи батька, з 09.00 години до 20.00 години без присутності громадянки [PERSON], але відповідач відмовилась виконувати розпорядження. Однак з моменту прийняття даних рішеннь, відповідач ігнорувала їх продовжувала чинити перешкоди спілкуванню позивача з сином та взяття участі у його вихованні, а тому позивач просить суд усунути перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з сином, який проживає окремо від нього, В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив викладені обставини в позовній заяві, та просив позов задовольнити. Відповідач та її передставник в судовому засіданні позов не визнали повністю, та відповідач пояснила, що вона не бажає щоб позивач спілкувався з їхнім сином [PERSON], так як він негативно впливає на нього і відповідачка взагалі не довіряє позивачу. Представник третьої особи служби у справах дітей Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області проти задоволення позову не заперечувала, та пояснила, що позивач звертався до служби у справах дітей декілька раз для вирішення проблеми щодо усунення перешкод участі у вихованні та вільному спілкуванні з його сином [PERSON] і під час вивчення даного питання зясовано, що позивач має можливість виховувати дитину, має постійне місце проживання та належні умови для проживання дитини, також позивач має постійне місце роботи та регулярний дохід, користується авторитетом в трудовому колективі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, третю особу, свідків [PERSON],[PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як мати, так і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, зокрема право на її виховання, незалежно від того проживають вони з дитиною чи ні (ч. 1\~ст. 141 СК України). Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України). Законом України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів дітей своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь в її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у незареєстрованому шлюбі, за період спільного проживання у сторін народилась дитина \~син [PERSON] [INFO] (а.с.8), який\~\~після\~\~розірвання стосунків між сторонами залишився проживати разом з матірю, а батько сплачує аліменти на утримання дитини у встановленому законом порядку. Однак після спливу перших двох місяців з моменту народження сина [PERSON] у сторін виник спір щодо порядку участі позивача у вихованні дитини та спілкуванню з нею. Позивач в судовому засіданні зазначав, що бажає приймати участь в вихованні своєї дитини та піклуватися про його здоров'я, духовний та моральний розвиток і має для того все необхідне, проте не може реалізувати своє право через перешкоди з боку відповідача. Вказані обставини щодо перешкод з боку відповідача [PERSON],\~\~у спілкуванні та вихованні малолітнього [PERSON]О, підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]В, яка на момент загострення конфлікту між сторонами була виконуючою обовязки завідуючої ДНЗ «Рудана» який відвідує [PERSON], при цьому також поясника, що відповідачка зверталася в дитячий садочок з особистим побажанням , щоб позивач [PERSON], приходячи в дитячий садочок до сина [PERSON] спілкувався з ним тільки з дозволу відповідача, та щоб працівники дитячого садка попередньо повідомляли коли приходить батько дитини. Позивач неодноразово звертався в дитячий садочок чи є його син [PERSON], щоб поспілкуватися з ним, бо відповідач забороняє йому з ним бачитись. При цьому, свідок [PERSON],пояснила , що позивач в загалі не приділяв уваги як своїй дружині [PERSON], так і сину [PERSON] та взагалі не допомогав, і дарував йому на день народження різні дрібниці, а коли брав до себе дитину то взагалі ним не займався. Однак суд не бере до уваги свідчення свідка [PERSON], так як вона є рідною матірю відповідача , а тому обєктивно не може оцінювати ситуацію. Таким чином,\~\~ між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні дитини, у зв'язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Частинами 1 та 2\~статті 159 СК України\~передбачено,\~\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Так, позивач має постійне місце проживання та належні умови для проживання дитини, також позивач має постійне місце роботи та регулярний дохід 15.11.2012 року після перешкод з боку відповідача у спілкуванні позивача з дитиною, останній звернувся до комісії з питань захисту прав дитини Петрівської РДА щодо врегулювання своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. 13 лютого 2013 року було зроблено розпорядження № 45-р про спосіб участі у вихованні та спілкуванні громадянина [PERSON]В, з малолітнім сином [PERSON], та надавши йому можливість безперешкодного спілкування з дитиною кожної суботи та неділі щомісяця з 09.00 до 12.00 годин, без присутності матері [PERSON], за адресою вул. Ворошилова,182 а, смт.Петрове Кіровоградської області (а.с.9). 04 серпня 2015 року було зроблено розпорядження № 270-р про визначення порядку зустрічей батька [PERSON]В, з малолітнім сином [PERSON], та призначити йому наступний порядок зустрічей з дитиною два рази на місяць, у вихідний день відповідно до графіка роботи батька, з 09.00 години до 20.00 години без присутності громадянки [PERSON], але відповідач відмовилась виконувати розпорядження. Доказів, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною перешкоджає нормальному розвитку останнього відповідачем не надано. Суд, не приймає до уваги надані відповідачем заперечення протии задоволення позову, оскільки позивач, як батько має права та обов'язки щодо дитини, зокрема право на її виховання та безперешкодне спілкування. Перевіривши твердження сторін дослідженними доказами, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною є обґрунтованим. Отже,\~\~виходячи з інтересів дитини, враховуючи обставини справи,\~\~а також\~\~вік дитини, стан здоров'я, психологічний стан дитини, відсутність спілкування з батьком , суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у вихованні сина особисте спілкування шляхом побачення два рази на місяць відповідно до його графіка роботи з 10.00 години до наступного дня 17.00 години за місцем його проживання, в день побачення [PERSON] з сином - [PERSON], [INFO], він може забирати сина з дитячого садка за місцем його проживання особисто. Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини відповідає, на думку суду, інтересам малолітнього [PERSON] , дозволяє налагодити психологічний контакт дитини з батьком, та не порушує звичайних для дитини умов життя та склавшогося розпорядку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною.

Outcome: approved