Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те , що 19.05.2008 р. між АКБ»ФОРУМ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №0068/08/11/СL. За умовами договору банк відкрив відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 120 тисяч доларів США терміном до 18 травня 2018 року під 13,5% річних. В ході виконання споживчого кредитного договору в нього вносились зміни та доповнення, які сторони договору виклали в додатковій угоді №2 від 11.12.2008 р.,додатковій угоді №3 від 28.07.2010 р.,додатковому договорі №1 від 20.09.2010 р.,додатковій угоді №4 від 12.03.2013р., договорі про внесення змін та доповнень №5 від 12.03.2013р Поручителями за споживчим кредитним договором виступили [PERSON], [PERSON] та юридична особа ПП «Інтерком». Також в забезпечення виконання зобовязань за споживчим кредитним договором [PERSON] уклав договір іпотеки офісних приміщень на другому поверсі будинку №22 по вул..9-го Січня у м. Херсоні. В подальшому 12.03.2013 р. в цей договір було внесено зміни та доповнення. Зміни умов кредитного договору від 11.12.2008 р.,28.07.2010 р.,20.09.2010 р. своєчасно в договір іпотеки, в порушення прав позичальника ,не вносились,а були внесені лише 12.03.2013 р., що є неприпустимо. Чинним законодавством встановлено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладання кредитного договору банк зобов»язаний попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором несе споживач. Однак зазначена вимога закону банком не виконана. Також банки зобовязані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про умови кредитування. Ця письмова інформація доводиться до споживача перед підписанням кредитного договору у вигляді окремого документа (бюлетеня,довідки,повідомлення тощо). Зазначена вимога відповідачем також не виконана. За вказаних обставин просить визнати недійсним кредитний договір №0068/08/11/CL від 19.05.2008 р. з додатками від 11.12.2008р.,28.07.2010р.,20.09.2010р.,12.03.2013р.,укладений між ним та відповідачем та з моменту його укладення; застосувати наслідки недійсності кредитного договору №0068/08/11/CL, зобовязавши відповідача повернути йому отримані від нього грошові кошти в сумі 108833,67 доларів США, а його повернути відповідачу отримані від нього 115000 доларів США. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала суду письмові заперечення. Крім того, просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в зв»язку з її сплином. Треті особи [PERSON], [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представник третьої особи - ПП «Інтерком» - в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом по справі встановлено, що 19.05.2008 р. між відповідачем - АКБ «ФОРУМ» та відповідачем [PERSON] був укладено кредитний договір №0068/08/11/СL, на підставі якого [PERSON] (позичальнику) банк відкрив відновлювальну кредитну лінію еа споживчі цілі з лімітом кредитування 120 тисяч доларів США терміном до 18 травня 2018 року під 13,5% річних. Фактично банк надав [PERSON] 115 тисяч доларів США,які він отримував частинами: 20.05.2008 р. 55000 доларів США; 17.06.2008 р. 20000 доларів США; 18.06.2008 р. 15000 доларів США; 27.08.2008 р. 5000 доларів США; 18.09.2008 р. 10000 доларів США; 11.12.2008 р. 10000 доларів США. В подальшому до споживчого кредитного договору вносились зміни та доповнення, які сторони договору виклали в додатковій угоді №2 від 11.12.2008 р., додатковій угоді №3 від 28.07.2010 р.,додатковому договорі №1 від 20.09.2010 р.,додатковій угоді №4 від 12.03.2013р., договорі про внесення змін та доповнень №5 від 12.03.2013р Поручителями за вищевказаним споживчим кредитним договором виступили треті особи - [PERSON], [PERSON] та юридична особа ПП «Інтерком». В забезпечення виконання зобовязань за споживчим кредитним договором [PERSON] уклав договір іпотеки офісних приміщень на другому поверсі будинку №22 по вул..9-го Січня у м. Херсоні, загальною площею 161,9 кв. м., який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1181. 12.03.2013 р. до договору іпотеки були внесені зміни та доповнення. Однак зміни умов кредитного договору від 11.12.2008 р., 28.07.2010 р.,20.09.2010 р. своєчасно в договір іпотеки, в порушення прав позичальника, не вносились,а були внесені лише 12.03.2013 р. , як вбачається з відповідного договору про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 19.05.2008 р. Вказані обставини свідчать про неприпустимість вказаний дій. Із наданих суду копій квитанцій слідує, що на момент звернення до суду з позовом позивачем сплачено банку 108833,67 доларів США. Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5та 6 ст.203 ЦК. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,іншим актам цивільного законодавства (ст.4 ЦК),а також інтересам держави і суспільства,його моральним засадам. Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 р. №168, зареєстрованою в МЮУ 25.05.2007 р. за №541/13808 встановлено,що у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладання кредитного договору банк зобов»язаний попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором несе споживач. Однак зазначена вимога закону відповідачем виконана не була. П. 2.3. Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 р. №168 передбачає, що банки зобовязані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про умови кредитування. Письмова інформація доводиться до споживача перед підписанням кредитного договору у вигляді окремого документа (бюлетеня,довідки,повідомлення тощо) п.2.5 Постанови НБУ. В процесі розгляду справи встановлено, що ця вимога також відповідачем не виконана, належні та допустимі докази на спростування цього відповідачем суду не надано. Відповідно до п.1 Постанови ПВСУ №9 від 06.11.2009 р., цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються в тому числі Законом України від 12.05.1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» Суд вважає, що відповідачем порушені вимоги ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки він перед укладанням кредитного договору письмово не повідомив позивача про кредитні умови,а саме: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг(реєстратора,нотаріуса,страховика,оцінювача тощо), повязаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту,включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяг; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право,або відомості про те,від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. В ході розгляду цивільної справи №667/6239/14-ц за позовом ПАТ «БАНК ФОРУМ» до [PERSON] та поручителів про солідарне стягнення з них достроково залишку кредиту та заборгованості по сплаті відсотків та пені за клопотанням представника [PERSON] адвоката [PERSON] судом була призначена судово-економічна експертиза. Судом приймається до уваги як належний та допустимий доказ висновок експерта №90 від 05.05.2015 р. Відповідно до зазначеного висновку, кредитний договір №0068/08/11/СL від 19.05.2008 р. не відповідає вимогам чинного законодавства (перелічені акти цивільного законодавства України), в частині надання банком інформації позичальнику [PERSON] про сукупну вартість кредиту, де вказана щомісячна сума погашення кредитних коштів та сума щомісячних розрахованих відсотків, згідно фактично отриманої суми кредиту. Із додатків, прикладених експертом до його висновку слідує, що позивач при встановленій договором відсотковій ставці 17% фактично сплачував 18,6647%,при договірній ставці 13,5% сплачувалось 14,5795%, при 13,84% сплачувалось 16,7892%. Зазначені обставини є порушенням вимог ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору, наслідком яких є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача та щодо нечесної підприємницької діяльності. Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Відповідно до вимог ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає, що представником відповідача не доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Зокрема, щодо застосування строків позовної давності слід зазначити наступне. За загальним правилом (ч.1\~ст.261 ЦК України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що про порушення свого права позивач дізнався при ознайомленні з висновком експерта проведеної судово-економічної експертизи від 05.05.2015р. \~Отже, суд вважає, що перебіг строку позовної давності почався з моменту ознайомлення позивача з висновком експерта від 05.05.2015 року, а з позовом до суду позивач звернувся 19.05.2015р., тобто в межах строку, встановленого\~ст.257 ЦК України. Таким чином, судом встановлені підстави для відмови у задоволенні клопотання представника відповідача у зв'язку зі спливом строку позовної давності. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved