Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із позовом, в якому, оспорюючи своє батьківство відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , просив виключити відомості про нього із актових записів про народження дітей. На обґрунтування своїх вимог вказував, що з 2009 року спільно проживав із [PERSON] , з якою потім одружився у 2015 році, і під час їх спільного проживання вона народила вказаних дітей, яких він вважав своїми, тому вони були зареєстровані за його прізвищем. Проте їх подружнє життя не склалося і шлюб був розірваний в 2019 році, а ще 26 вересня 2018 року Жовтневим районним судом Миколаївської області був виданий судовий наказ про стягнення з нього аліменти на утримання дітей. На тепер у нього виникли великі сумніви щодо батьківства дітей, так як він помічати, що вони не схожі на нього ні ззовні, ні вдачею. В зв`язку з цим, виходячи із положень ст. 136 СК України просив його позов задовольнити, а для підтвердження його посилань просив призначити судову молекулярно-генетичну експертизу. На заявлений позов відповідачка відзиву не подала, хоча, будучи присутньою в перших засіданнях підготовчого провадження, заперечувала проти позову, вказавши, що він направлений на небажання позивача сплачувати аліменти. Проти призначення генетичної експертизи вона не заперечувала. Ухвалою суду від 13 березня 2020 року клопотання позивача було задоволено і призначено судову молекулярно-генетичну експертизу щодо батьківства позивача відносно дітей. В той же час за повідомленням експерта від 12 травня 2020 року експертизу неможливо було провести через ненаджодження біологічних зразків для дослідження, оскільки [PERSON] (мати) та діти [PERSON] і [PERSON] до експертної установи для відбору зразків не з`явилися. В судовому засіданні відповідачка пояснила, що не змогла самостійно з дітьми прибути до експертної установи для надання біологічних зразків, оскільки через введення в України у квітні-травні 2020 року карантину, пов`язаного із попередженням розповсюдження коронавірусу SARS-CoV-2 (COVID-19), було припинено приміське пасажирське перевезення. А позивач, хоча й обіцяв самостійно їх доставити до експертної установи у м. Миколаєві, але не виконав цієї обіцянки. Ухвалою суду від 23 червня 2020 року, за клопотанням представниці позивача в справі повторно призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: - Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ? Проте відповідно до повідомлення експерта\~від 21\~серпня 2020\~року експертизу\~знову \~неможливо було\~провести через\~ненаджодження біологічних\~зразків для\~дослідження,\~оскільки [PERSON] \~(мати)\~та діти\~ [PERSON] \~і [PERSON] \~до експертної\~установи для\~відбору зразків\~не з`явилися. В подальші судові засідання відповідачка не з`явилася і достовірні причини неприбуття її з дітьми до експерта для відбору зразків не встановлено. Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року підготовче провадження в справі було завершено і призначено справу до судового розгляду Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Позивач до судового засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, направив на розгляд свого представника, яка позов підтримала та просила задовольнити, вказавши, що підставами для задоволення позову є такі обставини як непостійне спільне проживання сторін під час народження дітей, несхожість між дітьми та батьком, народження дітей поза шлюбом і до того ж відповідачка явно ухилялася від проведення генетичної експертизи, а після розірвання шлюбу також всяко перешкоджає йому бачитися з дітьми. Суд, заслухавши посилання та обґрунтування позову від представниці позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За загальним правилом дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. (Ч. 1 ст. 122 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Сторони у справі перебували у шлюбі з 12 вересня 2015 року до 26 березня 2018 року. Але також до шлюбу у них народилося двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В свідоцтвах про їх народження матір`ю записана [PERSON] (після одруження вона змінила прізвище на [PERSON] ), тобто позивачка, а батьком [PERSON] відповідач. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 4 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також згідно\~зі ст.\~109\~ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. В той же час суд вважає, що належними та достовірними доказами не було підтверджено посилання позивача та його представниці про оспорення його батьківства. Так, суду не було надано доказів на підтвердження того, що: сторони під час народження дітей проживали не постійно як одна сім`я, не надано доказів, що між позивачем та дітьми відсутня зовнішня схожість, що відповідачка навмисно не надає йому бачитися з дітьми. Посилання представниці позивача на неприбуття матері з дітьми до експертної установи для відбору біологічних зразків з метою проведення молекулярно-генетичної експертизи не може, на переконання суду, бути єдиною підставою на підтвердження того, що позивач не є біологічним батьком дітей, оскільки іншими доказами, які б в сукупності з цим посиланням могли підтверджувати обґрунтованість позову, суду не надано. Зокрема, на думку суду не надано ні довідок територіальної громади про непостійне проживання сторін однією сім`єю під час народження дітей, фотознімків дітей та батька, пояснень свідків або ж інших доказів. За такого у суда немає підстав для задоволення позову, тому,

Outcome: dismissed