Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

позивач звернувся з позовом до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення суми безпідставно набутої допомоги. Мотивував свої вимоги тим, що [PERSON] було надано допомогу Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації на підставі її заяви від 21 жовтня 2010 року у відповідності зі статтями 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Відповідно до рішення від 22.11.2010 року, відповідачу було призначено допомогу по догляду за дитиною [PERSON] на період з 01.10.2010 року по [INFO]. Позивачу з листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 25.09.2015 року за № 474/02.53 стало відомо, що відповідно до актового запису № 1643 від 01.10.2010 року про народження [PERSON] внесено відомості про батька на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства, у зв'язку з чим позивачем 30 .09.2015 року було прийнято рішення про припинення виплати допомоги і необхідність стягнення суми переплати за період з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року у розмірі 350 гривень 10 копійок. Позивач зазначає, що по особовому рахунку [PERSON] виникла переплата у розмірі 350 гривень 10 копійок. Позивач вважає, що вказану суму необхідно стягнути з відповідача, оскільки відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Вважає, що у відповідності до правил статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зазначену суму державної допомоги, яка виплачена надмірно необхідно стягнути з відповідача. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить вручення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було надано допомогу Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації на підставі її заяви від 21 жовтня 2010 року у відповідності зі статтями 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Відповідно до рішення від 22.11.2010 року, [PERSON] було призначено допомогу по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення останнім 18-ти років (по [INFO]). Позивачу стало відомо, що відповідно до актового запису № 1643 від 01.10.2010 року про народження [PERSON] внесено відомості про батька на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства, у зв'язку з чим позивачем 30 .09.2015 року було прийнято рішення про припинення виплати допомоги і необхідність стягнення суми переплати за період з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року у розмірі 350 гривень 10 копійок. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. З матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] виникла переплата у розмірі 350 гривень 10 копійки. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян(у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про склад сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо) стягуються згідно з законом. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності з ретельно проаналізованими доказами, суд дійшов категоричного висновку, що внаслідок недобросовісної поведінки [PERSON], що виразилась у неповідомленні позивача про факт визнання батьківства, тобто відомостей, що впливають на виплату державної допомоги, остання безпідставно отримала допомогу по догляду за дитиною - [PERSON], [INFO] у розмірі 350 гривень 10 копійок, які і пред'явлені позивачем до стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами статті 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 1218 гривень.

Outcome: approved