Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про розірвання договору та стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи №? 040000135949 в доларах США (надалі - Договір). При цьому, користуючись послугами відповідача в межах Договору, позивачем було внесено на поточний рахунок [NUMBER] (надалі - рахунок, поточний рахунок) грошові кошти у загальному розмірі 17 630 доларів 00 центів США. Разом з тим, протягом квітня-травня 2014 року позивач неодноразово усно та письмово звертався до відповідача з вимогою отримати свої кошти з рахунку, залишок яких становить - 15 690 доларів 01 цент США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 205 120 грн. 21 коп. Крім того, 02 червня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про закриття поточного рахунку та видачі готівкою грошових коштів з нього. Проте, жодної письмової відповіді на свої заяви, позивач так і не отримав. На підставі зазначеного та враховуючи неправомірні дії відповідача, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі та розірвати Договір, укладений між ним та відповідачем, а також стягнути з останнього на користь позивача грошові кошти в сумі 15 690 доларів 01 цент США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 205 120 грн. 21 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1066 та ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. У судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк»» було укладено Договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи №? 040000135949, який складається з цього Договору та Правил, які розміщенні на інформаційних стендах в приміщенні відділень банку, а також на Інтернет-сайті банку - www.yab.ua (а.с. 6-24). Відповідно до умов Договору відповідач відкрив позивачу поточний рахунок [NUMBER] у доларах США та зобов'язався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів НБУ, умов Договору, Правил та тарифів. Користуючись послугами відповідача в межах Договору, позивачем було внесено на поточний рахунок грошові кошти у загальному розмірі 17 630 доларів 00 центів США, що підтверджується квитанціями (а.с. 25-28). Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. При цьому, згідно вимог ч.ч. 1, 3 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Як вбачається з матеріалів справи, 02 червня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про закриття поточного рахунку та повну видачу залишку коштів на його рахунку (а.с. 35). Проте, як свідчать подальші заяви позивача, адресовані відповідачу, від 03, 04, 05, 06 червня, 08 та 17 липня 2014 року (а.с. 36-45), вимогу позивача щодо закриття поточного рахунку та видачу залишку коштів, наявних на ньому, відповідач не виконав і станом на день розгляду справи на поточному рахунку позивача знаходяться грошові кошти у загальному розмірі 15 690 доларів 01 центів США, про що свідчать виписки по особовому рахунку позивача (а.с. 29-34). Разом з тим, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. На підставі зазначеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 15 690 доларів 01 цент США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 203 185 грн. 99 коп. (15690,01х12,950023=203185,99), є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про розірвання Договору слід зазначити, що, як зазначалось, згідно вимог ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Крім того, правові наслідки порушення зобов'язання визначенні в ст. 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Разом з тим, положеннями ч. 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У даному випадку порушення умов Договору щодо неповернення грошових коштів суд розцінює як істотне, яке може бути самостійною підставою для розірвання договору згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про розірвання договору та стягнення коштів підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 275 грн. 46 коп., які сплачено позивачем за подання до суду позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 533, 611, 651, 1066-1068, 1073-1075 ЦК України та

Outcome: approved