Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів яким, із урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати наказ ПАТ «Чорнобаївське» № 259/1-к від 17.12.2014 року про звільнення позивача з посади оператора ПАТ «Чорнобаївське» за порушення трудової дисципліни незаконним; поновити [PERSON] на посаді оператора птахофабрик та механізованих ферм на ПАТ «Чернобаївське»; стягнути з ПАТ «Чорнобаївське» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.12.2014 року по 16.03.2015 року в сумі 8649,00 грн. а також моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.. Позовні вимоги мотивував тим, що 29.05.2012 року він був прийнятий на роботу до ПАТ «Чорнобаївське» на посаду оператора тваринницьких комплексів та механізованих ферм. 25.12.2014 року його матір'ю було отримано лист від відповідачів від 22.12.2014 року за вих. № 1922, яким супроводжувався наказ про звільнення позивача № 259/1-к від 17.12.2014 року , про який позивачу стало відомо 28.12.2014 року. Вказує про те, що із заявою про звільнення за власним бажанням звертався безпосередньо до канцелярії відповідачів 15.12.2014 року, де у прийнятті такої заяви йому було відмовлено, після чого він зазначений заяву надіслав поштою. Вказує про те, що останнім днем, коли він знаходився на робочому місці є 22.12.2014 року, коли дізнався, що заяву про його звільнення за власним бажанням підприємство отримало 19.12.2014 року. Вважає, що спірний наказ про його звільнення був винесений пізніше аніж 19.12.2014 року, як зазначено у цьому документі. Вказує про те, що ніяких вказівок щодо виконання певних завдань на підприємстві від уповноважених на те осіб він не отримував а також про те, що підстав на яких на нього було накладено дисциплінарне стягнення за спірним наказом взагалі фактично не було. Також у розглядуваному позові наводить розрахунки середнього заробітку, який, як він вважає, відповідачі повинні йому сплатити, Також вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягала у тому, що внаслідок його незаконного звільнення він не має джерел для існування, що порушило його звичний уклад життя. У судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON] позовні вимог повністю підтримали із викладених у позові підстав та на підставі поданих ними доказів. та просили його задовольнити. Представник відповідача за довіреністю Букалов С.С. щодо задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на подані відповідачами докази. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши доводи позовної заяви та перевіривши їх поданими сторонами доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так судом встановлено, що на підставі спірного наказу № 259/1-к від 17.12.2014 року позивача було звільнено з посади оператора ПАТ «Чорнобаївське» за порушення трудової дисципліни, а саме за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 18.12.2014 року. При цьому вказаним наказом зазначено, що звільнення позивача відбулось через порушення ним п.п. 2.1.2, 2.1.4, 2.1.6, 2.1.7 Робочої інструкції оператора тваринницьких комплексів та механізованих ферм, тобто грубого порушення технологічних інструкцій, що призвело до загострення епізоотичної ситуації на підприємстві. При цьому позивачем суду навіть не надано наказу про його прийняття на роботу до відповідачів а також інших документів, що підтверджують вказану його роботу у зазначений у позові період, проте оскільки вказана обставина, а саме робота позивача на підприємстві відповідачів починаючи з 29.05.2012 року на посаді оператора тваринницьких комплексів, сторонами не заперечувалась, вона вважається такою, що встановлена судом. Копія вищезгаданого наказу була направлена відповідачами позивачу 22.12.2014 року із супровідним листом за вих. № 1922. Так, відповідно до робочої інструкції оператора тваринницьких комплексів та механізованих ферм, затвердженої 06.02.2014 року, з якою позивач був ознайомлений під розпис 07.02.2014 року, з приводу чого не заперечував, а саме п.п. 2.1.2., 2.1.4, 2.1.6 та 2.1.7 такої інструкції, оператор зобов'язаний: щоденно проводити прибирання курячого посліду, своєчасно проводити ремонт обладнання; забезпечувати рівномірну подачу комбікорму годівницях, слідкувати за рівнем води в поїлках та регулярно їх чистити і мити; забезпечувати чистоту на робочому місці відповідно до вимог ветеринарно-санітарних правил; брати участь у проведенні робіт по підготовці приміщення до прийому нової партії птиці. При цьому, відповідно до актів та доповідних записок складених уповноваженими особами підприємства відповідачів від 15.12.2014 року, 16.12.2014 року, 17.12.2014 року, 18.12.2014 року, а також наказу № 258 від 05.09.2014 року щодо накладення на [PERSON], дисциплінарного стягнення у вигляді догани та доповідних записок уповноважених осіб до вказаного акту від 21.08.2014 року та 03.09.2014 року, вбачається систематичне порушення позивачем на підприємстві відповідачів, під час виконання ним своїх робочих обов'язків вищевказаних пунктів його робочої інструкції, за систематичне невиконання яких його і було звільнено з підприємства. При цьому покази позивача допитаного судом в якості свідка фактично зводились до його особистого бачення того, яким саме чином він повинен був виконувати свої робочі обов'язки на підприємстві відповідачів та за чиїми саме вказівками, та не приймаються судом в якості належного доказу на спростування вищезгаданих внутрішніх документів по підприємству з цього приводу, які до речі, окрім як оскаржуваний наказ про звільнення відповідача, ніким не оскаржувались, та усі є наразі чинними. За приписами ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення зокрема у вигляді звільнення. Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність передбачених законом підстав до задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним спірного наказу, та, як наслідок, про відсутність підстав до задоволення позову і в іншій частині позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed