Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом першої черги право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в [ADDRESS] та на земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №005856, як на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Також просить визнати в порядку спадкування за законом першої черги за ним право власності на земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №021986, як на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті своєї матері, але не оформив своїх спадкових прав так як помер [INFO] . Також просить визнати в порядку спадкування за законом першої черги за ним право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі рішення Печихвостівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 22 січня 1994 року №14/1, як на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті своєї матері, але не оформив своїх спадкових прав так як помер [INFO] . Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла матір його батька [PERSON] , а [INFO] помер його батько [PERSON] . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, прийняв спадщину, однак нотаріально оформити своїх спадкових прав не може. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак в заяві до суду позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Відповідач, [PERSON] , в заяві до суду просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. \~ \~ \~ \~А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до запису в погосподарській книзі №1 за 2011-2015 рік, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 жовтня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Документами про родинні відносини стверджується, що позивач є сином померлих [PERSON] та [PERSON] . Довідкою Печихвостівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 09 жовтня 2019 року №763 стверджується, що заповіт від імені [PERSON] в сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцями майна за законом після її смерті є [PERSON] . Останній прийняв спадщину шляхом спільного проживання. Довідкою Печихвостівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 01 жовтня 2019 року №723 стверджується, що заповіт від імені [PERSON] в сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцями майна за законом після його смерті є [PERSON] та [PERSON] . Останній прийняв спадщину шляхом спільного проживання. З заяви [PERSON] вбачається, що вона відмовляється від успадкування належної їй частки майна після смерті свого чоловіка [PERSON] . Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №005856 спадкодавцю [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-ВЛ №021986 спадкодавцю [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів. Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори №01-09/1702 від 07 листопада 2019 року стверджується, що спадкова справа після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] не заведена. З спадкової справи після померлого [PERSON] , який помер [INFO] видно, що після його смерті спадщину за законом прийняв його син [PERSON] Інші спадкоємці з заявами не зверталися. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є спадкоємцем за законом першої черги після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав так як помер. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після померлого батька [PERSON] , прийняв спадщину. А тому, суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом першої черги на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в [ADDRESS] та на земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №005856, як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також визнати в порядку спадкування за законом першої черги за ним право власності на земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №021986, як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті своєї матері, але не оформив своїх спадкових прав так як помер [INFO] . Разом з тим, відповідно до\~ст.1225\~ЦК України\~право власності\~на земельну\~ділянку переходить\~до спадкоємців\~на загальних\~підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення. До\~спадкоємців житлового\~будинку,\~інших будівель\~та споруд\~переходить право\~власності або\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з рішенням Печихвостівської сільської ради Горохівського району Волинської області №14/1 від 22 січня 1994 року, [PERSON] було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,36 га. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті свого батька, який в свою чергу прийняв спадщину після смерті своєї матері. Успадкувавши спадкове майно, він успадкувала право на завершення приватизації, яке мав за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved