Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.04.1996 року померла [PERSON], яка на день смерті та постійно проживала в [INFO]. За життя остання заповіту не склала.. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) 3,93 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності ксп «Пам`яті декабристів» на території Вороньківської сільської ради Бобровицького району. Спадщину після її смерті фактично прийняла [PERSON], яка померла 29.12.1996 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син, батько позивача, [PERSON], який помер 17.08.2017 року. [PERSON] на день смерті та постійно проживав в [INFO]. За життя останній склав заповіт, в якому все своє майно заповідав йому. Він прийняв спадщину після смерті батька, подавши заяву до приватного нотаріуса Бобровицького районного нотаріального округу [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус йому відмовив у звязку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] був виданий після її смерті. Тому просить визнати за ним право на зазначену земельну частку (пай). Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.48). Відповідач, до суду також не з'явився, в поданій через канцелярію суду заяві, просить справу розглядати за відсутності його представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 49). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що сторони до суду не зявились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слідуючого. Судом встановлено, що 19.04.1996 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвои про смерть серії 1-ЕЛ №308422. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3,93 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Пам`яті декабристі» (а.с.11,17). Як вбачається із довідок виконавчого комітету Вороньківської сільської ради від №52 від 21.02.2018 року та №75 від 12.03.2018 року, на день смерті та постійно вона проживала та була зареєстрована в [INFO]. Разом з нею на день смерті і протягом 6 місяців з дня смерті за вищезазначеною адресою проживала та була зареєстрована її мати, [PERSON], яка фактично в шестимісячний термін після її смерті прийняла спадщину, що виразилося у догляді та управлінні спадковим майном, обробітку земельної ділянки, проведенні поточного ремонту будинку, сплаті всіх платежів (а.с.12,13). Згідно свідоцтва про смерті серії 1-ЕЛ №026956, 29.12.1996 року [PERSON] померла (а.с.6). Спадщину після її смерті прийняв її син, [PERSON] (а.с.15), який помер 14.08.2017 року, що вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ №308405 (а.с.5). За життя останній склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області 26.11.2015 року, в якому все своє майно заповідав сину, [PERSON], позивачу в справі (а.с.10). Із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області, [PERSON] (а.с.27). Як вбачається із постанови приватного нотаріуса [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) в КСП «Пам`яті декабристів» [PERSON] було відмовлено у звязку з тим, що сертифікат про право на земельну частку (пай) був виданий 01.07.2002 року, тобто після смерті власниці, [PERSON] (а.с.18). Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину. В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року « Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК , у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, [PERSON] набула право на земельну частку пай як член колективного сільськогосподарського підприємства «Пам`яті декабристів» до смерті. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, враховуючи вищезазначену норму, до спадкоємців перейшли всі права, належні [PERSON] на момент відкриття спадщини, в тому числі і на земельну частку (пай). Відповідно до ст.ст. 346, 1223 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Враховуючи те, що [PERSON], яка мала право на земельну частку (пай) як член колективного сільськогосподарського підприємства померла, спадщину після її смерті фактично прийняла її мати, [PERSON], після смерті якої земельну частку (пай) успадкував її син, [PERSON], який помер, спадкоємцем за заповітом після його смерті є позивач в справі, [PERSON], який не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку в нотаріальній конторі і єдиними шляхом реалізації його права на спадщину є рішення суду, тому суд вважає, що вимоги позивача про визнання права на спадкове майно є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved