Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання у розмірі 5 394 гривні 14 копійок та суми судового збору, сплаченого при зверненні до суду. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 26.04.2013 року [PERSON] наказом Харківського національного університету внутрішніх справ №186 від 25.04.2013 року прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що працюватиме над дисертацією поза ад`юнктурою за спеціальністю 12.00.08 кримінальне право та кримінологія; кримінально-виконавче право на платній основі. 25.04.2013 року між Університетом та [PERSON] було укладено договір №20/2013 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів. В зв`язку з невиконанням [PERSON] умов укладеного договору виникла заборгованість. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ №439 від 09.10.2015 року, [PERSON] відраховано у зв`язку із несплатою за навчання, згідно з Інструкцією про організацію підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у вищих навчальних закладах та науково- дослідницьких установах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України №1177 від 02.12.2013 року. Згідно довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг №4/466д сума заборгованості на день звільнення [PERSON] становить 5 394гривень 14 копійок. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, на підставі наданих доказів, без проведення фіксації судового процесу технічними засобами. Вимог про розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін та/або їх представників сторін після винесення ухвали про відкриття провадження у справі до суду не надходило. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Судом встановлено, що 26.04.2013року [PERSON] наказом Харківського національного університету внутрішніх справ №186 від 25.04.2013 року прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що працюватиме над дисертацією поза ад`юнктурою за спеціальністю 12.00.08 кримінальне право та кримінологія; кримінально-виконавче право на платній основі. 25.04.2013 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі ректора Гусарова С.М. та [PERSON] було укладено договір №20/2013 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів (а.с.7). Відповідно до п.п.1.1, 3.2 вищезазначеного договору, університет зобов`язується надати замовнику послуги з підготовки здобувача наукового ступеня кандидата наук, що працює над дисертацією поза ад`юнктурою, для складання кандидатських іспитів, замовник зобов`язується виконати свої обов`язки за цим договором та оплатити послугу за ціною, встановленою договором. Замовник зобов`язаний оплачувати послугу щорічно в сумі 3 807 гривень 61 копійок. В зв`язку з невиконанням позивачем умов договору виникла заборгованість, яка відповідно до довідки -розрахунку оплати надання освітніх послуг №4/466д від 28.03.2018року становить 5 394 гривні 14 копійок (а.с.9). Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ №439 від 09.10.2015 року, [PERSON] відраховано у зв`язку із несплатою за навчання, згідно з Інструкцією про організацію підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у вищих навчальних закладах та науково- дослідницьких установах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України №1177 від 02.12.2013 року(а.с.8). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про відшкодування зазначених витрат у добровільному порядку. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається Аналізуючи дану норму закону, а також викладене вище, домовленість сторін при укладенні Договору про надання освітніх послуг, суд приходить до висновку, що укладений сторонами договір має виконуватися на умовах, викладених у ньому. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акта планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов договору, укладеного з позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього та висновку суду про задоволення вимог позивача суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 1 921, 00 гр. на користь позивача.

Outcome: approved