Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держспоживслужби у Львівській, в якому просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 28398 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обгрунтування заявленого позову покликається на те, що 05.10.2016 року уклав з відповідачем договір про надання послуг з хімчистки одягу, що підтверджується доданою до позову квитанцією. А саме надав три речі для проведення хімчистки, в тому числі білу весільну сукню. Оплатив вартість роботи у розмірі 617 грн., з яких за весільну сукню 399 грн. Після виконання умов договору та при прийнятті виконаної роботи позивач виявив наявність дефектів сукні, а саме плаття білого кольору повністю стало рожевого кольору. На вимогу позивача сукня була залишена для усунення виявлених недоліків, проте при повторному огляді сукні недоліки не усунуті. Забирати пошкоджену річ відмовився. Надалі позивач направляв відповідачу претензії, але зворотні поштові повідомлення повертались не врученими. Вважає, що пошкодження сукні спричинені у звязку із неякісним наданням послуг відповідачем, оскільки будь-яких елементів декору рожевого кольору, що могло б призвести до забарвлення в інший колір, на сукні не було. Тому просить суд стягнути вартість пошкодженої весільної сукні в сумі 27999 грн. та витратна послуги хімчистки 399 грн., разом 28398 грн. матеріальної шкоди. Також просить стягнути 5000 грн. моральної шкоди, яка полягає у завданні сильних душевних страждань через неможливість зберегти сукню як память про особливий день весілля. У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися. Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. У даній справі представник позивача та представник відповідача заявляли клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання судом задовольнялись, розгляд справи відкладався. Представник відповідача надавала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Справа надавалась для ознайомлення. 11.08.2017 року представник позивача заявляв клопотання про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів на Головне управління Держспоживслужби у Львівській області. Клопотання судом задоволено. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про призначення судової товарознавчої експертизи весільної сукні. Проте в судовому засіданні представник позивача відмовся від такого клопотання та просив суд його не розглядати. Позивач в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Надав пояснення, аналогічні у викладеному позові. Позовні вимоги просив задовольнити повністю. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про отримання рекомендованого поштового відправлення. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначив, що під час приймання виробу у чистку приймальницею видано квитанцію, у якій зазначено і попереджено позивача про недоліки та забруднення виробу, виявлені під час приймання. Річ приймалась за згодою клієнта, без гарантії. Відповідно до правил побутового обслуговування населення вартість речей і матеріалів замовника визначається та оформляється документально за погодженням сторін або на основі поданих документів, що засвідчує їх ціну. Згідно квитанції ступінь зносу сукні 50%, оціночна вартість 50 грн. Зазначає, що зі сторони хімчистки робота була виконана в повному обсязі, а усі недоліки на виробі , що стали помітними після проведення чистки вважає проявами прихованих дефектів. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Положеннями статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилами ч.1 ст.901 ЦІК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року за № 1023-ХІІ законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 Постанови №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до Преамбули Закону він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, лежить на продавцеві (виробнику). У п. 9 Постанови №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. За змістом п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 року договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Пунктом 9 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №313 від 16.05.1996 року визначено, що побутові послуги надаються замовникам згідно з угодами, документальним підтвердженням укладення яких є такі документи: договір, розрахунковий документ встановленої форми. Як вбачається із матеріалів справи, 05.10.2016 року [PERSON] здав до хімчистки ТОВ «Чисто» фізичної особи-підприємця [PERSON] костюм синій, сорочку білу, сукню весільну білу для хімічного чищення. Під час оформлення замовлення на послуги хімчистки між позивачем та відповідачем було підписано квитанцію-договір від 05.10.2016 року. Згідно роз'яснень пункту15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» виходячи з правил ст.ст. 153, 154 ЦК України, видача й одержання квитанції (квитанції-замовлення, квитанції-зобов'язання) іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами. Отже, ці умови є обов'язковими для сторін і суд повинен виходити з них при вирішенні спору, коли не буде встановлено, що вони не відповідають фактичним даним або суперечать чинному законодавству. Так, [PERSON] підписавши вказаний документ, засвідчив свою згоду з його змістом, в тому числі з вартістю виробу (весільної сукні) - 50 грн. та ступенем зносу сукні- 50%. Отже, між [PERSON] як споживачем, та фізичною особою-підприємем [PERSON], як надавачем послуг, виникли зобов'язальні відносини з приводу надання послуг, договір містить всі необхідні істотні умови, процент зношеності визначено відповідно до положень Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затвердженої Наказом Українського союзу об'єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення № 20 від 27.08.2000 року. У відповідності до ст.525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [PERSON] виконав умови зазначеного договору, сплатив вартість послуг, надав виріб для чищення. У свою чергу, фізична особа-підприємець [PERSON] своїх зобов'язань за договором виконала не в повному обсязі. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону, споживачі під час замовлення або використання продукції мають право на належну якість продукції та обслуговування. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Відповідно до ч.4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Ч. 6 ст.10 вищезазначеного Закону, встановлено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Ч. 7 ст. 10 вищезазначеного Закону, встановлено, що про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов'язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення. Представник відповідача у відзиві зазначив, що позивач, підписавши квитанцію, погодився із зазначеними в ній недоліками та забрудненнями виробу, виявлені під час приймання сукні. Тому вважає, що позивач попереджений про наявність дефектів, до яких відноситься зміна забарвлення сукні. Суд не погоджується з такими доводами представника відповідача виходячи з наступного. У квитанції LAW051016-09 від 05.10.2016 р. зазначено опис забруднень та пошкоджень: «загальне забруднення, можливі залишкові сліди, витерті ділянки, зміна забарвлення, обтріпування, плями, блиск, заломи, без гарантії. Можливі прояви прихованих дефектів. Фурнітура без гарантії». Даний опис забруднень та пошкоджень у квитанції зазначений на усі три речі (костюм синій, сорочку білу, сукню весільну білу) станом на день здачі речей на хімчистку. Тобто, такі, що були наявні до надання відповідачем послуг. Проте у вищевказаній квитанції наявне попередження «допускається наявність залишкових дефектів: дірки, витерті та витравлені ділянки виробу, обшарпування, застарілі плями від лаку, масла, ліків, плісняви, іржі, тощо». Тобто, позивач , підписуючи квитанцію, погодився з переліком наявних на стан здачі в хімчистку забруднень речей, в тому числі зміну забарвлення, а не про можливу зміну забарвлення речей при наданні послуг (виконанні робіт). Тобто, відповідач не надав суду доказів того, що недолік у виконаній роботі з очистки весільної сукні виник з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Ч. 9 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Суд вважає, що копія товарного чеку від 23.09.2016 року про придбання весільної сукні вартістю 27999 грн. не може вважатись доказом на підтвердження вартості сукні, яку позивач здав хімчистку. Згідно чеку 27999 грн. є вартість нової сукні станом на 23.09.2018 р. Відсутні докази того, що зазначена у чеку весільна сукня є саме тією, яку позивач здав у хімчистку, відсутні індивідуалізуючи ознаки сукні. Позивач [PERSON] підписавши квитанцію LAW051016-09 від 05.10.2016 р, засвідчив свою згоду з його змістом, а саме з тим, що вартість виробу весільної сукні становить 50 грн. Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача саме 50 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди вартості сукні. Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму оплаченої позивачем вартості послуг з очистки плаття 399 гривень. Отже, матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 50 грн. (вартість сукні) + 399 грн. (вартість оплачених послуг) = 449 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди 5000 грн., яка полягає у завданні сильних душевних страждань через неможливість зберегти сукню як память про особливий день весілля суд приходить до висновку про необхідність відмовити в цій частині позовних вимог виходячи з наступного. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зазначені у вказаній статті. Пунктом 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Статтею 872 ЦК України, яка встановлює права замовника в разі істотного порушення підрядником договору побутового підряду, не передбачає права на відшкодування моральної шкоди. Укладений сторонами договір побутового підряду такого правового наслідку неналежного виконання робіт підрядником, як відшкодування моральної шкоди, також не передбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку зі звільненням [PERSON] від оплати судового збору при подачі позову, суму судового збору у розмірі 640 слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач просив стягнути з відповідача 28398 грн. матеріальної шкоди. Судом задоволено вимогу стягнення матеріальної шкоди на суму 449 грн., тобто 1,6% з суми яку просив стягнути позивач (28398 грн.). Тобто, з відповідача підлягає стягненню судовий збір 1,6% від 640 грн., тобто 10 грн. 24 коп. судового збору. Несплачений судовий збір в розмірі 629,76 грн. (640 грн. 10, 24 грн.) слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial