Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь кошти на відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу внаслідок ДТП у розмірі 318506,00 грн. та 2745,60 грн. додаткових витрат, фактично понесених позивачем для відновлення свого порушеного права, через спричинення шкоди транспортному засобу. При цьому посилається на те, що 08.02.2021 року з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль позивача, отримав механічні ушкодження. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу становить 448506,00 грн., з яких 130000 грн. повинно бути відшкодовано позивачу страховиком. Крім того, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивач поніс додаткові витрати для відновлення свого порушеного права в розмірі 2745,60 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.04.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.04.2021 року заяву позивача про забезпечення позову залишено без задоволення. 23.04.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.04.2021 року заяву відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, залишено без задоволення та вирішено проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 06.05.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.05.2021 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження в справі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.07.2021 року поновлено провадження по справі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити, а представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.02.2021 року о 22 год. 00 хв. в м. Києві, вул. Межигірська вул. Юрківська, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «BMW X5» (Н773077) н.з. [NUMBER] ) не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 (Дати дорогу), для автомобіля марки «Ford Fusion» н.з. [NUMBER] , який рухався праворуч по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 12.03.2021 року по справі №758/2307/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 22, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування\~\~матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3,\~\~4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців\~\~з вини іншого - відшкодовується винним. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За загальним правилом та з огляду на положення ст.1192 ЦК України\~розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 02.03.2021 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження КТЗ «Ford Fusion» д.р.н. [NUMBER] , станом на 01.03.2021 року, дорівнює без врахування ВТВ 448506,00 грн. Згідно висновку №82 судової автотоварознавчої експертизи від 23.07.2021 року реальна вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] , власнику транспортного засобу «Ford Fusion», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, що мала місце 08.02.2021 року, в цінах по курсу, що діяли на дату ДТП складає 421799,60 грн. Вищевказаний транспортний засіб є фізично знищеним, відновлювальний ремонт економічно недоцільним. Суд погоджується з позицією судового експерта про складення оцінювачем [PERSON] протоколу огляду колісного транспортного засобу з порушенням вимог «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Крім того, оцінювач не попереджався судом про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384 і 385 КК України. Оскільки суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] не є атестованим судовим експертом, наданий позивачем складений ним звіт, як доказ вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту, не можуть бути прийняті судом, як належні та допустимі докази розміру завданої позивачу шкоди. За таких обставин, суд при визначенні розміру матеріального збитку, завданого позивачу, виходить саме з розміру, зазначеного у висновку №82 судової автотоварознавчої експертизи від 23.07.2021 року, який становить 421799,60 грн. Позивач в судовому засіданні вказав, що отримав від страховика страхову суму в розмірі 130000,00 грн. відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №202090469. Виходячи з вартості матеріального збитку, що становить 421799,60 грн., суд стягує з відповідача на користь позивача різницю між вартістю такого збитку і страховою виплатою в розмірі 130000,00 грн. (448506,00 грн. 130000,00 грн.), що складає 291799,60 грн. та задовольняє позовні вимоги в цій частині. Крім того,\~ [PERSON] в судовому засіданні визнав ту обставину, що належний йому автомобіль є фізично знищеним, проте він вже відчужений третій особі, хоча належних та допустимих доказів цього, суду не надав. Разом з тим, відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п.14 постанови « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Отже, зважаючи на ту обставину, що залишки пошкодженого автомобіля становлять цінність, з метою дотримання справедливості, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] після отримання повного відшкодування матеріальної шкоди, повернути зазначений автомобіль [PERSON] . Що стосується стягнення додаткових витрат, фактично понесених позивачем для відновлення свого порушеного права через спричинення шкоди транспортному засобу, то зазначені вимоги не підлягають до задоволення, оскільки витрати на проведення оцінювання розміру спричиненої шкоди, банківська комісія по платежах, витрати на листування та пересування у справах на таксі, не є збитками, завданими відповідачем внаслідок ДТП та не є судовими витратами, а судовий збір за заяву про забезпечення позову не підлягає стягненню, оскільки судом було відмовлено у задоволенні такої заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial