Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив суд стягнути 10 800 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ, сплаченої суми авансу. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Зокрема, позивач пояснив суду, що він 14 серпня 2007 року в рахунок майбутньої купівлі- продажу земельної ділянки, що належала відповідачеві, передав останній 10 000 доларів США, а пізніше, у лютому 2008 року передав відповідачеві 800 доларів США. Договір купівлі- продажу земельної ділянки між сторонами не був укладений через те, що відповідач так і не оформила правовстановлюючі документи на земельну ділянку. В теперішній час відповідач відмовляється повертати передані їй в якості завдатку гроші. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, була сповіщена про дату, час та місце його проведення, про що свідчать наявні у справі зворотні поштові повідомлення, про поважність причин своєї неявки суду не повідомила, в зв'язку із чим суд, виходячи з приписів ст. 169 ЦПК України, вважав за можливе розглядати справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступні правовідносини: У серпні 2007 року сторони попередньо усно домовились про купівлю- продажу належної відповідачці земельної ділянки за 14 000 доларів США, і 14.08.2007 року позивач передав відповідачці 10 000 доларів США завдатку, що підтверджено оригіналом розписки від 14.08.2007 року від імені відповідачки, завірена суддею електрофотокопія якої міститься в матеріалах справи. У лютому 2008 року позивач передав відповідачці 800 доларів США завдатку, про що свідчить запис на оригіналі розписки від 14.08.2007 року. Таким чином, загальна сума переданого завдатку становила 10 800,00 доларів США. Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Суд повторює, що аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Суттєва відміність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. І, якщо продавець чи підрядник отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. При цьому, сама по собі ст. 570 ЦК України, на яку посилається позивач, не встановлює правових підстав стягнення будь-якого авансового платежу. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Договір про наміри, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Згідно зі ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ст. 220 ч. 1 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами договору вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За положеннями глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, зокрема, ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Судом встановлено, що сторони усно домовились про укладення між ними договору купівлі-продажу земельної ділянки, що належить відповідачці. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу позивач передав, а відповідач отримала 10 800 доларів США, що підтверджується розпискою відповідачки від 14. 08. 2007 року та лютий 2008 року, з якої вбачається, що вона взяла у позивача завдаток 10 800 доларів США за земельну ділянку. Документи на земельну ділянку, необхідні для оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки, не оформлені і у встановленому законом порядку договір купівлі-продажу на земельну ділянку між сторонами не укладено. Викладені фактичні обставини підтверджені матеріалами справи. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що вищевказані правові положення з урахуванням обставин справи виключають наявність між сторонами оформлених у встановленому законом нотаріальному порядку попереднього договору щодо купівлі-продажу вказаної земельної ділянки та договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки. Суд вважає, що за викладених вище обставин, не має правового значення чи виконано відповідачем частково та виконуються в подальшому умови, які є істотними для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки. З урахуванням викладеного суд вважає, що права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах щодо грошових коштів у даному випадку мають визначатися відповідно до глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, оскільки відповідачка зберігає передані їй позивачем в рахунок купівлі земельної ділянки кошти в розмірі 10 800 доларів США без достатньої правової підстави. Суд вважає, що в разі посилання позивача не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача, з пояснення якого в судовому засіданні вбачається, що він підтвердив вищевказані встановлені фактичні обставини у справі, підстави позову і не знає, які правові норми мають бути застосовані у даному випадку. За таких обставин, з урахуванням положень глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, в тому числі ст. 1212 ЦК України, зазначені 10 800 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ підлягають поверненню відповідачем позивачу, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача вказаних грошей. На підставі наведеного,

Outcome: approved