Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], де зазначив, що 20.04.2007 року між ВАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерно - комерційний банк «Капітал» було укладено договір про на-дання споживчого кредиту № 16, згідно з яким банк надав позичальнику споживчий кре-дит у вигляді відновлюваної кредитної лінії у розмірі 52000,00 доларів США зі строком користування з 20.04.2007 року до 19.04.2012 року. Починаючи з 20.04.2007 року по 06.11.2007 року банк перерахував кредитні кошти позичальнику в загальному розмірі 119000,00 доларів США. Позичальник в порушення вимог кредитного договору не вико-нав взяті на себе кредитні зобов'язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 27.01.2016 року складає 42 859 доларів США 23 центів, з яких: 8 888 дола-рів США 91 центів - заборгованість з повернення кредитних коштів; 33970 доларів США 32 центів - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами. По-зивач просив стягнути з [PERSON], заборгованість за кредитним договором у розмі-рі 42 859 доларів США 23 цента та судовий збір в розмірі 15 975,07 грн. Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 31 березня 2016 року позов ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 42 859 доларів США 23 цента та судовий збір в розмірі 15 975,07 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15 березня 2017 року заяву [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON], про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 31 березня 2016 року залишено без задоволення. На вказане заочне рішення [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Селидівського міського суду Донецької області від 31 березня 2016 року скасувати, в задоволенні позову ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» відмовити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення відповідача про час та дату слу-хання справи. Суд не звернув уваги на відсутність доказів дійсного місця проживання чи перебування відповідача, направлення судом та отримання відповідачем судових повісток, розшуку відповідача, доказів розміщення в пресі оголошення про час та дату слухання справи, направлення відповідачу заочного рішення. Позивач стверджує, що останній платіж було зроблено 26.09.2008 року. В судовому засіданні 15.03.2017 року відповідач письмово заявив клопотання про застосування строку позовної давності, проте дане клопотання було проігноровано. Суд в порушення принципу змагальності сторін не звернув увагу на заяви представ-ника відповідача про необхідність витребування від позивача оригіналу кредитного та іпотечного договорів, заявки на видачу готівки, первісної бухгалтерської документації, банківської, індивідуальної та генеральної ліцензій, умов кредитування, так як кредитний договір не містить повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту, поря-док нарахування відсотків тощо. Та представник відповідача зазначає, що вимоги позива-ча щодо стягнення заборгованості з посиланням на копії вищезазначених документів, на-даних до суду як належні та допустимі докази, є безпідставними та необґрунтованими. Крім того позивач не надав до суду жодних доказів, які б могли підтвердити, що банк дійсно перерахував кредитні кошти позичальнику, адже діюче законодавство Украї-ни не передбачає такого первинного бухгалтерського документу, як довідка - розрахунок заборгованості, хоча саме на це посилається позивач. Також представник відповідача зазначає, що 7 жовтня 2015 року Донецьким окруж-ним адміністративним судом було винесено постанову, якою скасовано та визнано неза-конним рішення НБУ і ФГВФО від 20 липня 2015 року щодо визнання ПАТ «АКБ «Капі-тал» неплатоспроможним і введення тимчасової адміністрації. Це рішення було залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями. А отже подавати позов у справі, пов'яза-ній із здійсненням ліквідації в ПАТ «АКБ «Капітал», Щадних О.Л. (Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів) в особі представника за довіреністю взагалі не мав повнова-жень. Представник відповідача, який приймав участь у справі в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримав та просив рішення суду скасувати та застосувати строк позовної давності. Інші сторони, належним чином повідомлені про час та день розгляду справи у судо-ве засідання не з'явились . Суд вважає можливим у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених сторін. Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, дослідивши ма-теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскар-ження, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оска¬ржуване рішення скасуванню, виходячи з наступних підстав. При ухвалені рішення суд виходив з того, що наявність заборгованості є доведеною, відповідач дійсно не виконував свого зобов'язання з повернення кредиту, а тому відповід-но до наданого позивачем розрахунку заборгованості підлягає стягненню заборгованість в сумі 42 859 доларів США 23 цента. Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 20.04.2007 року між ВАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 16, згідно з яким банк надав позичальнику споживчий кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії у розмірі 52000,00 доларів США зі строком користування з 20.04.2007 року до 19.04.2012 року зі зменшенням ліміту кредитування на 10000,00 доларів США один раз на рік, а саме кожного 20 квітня поточного року зі сплатою 9,7991% процентів річних + річний LIBOR USD, значення якого на момент укладання договору становить 5,2009 річних, що підтвер-джується копією договору про надання споживчого кредиту № 16 (а.с.5). Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 27.01.2016 року складає 42 859 доларів США 23 центів, з яких: 8 888 доларів США 91 центів - заборгованість з повернення кредитних коштів; 33970 доларів США 32 центів - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по кредитному договору № 16 (а.с.3-4). Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належ-ним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зо-бов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених до-говором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що останній платіж за відсот-ками за користування кредитними коштами було зроблено 26.09.2008 року відповідно до п. 4 «Довідки - розрахунку заборгованості» (а.с. 3-4). Тобто саме з цього моменту позивач дізнався про порушення виконання зобов'язання відповідачем, та з цього часу починаєть-ся перебіг позовної давності. Проте з даного розрахунку не зрозуміло, коли саме було здійснено останній платіж, адже він не містить дат, лише суми нарахувань відсотків. Разом з тим колегія суддів зазначає, що відповідно до копії договору про надання споживчого кредиту строк повернення кредиту - 19 квітня 2012 року (а.с. 5). Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності почина-ється з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Стаття 267 ЦК України встановлює, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач надавав до суду заяву про застосування позовної давності, проте дана заява була проігнорована судом першої інстанції (а.с. 100). Проте оскільки строк повернення кредиту відповідно до договору - 19 квітня 2012 року, відповідно строк позовної давності у три роки сплив у квітні 2015 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у лютому 2016 року, тобто піс-ля спливу строків позовної давності. А оскільки відповідач заявив про застосування до даної вимоги позовної давності у задоволенні позову ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» слід відмовити. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне за-стосування норм матеріального або процесуального права. Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення ска-суванню з винесенням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 24 квітня 2017 року [PERSON] було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 31 березня 2016 року. Відповідно до ст. 2, п/п 6 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 110 відсо-тків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. За подання позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 15 975,07 грн. Отже за подання апеляційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 17572,58 грн. (15 975,07 *110%). Таким чином з ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 17572,58 грн.

Outcome: approved