Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою в якій просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 16.11.2013 року Довгинцівським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 637. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 16 листопада 2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого спільних дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили з грудня 2016 року, через протилежні погляди на шлюб та сімю, відновити любов, повагу та сімейне щастя їм не вдалося. Сторони не ведуть спільного господарства та разом не проживають. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно. Майновий спір між сторонами відсутній Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с. 15). Відповідач також надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Панченко» (а.с. 16). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 16 листопада 2013 року Довгинцівським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 637, дошлюбне прізвище відповідач не змінювала а залишила дівоче «Панченко», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 360409 (а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, про що сторони не заперечували, надавши заяви відповідно про підтримання та визнання позовних вимог. Позивач стверджує, що спільно з відповідачем не проживають з грудня 2016 року, про що не заперечувала відповідач, надавши заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки відповідача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Панченко».

Outcome: approved