Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення в його користь коштів в розмірі 9029,75 грн. Свої вимоги мотивує тим, що в ПАТ «УКРІНБАНК» у нього було відкрито картковий рахунок [NUMBER] для фізичних осіб, на якому знаходились власні кошти. У зв'язку із введенням 25.12.2015 року в даному банку тимчасової адміністрації, дані кошти були заблоковані та не видані йому, а усні пояснення керівництва банку щодо невиплати коштів полягали в тому, що позивач є заінтересованою - пов'язаною особою, своїми коштами можливо привів банк до введення тимчасової адміністрації, а тому дані кошти йому не виплатять в першу чергу. Усі письмові звернення позивача залишаються поза увагою. В усних розмовах із керівництвом банку йому повідомили, що він відноситься до заінтересованих осіб з підстав, що його дружина працювала у даному банку та виконувала обов'язки керуючого відділення, хоча його дружина займала посаду старшого менеджера з залучення та обслуговування корпоративних клієнтів Львівського центрального відділення ПАТ «УКРІНБАНК», і відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» не була керівником банку та не здійснювала жодної самостійної діяльності, а тому не могла відноситись до керівних посад. Згідно ст.52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» питання про визнання осіб пов'язаних з банком приймається відповідним рішенням Національного банку України згідно списку ПАТ «УКРІНБАНК». Такого рішення Національний банк не виносив, а тому дії банку з приводу не можливості отримати кошти у зв'язку із заблокуванням його картки, на яких знаходились власні кошти - є не законними. Після введення тимчасової адміністрації на звернення позивача щодо повернення йому коштів відмова мотивована тим, що він є пов'язаною особою з Банком. В свою чергу банк зобов'язаний подавати Національному банку України інформацію про пов'язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. Будь-які рішення НБУ щодо віднесення позивача до пов'язаних осіб банку ПАТ «УКРІНБАНК» йому не надсилалось, а отже про такі не відомо. Зазначає, що відповідач усно повідомляв позивачу, що кошти йому не будуть поверненні з підстав, що постановою Правління НБУ № 934 від 24.12.2015 року було вирішено «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 було вирішено «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року визнано незаконною та скасовано постанову Правління НБУ № 934 від 24.12.2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних», визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Зобов'язано Національний банк України надати термін в 95 днів для відновлення платоспроможності Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК». Окрім цього, дружина позивач звільнена із даного банку 28.04.2015 року, тобто ще до «ведення в дію постанови правління НБУ № 934 від 24.12.2015 року, а отже аж ніяк він не може відноситись до заінтересованих осіб. Враховуючи вищенаведене, та те що зі сторони банку вчиняються порушення його прав, а саме прострочення виконання грошового зобов'язання, просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задоволити. Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток, причин неявки суду не повідомив. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Зважаючи на те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а належно повідомлений про розгляд справи відповідач в судове засідання не з'явився повторно, суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, справу слід розглянути у його відсутності, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства». Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до ст.610 ЦК України «Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)». Для визнання порушеними своїх прав, позивач посилається, зокрема, на норми Закону України «Про захист прав споживачів». Положення Закону України «Про захист прав споживачів» дійсно підлягають застосуванню, оскільки саме цим законом врегульовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, вказаний закон встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту, якщо будуть встановлені відповідні порушення. Стаття 12 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач має право вимагати від виконавця, щоб якість наданої послуги відповідала вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів, умовам договорів. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] в ПАТ «УКРІНБАНК» було відкрито картковий рахунок [NUMBER] для фізичних осіб, на якому знаходились власні кошти і у зв'язку із введенням 25.12.2015 року в даному банку тимчасової адміністрації, дані кошти були заблоковані та не видані йому, а усні пояснення керівництва банку полягали в тому, що він є заінтересованою - пов'язаною особою, так як його дружина [PERSON] займала посаду старшого менеджера з залучення та обслуговування корпоративних клієнтів Львівського центрального відділення ПАТ «УКРІНБАНК». Відповідно до ст.52 Закону України «Про банки та банківську діяльність», для цілей цього Закону пов'язаними особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій І частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій І частині, через трудові, цивільні та інші відносини. Банк, посилаючись на те, що позивач є пов'язаною із банком особою в силу того, що його дружина працювала в даному банку та виконувала обов'язки керуючого відділення, як на підставу про відмову в поверненні коштів, спростовується тим, що [PERSON] працювала на посаді старшого менеджера з залучення та обслуговування корпоративних клієнтів Львівського центрального відділення ПАТ «УКРІНБАНК», що стверджується копією її трудової книжки (а.с.12-14) та ще 28.04.2015 року до введення тимчасової адміністрації в банк) була звільнена із займаної посади, а отже не підлягає під жоден із наведених вище пунктів кола осіб, які є пов'язаними особами. Окрім цього, згідно ст.52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» питання про визнання осіб пов'язаних з банком приймається відповідним рішенням Національного банку України згідно списку ПАТ «УКРІНБАНК». Такого рішення Національний банк не виносив, а тому дії банку з приводу не можливості отримати кошти у зв'язку із заблокуванням картки позивача, на яких знаходились власні кошти - є не законними. Ще одну свою відмову повернути кошти позивачу банк мотивував, що постановою Правління НБУ № 934 від 24.12.2015 року було вирішено «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 було вирішено «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Разом з тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 року (а.с.15-18), залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року (а.с.19-23) визнано незаконною та скасовано постанову Правління НБУ № 934 від 24.12.2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних», визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Зобов'язано Національний банк України надати термін в 95 днів для відновлення платоспроможності Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК». Статтею 41 Конституції України та ст.ст.319, 321 ЦК України передбачено положення про те, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім цього, згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, вищенаведене, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо видачі грошових коштів позивачу, чим порушив його право власності, суд приходить до висновку, що таке підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 9029,75 грн. При цьому, задовольняючи позов, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved