Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся з позовом до [PERSON] та просив визнати договір позики, оформлений розпискою від 06.07.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , недійсним. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що 06.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали усний договір позики на підтвердження якого позивач надав розписку згідно якої він отримав від відповідача позику в розмірі 6000,00 грн, зобов`язується повернути позику та проценти на загальну суму 7000,00 грн до 20.07.2014 року, у випадку несвоєчасного повернення позики зобов`язується виплачувати пеню в розмірі 700 грн за кожен день прострочення платежу. Проте позивач стверджує, що ніякий договір чи розписку 06.07.2014 року ніколи не підписував, а тому вважає, що у нього було відсутнє вільне волевиявлення, яке б відповідало його внутрішній волі відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України. За вказаних обставин позивач просить визнати договір позики недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. Крім того, позивач зазначає, що жодних коштів від відповідача не отримував та не бажав отримувати, що також свідчить про відсутність вільного волевиявлення. \~ \~ \~ \~18.08.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач зазначає, що у провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа №334/4585/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 06.07.2014 року. Відповідач вважає, що позив є формальним процесуальним способом захисту від вказаного позову про стягнення боргу. Крім того, відповідач просить застосувати позову давність вказуючи, що розписку написав особисто [PERSON] , тому строк позовної давності закінчився ще у липні 2017 року. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, експерта, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно розписки від 06.07.2014 року [PERSON] взяв у [PERSON] гроші в сумі 6000, 00 грн та зобов`язується повернути борг з відсотками в сумі 7000,00 грн до 20.07.2014 року. У разі несвоєчасного повернення боргу зобов`язується виплати пеню в розмірі 700,00 грн за кожен день прострочення. Згідно висновку експерта №20-755 від 15.02.2021 року рукописний підпис у документі «розписка» від 06.07.2014 року від імені [PERSON] виконаний самим [PERSON] . У судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що рукописний підпис виконаний самим [PERSON] , наявність постійного внутрішнього «збиваючого» фактору жодним чином не вплинуло на результати експертизи. Вказані «збиваючі» фактори також присутні і в деяких зразках підпису, які були надані на дослідження. Такі фактори можуть бути викликані хвилюванням, не зручною позою, хворобою тощо. \~Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Доводи позивача щодо не підписання розписки від 06.07.2014 року не знайшли свого підтвердження та суперечать висновку судової почеркознавчої експертизи. \~ \~ \~ \~Інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем надано не було. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд приходить до висновку необхідності відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed