Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики в розмірі 82023,79 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.04.2012 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачу 3500,00 доларів США, строком до 10.05.2012 року. Відповідач порушив умови договору, одержані в борг кошти не повернув. В судове засідання позивач не з'явився, направив письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому та просив його задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. 10.04.2012 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачу 3500,00 доларів США строком до 10.05.2012 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. На даний час відповідач свої обов'язки за договором позики не виконав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки, відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики тим, що не повернув позивачу грошові кошти, тому вони підлягають стягненню з відповідача на корить позивача. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Як встановлено в судовому засіданні, загальний розмір коштів, які позивач надав відповідачу за договором позики складає 3500,00 доларів США, які Позивач просить стягнути з Відповідача по курсу НБУ станом на 10.04.2015 року в розмірі 82023,79 грн., однак, офіційний курс НБУ на день винесення рішення - 13.08.2015 року становить 21,38 грн. за 1 долар США, тобто еквівалент суми 3500,00 доларів США становить 74830,00 грн. (3500,00 доларів США х 21,38 грн. = 74830,00 грн.). Враховуючи, що позивач просить стягнути з відповідача кошти в національній валюті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі, яка еквівалентна 3500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial