Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 10.10.2007 між АКІБ «УКРСИББАНК», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та став правонаступником всіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11232345000 . Відповідно до умов вказаного договору відповідачка - [PERSON] отримала кредит у сумі 32 728,00 дол. США, який зобов'язувалась повернути у повному обсязі в строк до 10.10.2014 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом. АКІБ «УКРСИББАНК» свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 32 728,00 дол. США. 08.12.2011 Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі за вище вказаним кредитним договором, Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК», що підтверджується випискою з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та актом прийому передачі Документації. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 59 141,37 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 13.05.2014 року є еквівалентом 688 799,19 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованість за кредитним договором, що станом на13.05.2014 складає 59 141,37 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 13.05.2014 року є еквівалентом 688 799,19 грн. Представник позивача у судове засідання не з»явився,до суду направлений лист із проханням справу розглядати за їх відсутності,позовні вимоги підтримують. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала,просила у позові відмовити ,поскільки позивач пропустив строк позовної давності.Крім того,рішенням Оболонського райсуду за 2009р із відповідачки уже була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором.Про існування договору про відступлення права вимоги відповідачку також повідомлено не було. Суд,заслухавши пояснення представника відповідача,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що 10.10.2007 між АКІБ «УКРСИББАНК», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та став правонаступником всіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11232345000 . Відповідно до умов вказаного договору відповідачка - [PERSON] отримала кредит у сумі 32 728,00 дол. США, який зобов'язувалась повернути у повному обсязі в строк до 10.10.2014 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом. АКІБ «УКРСИББАНК» свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 32 728,00 дол. США.Дані обставини справи стверджуються у судовому засіданні копією кредитного договору (а.с.5-13),дані обставини справи не заперечуються відповідачем по справі. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні було встановлено,що рішенням Оболонського райсуду м.Києва від 19.11.2009р було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» та стягнуто із відповідачки заборгованість за кредитним договором № 11232345000 від 10.10.2007р у суммі 284 294 гр,що стверджується копією зазначеного рішення суду.На виконання даного рішення суду був виписаний виконавчий лист,направлений для примусового виконання і постановою державного виконавця від 30.12.2013р виконавчий лист був повернутий стягувану,що стверджується копією вказаної постанови. Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». Також,у судовому засіданні було встановлено,що 08.12.2011р Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі за вище вказаним кредитним договором, Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК», що підтверджується випискою з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та актом прийому передачі Документації. Відповідно до ст.. 223 ЦПК України «Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами,а також їх правонаступники не можуть заявляти в суді знову ту саму позовну вимогу,з тих самих підстав,а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини». При подачі до суду позову позивач взагалі не обґрунтував свої позовні вимоги із врахуванням наявності рішення Оболонського райсуду м.Києва від 19.11.2009р. Крім того,суду не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин,що відповідачка належним чином була повідомлена про існування договору відступлення права вимоги. Ставлячи питання про стягнення із відповідачки заборгованості у суммі 688 799,19 гр позивач також не надав до суду належного розрахунку заборгованості.Довідка ,яка міститься у матеріалах справи(а.с. 19) не містить відомостей за який саме період нарахована заборгованість по кредиту,пеня та інші платежі. Враховуючи викладені обставини, вимоги ст.. 60 ЦПК України,суд вважає позов не доведеним та таким,що не підлягає до задоволення. На підставі ст.525, 526,554,625,1050 ЦК України ,

Outcome: dismissed