Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №7 в будинку №93 по вул. Богуна Івана (Ілліча) в м. Херсоні, в якому посилається на ті обставини, що він є власником вищевказаної квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 04.12.2017 року. Йому стало відомо , що у квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані але не проживають відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON]. Реєстрація відповідачів є підставою для нарахування додаткової палати за комунальні послуги, тим самим чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні йому власним майном. У звязку з наведеним просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №7 в будинку №93 по вул. Богуна Івана (Ілліча) в м. Херсоні. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідачів [PERSON],[PERSON], було направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, які були повернуті на адресу суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, відзив на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що позивач відповідно до договору купівлі продажу від 04.12.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №1095 є власником квартири №7 по вул. Богуна Івана (Ілліча), 93 в м. Херсоні. Відповідно до заяви колишнього власника квартири від 13.12.2017 року встановлено, що в квартирі значаться зареєстрованими, але не проживають відповідачі по справі. Відповідно до довідки виданої ОСББ від 19.04.2018 року за №24 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], Відповідно до довідок наданих Начальником відділу реєстрації проживання фізичних осіб від 09.01.2018 року 10.01.2018 року встановлено, що інформація щодо місця реєстрації фізичних осіб а саме [PERSON], та [PERSON] підтверджено. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зняття з реєстрації відповідачів, то вони є такими, що не підлягаю задоволенню, оскільки не відноситься до компетенції суду, з огляду на таке, відповідно до п.п.3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved