Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання батьківства, визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною, мотивуючи свої вимоги тим, що з вересня 2009 року він почав зустрічатися з відповідачем по справі [PERSON], а з другої половини 2010 року до весни 2012 року між ними тривалий час були інтимні стосунки. Маючи серйозний намір створити сім»ю з відповідачем, 19 січня 2011 року він запропонував відповідачці одружитися, на що вона 27 січня 2011 року дала свою згоду. В квітні 2011 року позивач а відповідач пройшли курс підготовки до прийняття Таїнства Подружжя в Храмі Святого Василя Великого УГКЦ, оскільки попередньо планували вступити в шлюб у вересні 2011 року. Про близькі стосунки між ними знали їх батьки, спільні друзі. За його підрахунками 11.01.2012 року відповідач завагітніла. В квітні 2012 року вони та їх батьки зустрілися, щоб обговорити їх майбутнє одруження. Проте в подальшому відповідач відмовилася одружуватися, аргументуючи це тим, що на той момент у нього не було роботи і на її думку він не спроможний матеріально забезпечити сім»ю. [INFO] відповідач народила їх спільну доньку [PERSON], навіть не повідомивши його про народження дитини. Про її народження він дізнався лише 14 жовтня 2012 року у телефонній розмові з матір»ю відповідача. Відповідач не забажала записати його як батька дитини, з метою отримання державною допомоги як одинокій матері не схотіла подати спільну заяву до органу РАЦС, а тому доньку у книзі реєстрації народжень записала [PERSON]. Відповідно запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст.. 135 СК України. Батьком дитини відповідач записала [PERSON]. Він вважає, що під цим іменем вона мала на увазі його, оскільки він теж [PERSON]. Після народження дитини його стосунки з відповідачем погіршилися, з серпня 2013 року практично повністю припинилися. Під час вагітності відповідач обіцяла йому, що якщо вони навіть не будуть разом, вона не буде забороняти йому бачитися з дитиною. Проте на даний час відповідач намагається мінімізувати його спілкування з дитиною, на сьогоднішній день у нього немає жодного фото доньки, оскільки цього не дозволяє відповідач. Незважаючи на усі перешкоди, що чиняться зі сторони відповідача а також її матері, він намагається брати участь у житті доньки, відвідує її кожного разу, коли це дозволяє відповідач. У березні 2015 року оформив придбання річного абонементу відповідачу та донці у фітнес-клубі «Спорт Лайф», купує дитині іграшки та одяг. В зв»язку з викладеним вище, просив суд про визнання його батьком дитини [PERSON], [INFO] та внесення змін до актового запису про народження №3348 від 04.10.2012 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві на [PERSON], а саме записати батьком дитини [PERSON], [INFO], громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], змінити прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]». Встановити наступний спосіб його участі у вихованні і спілкуванні з донькою: особисте безперешкодне спілкування, використовуючи будь-які засоби зв»язку: телефон, електронну пошту, скап тощо, у будь-який час, якщо це не порушує нормального та звичного режиму дитини; до досягнення нею 5-річного віку особисті побачення кожні вихідні місяця в суботу та/або в неділю з 11.00 до 18.00 годин за межами місця проживання матері і без її присутності або присутності її родичів, зокрема в ТРЦ Район, ТРЦ «Дрім Таун», дитячому парку активного дозвілля «Скай Парк», РТЦ «Блокбастер», ТРЦ «Більшовик», ТРЦ «Термінал», ТРЦ «Гулівер», креативний простір «Вагон часу», Київський зоопарк та в квартирі тітки дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а після досягнення дитиною 5-річного віку кожні другі вихідні місяця з 11.00. суботи до 18.00 год. неділі ночівля дитини у супроводі батька за адресою тітки [PERSON], а також з правом відвідування родичів дитини на території України (в тому числі за місцем проживання дідуся та бабусі в м. Хоростків) з повідомленням матері дочки про місце та адресу перебування дитини та забезпечивши телефонний зв»язок матері та дитини. Для цього зобов»язати відповідача передавати доньку йому кожні вихідні місяця в суботу та/або в неділю з 11.00 години в обумовленому батьками з урахуванням думки дитини місці; зобов»язати його як батька повертати доньку до її постійного місця проживання у суботу до 18.00 годин або у неділю до 18.00 годин кожного місяця. Особисті побачення з донькою кожного року не менше ніж 4 години у часовому проміжку з 10.00 до 18.00 годин за домовленістю та з врахуванням графіку дня дитини в день її народження [INFO] його дня народження [INFO] дня народження дідуся та бабусі дитини [INFO] та [INFO], дня народження тітки [PERSON], [INFO] дня народження двоюрідного брата [PERSON] [INFO], день батька третя неділя вересня в обумовленому батьками з урахуванням думки дитини місці. Для цього зобов»язати матір передавати йому доньку в зазначені дні та години (часовий проміжок); зобов»язати його як батька повертати доньку до її постійного місця проживання у суботу до 18.00 годин в зазначені дні. Вільне відвідування батьком доньки на день Святого Миколая 19.12, випускний у дитсадку, перший та останній дзвінок, шкільні свята, спільний відпочинок батька з дитиною, після досягнення дитиною 5-річного віку протягом 10-15 днів цілодобово в період літніх (зимових) канікул, великодніх свят, у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку на території України, в тому числі і за адресою проживання дідуся та бабусі з метою оздоровлення дитини з повідомленням матері доньки про місце та адресу перебування дитини та забезпечити телефонний зв»язок матері та дитини. В судовому засіданні представником позивача було подана заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 122-124), в якій позивач просив про визнання його батьком дитини [PERSON], [INFO] та внесення змін до актового запису про народження №3348 від 04.10.2012 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві на [PERSON], а саме записати батьком дитини [PERSON], [INFO], громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], змінити прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]». Встановити наступний спосіб його участі у вихованні і спілкуванні з донькою: особисте безперешкодне спілкування, використовуючи будь-які засоби зв»язку: телефон, електронну пошту, скап тощо, у будь-який час, якщо це не порушує нормального та звичного режиму дитини; до досягнення нею 5-річного віку особисті побачення кожні вихідні місяця в суботу та/або в неділю з 11.00 до 18.00 годин за межами місця проживання матері і без її присутності або в присутності її родичів, зокрема в ТРЦ Район, ТРЦ «Дрім Таун», дитячому парку активного дозвілля «Скай Парк», РТЦ «Блокбастер», ТРЦ «Більшовик», ТРЦ «Термінал», ТРЦ «Гулівер», креативний простір «Вагон часу», Київський зоопарк та в квартирі тітки дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а після досягнення дитиною 5-річного віку кожні другі вихідні місяця з 11.00. суботи до 18.00 год. неділі ночівля дитини у супроводі батька за адресою тітки [PERSON], а також з правом відвідування родичів дитини на території України (в тому числі за місцем проживання дідуся та бабусі в м. Хоростків) з повідомленням матері дочки про місце та адресу перебування дитини та забезпечивши телефонний зв»язок матері та дитини. Для цього зобов»язати відповідача передавати йому доньку кожні вихідні місяця в суботу та/або в неділю з 11.00 години в обумовленому батьками з урахуванням думки дитини місці; зобов»язати його як батька повертати доньку до її постійного місця проживання у суботу до 18.00 годин або у неділю до 18.00 годин кожного місяця. Особисті побачення з донькою кожного року не менше ніж 4 години у часовому проміжку з 10.00 до 18.00 годин за домовленістю та з врахуванням графіку дня дитини в день її народження [INFO] його дня народження [INFO] дня народження дідуся та бабусі дитини [INFO] та [INFO], дня народження тітки [PERSON], [INFO] дня народження двоюрідного брата [PERSON] [INFO], день батька - третя неділя вересня в обумовленому батьками з урахуванням думки дитини місці. Для цього зобов»язати матір передавати йому доньку в зазначені дні та години (часовий проміжок); зобов»язати його як батька повертати доньку до її постійного місця проживання у суботу до 18.00 годин в зазначені дні. Вільне відвідування батьком доньки на день Святого Миколая 19.12, випускний у дитсадку, перший та останній дзвінок, шкільні свята, спільний відпочинок батька з дитиною, після досягнення дитиною 5-річного віку протягом 10-15 днів цілодобово в період літніх (зимових) канікул, великодніх свят, у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку на території України, в тому числі і за адресою проживання дідуся та бабусі з метою оздоровлення дитини з повідомленням матері доньки про місце та адресу перебування дитини та забезпечити телефонний зв»язок матері та дитини. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги свого позову в повному обсязі та просив суд про його задоволення. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила суд про їх задоволення. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилася, повідомлялася судом належним чином про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи у її відсутність від відповідача не надходило. Тому, зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо особа за цією адресою не проживає або не знаходиться. Відповідач не виконала передбаченого ч.1 ст. 77 ЦПК України обов'язку повідомити суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), а тому суд вважає, що відповідач повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином, а справу можливо розглянути у її відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явилися, в своїх письмових заявах просили проводити розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.128 СК України, у разі народження дитини у батьків, що не перебувають між собою у шлюбі, за відсутності сумісної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків. Відповідно до ст. 128 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред»явлений матір»ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує і виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред»явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Як було встановлено в судовому засіданні з вересня 2009 року позивач та відповідач по справі почали зустрічатися, а з другої половини 2010 року і до весни 2012 року зі слів позивача між ними тривалий час були інтимні стосунки. Маючи серйозний намір створити сім»ю з відповідачем, 19 січня 2011 року позивач запропонував відповідачці одружитися і у квітні 2011 року позивач а відповідач пройшли курс підготовки до прийняття Таїнства Подружжя в Храмі Святого Василя Великого УГКЦ, що підтверджується копією парафіяльної анкети наречених (а.с. 13). Як пояснив в судовому засіданні позивач, за його підрахунками 11.01.2012 року відповідач завагітніла. В квітні 2012 року вони та їх батьки зустрілися, щоб обговорити їх майбутнє одруження. Проте в подальшому відповідач відмовилася одружуватися, аргументуючи це тим, що на той момент у нього не було роботи і на її думку він не спроможний матеріально забезпечити сім»ю. [INFO] відповідач народила доньку [PERSON]. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження до реєстру було внесено реєстраційний запис про народження [PERSON], дата народження [INFO] (а.с. 102). Як зазначив в судовому засіданні позивач про народження доньки він дізнався лише 14 жовтня 2012 року у телефонній розмові з матір»ю відповідача. Відповідач не забажала записати його як батька дитини, з метою отримання державною допомоги як одинокій матері не схотіла подати спільну заяву до органу РАЦС, а тому доньку у книзі реєстрації народжень записала [PERSON]. Відповідно запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України. Батьком дитини відповідач записала [PERSON]. Позивач вважає, що під цим іменем вона мала на увазі його, оскільки він теж [PERSON]. Після народження дитини його стосунки з відповідачем погіршилися, з серпня 2013 року практично повністю припинилися. Під час вагітності відповідач обіцяла йому, що якщо вони навіть не будуть разом, вона не буде забороняти йому бачитися з дитиною. Проте на даний час відповідач намагається мінімізувати його спілкування з дитиною, на сьогоднішній день у нього немає жодного фото доньки, оскільки цього не дозволяє відповідач. Незважаючи на усі перешкоди, що чиняться зі сторони відповідача а також її матері, він намагається брати участь у житті доньки, відвідує її кожного разу, коли це дозволяє відповідач. У березні 2015 року оформив придбання річного абонементу відповідачу та донці у фітнес-клубі «Спорт Лайф», купує дитині іграшки та одяг. Вказані обставини підтверджуються аудіо записом, що був прослуханий в судовому засіданні (а.с. 139). Крім того судом в судовому засіданні були допитані як свідки матір та рідна сестра позивача [PERSON] та [PERSON], а також друзі позивача [PERSON] та [PERSON], які підтвердили теплі та романтичні стосунки між позивачем та відповідачем, те, що вони збиралися одружитися і позивач навіть купив обручку відповідачці. Також підтвердили факт того, що коли відповідачка була вагітна то визнавала те, що це дитина позивача. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у преамбулі постанови Пленуму № 8 від30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об'єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.8 постанови Пленуму № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК , згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. По справі ухвалою від 22.12.2015 року була призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза, для вирішення питання чи є позивач біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON]. Однак проведення експертизи не відбулося, у зв'язку з неодноразовим неприбуттям відповідачки з дитиною до експертної установи. Відповідно до ч.2 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.Ухвалою суду від 19.05.2016 року було зобов»язано посадових осіб Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві здійснити привід відповідача разом з дитиною до Київського міського бюро судово-медичної експертизи. Вказана ухвала суду виконана не була. Позивач в судовому засіданні пояснив, що відповідачка не бажає приймати участь у проведенні експертизи, у зв'язку з чим і не з'явилася до експертної установи. У відповідності до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, суд вважає, що небажання відповідачки приймати участь у проведенні експертизи свідчить про її небажання підтвердити доводи позивача, що саме він є батьком її дитини [PERSON], 2012 року народження, а тому на підставі положень ст.146 ЦПК України суд визнає встановленим той факт, що позивач є батьком дитини [PERSON], [INFO] З урахуванням того, що факт батьківства позивача відносно малолітньої [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а також тих обставин, що позивач має нагоду забезпечити її матеріально, бажає її виховувати, цікавиться її подальшою долею, суд рахує задоволення позову доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої, у зв'язку з чим необхідно провести зміни в актовому записі про її народження. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст.ст. 126, 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визначене за рішенням суду. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в цій частині. Щодо вимог позову про визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною, то судом було встановлено наступне. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Частиною 1 ст. 159 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст. 159 Сімейного Кодексу України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до листа Служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві (а.с. 168), вирішення питання надання висновку про участь батька у вихованні малолітньої доньки можливо тільки у разі встановлення [PERSON] батьківства відносно [PERSON], зміни свідоцтва про народження дитини та надання нового свідоцтва про народження дитини до суду та Служби у справах дітей. Суд вважає, що такі вимоги позову [PERSON] є передчасними, а тому задоволені судом бути не можуть. На підставі викладеного,

Outcome: partial