Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом в Ленінський районний суд м. Кіровограда до відповідачів, обґрунтувавши його тим, що 05.03.2015 року між ним та відповідачем 3 було укладено письмовий договір купівлі продажу автомобіля марки: FIAT Tempra 2.0 I, 1991 року випуску, номер кузова: ZFA 15900007146899, обєм двигуна: 1998 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER], колір: червоний, тип ТЗ: легковий седан В, який належав відповідачу -2 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ЕІА № 003576, виданого Кіровоградським МРЕВ УМВС України в Кіровоградській області 13.11.2003 року, в інтересах якого діяв відповідач -3 на підставі довіреності від 17.04.2014 року. За даним договором продавець зобовязався передати майно у власність покупця, а покупець зобовязався прийняти і сплатити за нього обумовлену суму. 05.03.2015 року між ним та відповідачем 3 було складено акт приймання передачі автомобіля та складена розписка про отримання відповідачем 3 грошових коштів в розмірі 36 000,00 грн. 31 березня 2015 року, керуючи вказаним вище автомобілем, автомобіль було зупинено інспектором ДАЇ, який повідомив, що даний автомобіль перебуває у розшуку, у звязку з чим автомобіль було затримано та поміщено на штрафний майданчик. Враховуючи зазначені обставини позивач з даним позовом звернувся до суду. Представник позивача у судове засідання зявився, надав пояснення, згідно з якими позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача 1 у судове засідання зявився, надав пояснення, відповідно до яких позов не визнав та в його задоволенні просив відмовити. Відповідач 2 у судове засідання не зявився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі до суду не надав. Відповідач 3 надав до суду письмові пояснення та клопотання, згідно з якими позовні вимоги визнав у повному обсязі, позов просив задовольнити та розгляд справи здійснити без його участі. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за даної явки та з урахуванням наявних матеріалів і доказів. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до довіреності від 17.04.2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], відповідач -2 уповноважив відповідача -3 укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позичку, обмінювати, тощо) за ціну, на строк та на умовах за його розсудом належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ EIA № 003576, виданого 13.11.2003 року Кіровоградським МРЕВ, транспортним засобом марки FIAT, модель Тempra 2.0 I, випуску 1991 року, шасі (рама, кузов) ZFA 15900007146899, тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 13.11.2003 року Кіровоградським МРЕВ. 05 березня 2015 року між відповідачем -3 та позивачем було укладено Договір купівлі - продажу транспортного засобу, згідно з яким відповідач -2 продав, а позивач купив у нього автомобіль марки FIAT, модель Тempra 2.0 I, випуску 1991 року, колір червоний, шасі (рама, кузов) ZFA 15900007146899, повна маса 1520 кг., тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 13.11.2003 року Кіровоградським МРЕВ. Факт передачі відповідачем 3 позивачу вказаного вище транспортного засобу підтверджується актом приймання передачі до договору купівлі - продажу транспортного засобу від 05 березня 2015 року, укладеним між відповідачем 2 та позивачем, а також письмовим поясненням відповідача -2. Крім того, відповідно до наданої відповідачем 3 позивачу розписки, відповідач -3 отримав від позивача 36 000, 00 грн. за переданий йому автомобіль марки FIAT, модель Тempra 2.0 I, випуску 1991 року, , колір червоний, шасі (рама, кузов) ZFA 15900007146899, повна маса 1520 кг., тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 13.11.2003 року Кіровоградським МРЕВ. 06 березня 2015 року, маючи відповідні повноваження, відповідач 3 надав довіреність позивачу, укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позичку, обмінювати, тощо) за ціну, на строк та на умовах за його розсудом належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ EIA № 003576, виданого 13.11.2003 року Кіровоградським МРЕВ, транспортним засобом марки FIAT, модель Тempra 2.0 I, випуску 1991 року, шасі (рама, кузов) ZFA 15900007146899, тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 13.11.2003 року Кіровоградським МРЕВ. Згідно з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 1010 від 31.03.2015 року, автомобіль марки FIAT, реєстраційний номер [NUMBER] було поміщено на спеціальний майданчик, підставою для чого слугувало, як вказано в постанові «ДВС». У відповідності до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади від 21.08.2015 року, 13.11.2012 року, на підставі постанови про відкриття в/п, б/н, 13.11.2012, відділ ПВР УДВС ГУЮ у Кіровоградській області, зареєстровано публічне обтяження, тип обтяження: арешт рухомого майна. Крім того, відповідно до листа Центу надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів УДАІ УМВС України в Кіровоградській області № 1714 від 24.04.2014 року, на належні відповідачу 2 транспортні засоби, у тому числі ї автомобіль марки FIAT, модель Тempra 2.0 I, випуску 1991 року, шасі (рама, кузов) ZFA 15900007146899, тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 13.11.2003 року Кіровоградським МРЕВ, на які накладено арешт відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, вжито заходів щодо розшуку майна боржника, відповідно до постанови державного виконавця Борисенко Л.П. від 29.01. 2013 року. За поясненнями відповідача -1, підставою для накладення арешту на автомобіль відповідача -2 стали виконавчі документи, які містилися у зведених виконавчих провадженнях про стягнення коштів з відповідача -2 на користь інших осіб. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення,дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК України, ст. 12 ГПК України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Разом з тим, аналіз статей 238, 244 ЦК України вказує на те, що довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Момент вчинення правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації відповідно до статей 210, 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією. А тому такі договори є неукладеними та такими, що не породжують для сторін прав та обовязків. Вищезазначене кореспондується з п. п. 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09. 1998 року № 1388 передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обовязковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. У відповідності до п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи або їх представники зобовязані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу. Відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху. А також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділах ДАІ. З урахуванням вищевикладеного та відповідно до положень ст. 16 ЦК України, а також зважаючи на те, що передання автомобіля договором купівлі продажу не є способом захисту цивільних прав та інтересів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Крім того, відповідно до постанови державного виконавця Борисенко Л.П. від 29.01. 2013 року, вжито заходів щодо розшуку майна транспортного засобу боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Законодавством також встановлено, що розшук майна боржника здійснює державна виконавча служба шляхом запитів до відповідних установ, які здійснюють реєстрацію наявності за боржниками відкритих рахунків, рухомого та нерухомого майна. Головною метою проведення розшуку майна є забезпечення виконання рішення. Порядок розшуку боржника або його майна у виконавчому провадженні визначений ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини, державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», уповноважена особа Державтоінспекції негайно тимчасово затримує такий транспортний засіб та доставляє на спеціальний майданчик чи стоянку. Враховуючи положення Закону України «Про виконавче провадження» та вимоги Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо патрульної служби ДАІ МВС, затвердженої наказом МВС України 27.03.2009 року № 111, Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства юстиції України від 25.06.2002 року № 607/56/5, суд також приходить до висновку, що дії державного виконавця були спрямовані на повне та реальне виконання рішення суду, а дії співробітників ДАІ щодо затримання транспортного засобу відповідають вимогам чинного законодавства, тому в цілому позовні вимоги задоволенню не підлягають. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: dismissed