Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив стягнути 4 628,75 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, та судовий збір в сумі 230,00 грн. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був сповіщений про дату, місце та час його проведення, зокрема, в матеріалах справи містяться зворотні поштові повідомлення відповідача (67500 0282645 4) на дату судового засідання 19.05.2014 року, та (67500 0284265 4) на дату судового засідання 10.06.2014 року, про поважність причин своєї відсутності суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, виходячи зі змісту ст. 169 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Суд приймає до уваги, що відповідачу надавалась можливість заперечувати в судовому засіданні проти заявленого позову, однак відповідач з власної ініціативи не скористався цією можливістю. Раніше відповідач подав письмові заперечення на позов, вважав, що заборгованість за спожиту ним електричну енергію розрахована не правильно, йому не оформлювали зміни до договору за тарифом «Тепла підлога», і перерахунок йому мали робити з тарифу 21,54 коп./кВт. Також відповідач посилався на те, що договір про користування електричною енергією він не підписував. Протокольною ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області порядку ст. ст. 224, 225 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалено подальший розгляд справи в заочному порядку за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позові. Предметом позову є стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини. В матеріалах справи містяться виписки з особового рахунку 6210/940, з яких вбачається, що [PERSON] є абонентом ПАТ ЕК «Одесаобленерго» з 18.04.1995 року. 19.09.2006 року між сторонами було укладено договір про користування електричною енергією № 62100940, і в останнє відповідач сплачував рахунки в жовтні- листопаді 2011 року на суму 155,06 грн. Згідно розрахунку заборгованості станом на 02.10.2013 року за [PERSON] обліковується заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 4 628,75 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 червня 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] у призначенні почеркознавчої експертизи, оскільки це клопотання знаходиться за межами предмету спору. Встановивши дійсні правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким ці правовідносини врегульовані: Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторін. В силу ч.1 ст.714 ЦК Україн за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.п.2 п.10.2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН), споживач зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Зі змісту укладеного Договору судом встановлено, що боржником в зобов'язанні за цим договором є [PERSON], а кредитором в зобов'язанні є енергопостачальна компанія. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виходячи зі змісту положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу в спосіб, передбачений цією нормою Закону, або у спосіб передбачений договором чи законом. Зокрема, відповідно до п.п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого цивільного права та інтересу обраний у відповідності до наведених норм матеріального права. За вимогами п.42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, оплачувати спожиту електроенергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Проте ці свої обов'язки відповідач не виконав, за спожиту електроенергію рахунки не оплачував, унаслідок чого завдав позивачу збитки на зазначену суму. Загальні підстави відшкодування шкоди передбачені Главою 82 Параграф 1 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, враховуючи приписи ч.1 ст. 1166 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач (боржник) відповідає у зобов'язанні перед кредитором (позивачем). Таким чином, заявлені позовні вимоги засновані на законі і підлягають задоволенню. Заперечення відповідача не спростовують висновків суду. Відповідач є інвалідом І групи, що встановлено зі змісту пенсійного свідоцтва серії ААЕ № 950959, і тому, в силу п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач звільнений від сплати судового збору, в зв'язку із чим вимоги про стягнення з відповідача судового збору задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: partial