Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], який за життя мешкав за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок належав померлому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності від 25 серпня 1982 року. У свідоцтві зазначено, що домоволодіння в цілому складається з двох житлових будинків, а спірний будинок значиться у технічній документації під літ. «Д-1». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з частини домоволодіння - житлового будинку під літ. «Д-1», господарських будівель та неприватизованої земельної ділянки площею 564,00 кв.м. Позивач є сином померлого, окрім того 27 квітня 1983 року [PERSON] склав заповіт, яким належну йому частину домоволодіння по [ADDRESS] заповів позивачеві. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін після смерті батька до нотаріальної контори не звернувся, оскільки вважав, що фактично прийняв спадщину, бо проживав у спірному будинку на момент смерті батька. По даний час позивач фактично володіє будинком по [ADDRESS], на домоволодіння ніхто не претендує, спори щодо майна відсутні, в зв'язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності. Позивач у судове засідання не з'явився, представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення по суті позову так, як про це зазначено вище в даному рішенні. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких просив прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів та просив слухати справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану зроблено актовий запис № 5236 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно ч. 1ст. 524 ЦК Української РСР спадкування здійснюється по закону та по заповіту. З огляду на положення ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР кожен громадянин може залишити по заповіту все своє майно або його частину одній або кільком особам. Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК Української РСР для прийняття спадку необхідно, щоб спадкоємець його прийняв. Зі змісту заповіту, посвідченого 27 квітня 1983 року державним нотаріусом 12 Харківської державної нотаріальної контори Болотинською Ф.О. за реєстровим № 1-1250, вбачається, що [PERSON], який мешкав по [ADDRESS], на випадок своєї належну йому частину домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] заповів своєму синові [PERSON], який проживає разом з ним (а.с. 7). З відомостей домової книги для прописки громадян, які проживають в [ADDRESS] вбачається, що позивач [PERSON] на момент смерті його батька [PERSON] проживав разом із ним у вказаному вище будинку і відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25 серпня 1982 року, виданим районним житлово-експлуатаційним об'єднанням виконавчого комітету Фрунзенської районної Ради народних депутатів, [PERSON] на праві власності в цілому належало домоволодіння, розташоване по [ADDRESS], яке складалося з двох житлових будинків (а.с.9). З відмітки державного нотаріуса 12 ХДНК на обороті вказаного свідоцтва вбачається, що 27 квітня 1983 року [PERSON] подарував [PERSON] 65/100 частини домоволодіння. Проте, суду не надано для ознайомлення договір дарування від 27 квітня 1983 року, а клопотань про його витребування заявлено не було. Окрім того, зі свідоцтва про народження позивача вбачається, що його матір'ю є [PERSON], яка відповідно до положень ст.ст. 22, 28 КпШС (який діяв на час відкриття спадщини) має право на визнання за нею права власності на відповідну частину домоволодіння. Проте суду не надано доказів того чи було право власності на спірне домоволодіння набуте [PERSON] за час перебування у шлюбі з [PERSON] Позивач просить суд, визнати за ним право власності на частину домоволодіння [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON], проте не зазначає на яку саме частину домоволодіння. Пропозиція суду про уточнення позовних вимог та зазначення розміру частини, на яку необхідно визнати право власності, залишилася поза увагою представника позивача. Проте, рішення суду повинно бути чітким, послідовним та зрозумілим, щоб не було складностей із його виконанням. А відсутність у резолютивній частині рішення посилання на розмір частини майна, на яке визнається право власності, зробить рішення неможливим до виконання в процесі реєстрації права власності на дане майно. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, через ненадання суду достовірних доказів на підтвердження того, якою частиною домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON] володів на момент своєї смерті, суд позбавлений можливості самостійно визначитися із тим яке саме майно входило у спадкову масу після смерті останнього, в зв'язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Окрім того, відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством, яке діяло на час відкриття спадщини, то за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Тому позивач, визначившись із часткою спадкового майна, яка повинна належати йому після смерті батька, повинен звернутися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, і лише в разі отримання відмови у вчиненні нотаріальної дії, повторно звернутися до суду за захистом своїх прав. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 22, 28 КпШС, ст.ст. 524, 534, 548, 549 ЦК Української РСР,

Outcome: dismissed