Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач, звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за розпискою від 19.10.2015 року, у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок; пеню, у розмірі 3 503 (три тисячі пятсот три) гривні 43 копійки; проценти, у розмірі 271 (двісті сімдесят один) гривень 95 копійок; інфляційне збільшення суми боргу, у розмірі 736 (сімсот тридцять шість) гривень 61 копійку;та судовий збір, у розмірі 551 (пятсот пятдесят один) гривня 20 копійок., посилаючись на обставини викладені в позові. Позивач в судове засідання не з'явився , про час та місце проведення був сповіщений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.10.2015 року, [PERSON] надав у позику грошову суму у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок [PERSON] , а останні зобовязався повернути вищезазначену грошову суму до 09.11.2015 року. Позивач свої зобов'язання за договорами позики виконала та передала відповідачу у борг кошти в сумі 10 000 гривень. Станом на 09.11.2015 р. відповідач кошти за договором позики не повернула і від виконання зобов'язань за договорам позики ухиляється, таким чином \~\~\~\~\~виконання зобов'язання прострочено відповідачем. Будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобов'язань, згідно умов договору, та які передбачені ст.545 ЦК України, матеріали справи не містять. Розписку від 19.10.2015 р. з переліком суттєвих умов договору суд вважає як таку, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладення договору позики у письмовій формі. Крім того, наявність розписки у позивача є доказом факту невиконання грошових зобов'язань з боку відповідача. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів, однак на момент розгляду справи відповідачкою не повернено у встановлений договором термін у повному розмірі сума боргу, розписка до цього часу знаходиться у позикодавця. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає зборгованість за розпискою від 19.10.2015 року, у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок; пеню, у розмірі 3 503 (три тисячі пятсот три) гривні 43 копійки; проценти, у розмірі 271 (двісті сімдесят один) гривень 95 копійок; інфляційне збільшення суми боргу, у розмірі 736 (сімсот тридцять шість) гривень 61 копійку. Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. За такими обставинами, суд дійшов до висновку, що позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір у справі складає 551 (пятсот пятдесят один) гривня 20 копійок. які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду, а тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved