Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив виселити малолітнього [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що на підставі виконавчого напису нотаріуса від 11.06.2009р. було звернуто стягнення на вказаний об'єкт нерухомого майна - предмет іпотеки у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору від 31.10.2007р. Після цього рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28.08.2012р., залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанцією, із спірної квартири було виселено її мешканців - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Окрім зазначених осіб відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» право на проживання у вказаній квартирі має малолітній [PERSON], [INFO], який є сином відповідача [PERSON] Факт проживання дитини у спірній квартирі підтверджується також поданим відповідачем позовом про визнання права дитини на проживання у ній, який було залишено без розгляду судом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що відсутні докази фактичного проживання малолітнього [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Дитина фактично проживає та зареєстрована за місцем проживання із матір'ю за іншою адресою: [ADDRESS]. Крім того, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28.08.2012р., залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанцією, батька дитини [PERSON] було виселено із спірної квартири, а тому обставина щодо фактичного проживання дитини за вказаною адресою є непідтвердженою. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся за місцем реєстрації проживання, документів про поважність причин неявки у судове засідання не представив. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів та постановити зі згоди представника позивача заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28.08.2012р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13.12.2012р. та ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.03.2013р., виселено з квартири [ADDRESS] її мешканців [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], які були зареєстровані у ній за місцем проживання. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з ним, з ким вона продуває. Як вбачається із наданих позивачем доказів, а саме довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку від 13.09.2007р. № 3018, малолітній [PERSON] зареєстрований за місцем проживання разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. А тому вказана адреса є місцем проживання малолітнього [PERSON] Посилання позивача на ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» як законну підставу права малолітнього [PERSON] на проживання із батьком [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не є обгрунтованим, оскільки на момент звернення позивача до суду із даним позовом набрало законної сили рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28.08.2012р. про виселення [PERSON] із вказаної квартири. Крім того, не доведеною позивачем є обставина щодо фактичного проживання малолітнього [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Не є таким доказом поданий [PERSON] позов про визнання права [PERSON] на проживання у спірній квартирі, оскільки такий залишено без розгляду ухвалою Личаківського районного суду м. Львова у справі № 2/463/2010/13. Навпаки, як вбачається із долученого позивачем до матеріалів справи акту державного виконавця від 12.09.2013р. у квартирі [ADDRESS] фактично проживає на підставі договору оренди житла від 20.08.2013р. лише квартиронаймач [PERSON], який не є членом сім'ї [PERSON] Жодних інших доказів представником позивача до початку розгляду справи по суті (клопотань про їх витребування) подано не було. Виходячи із вищенаведеного, у позові слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed