Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь в порядку суброгації 11153 грн. 17 коп. завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди. Мотивував свої позовні вимоги тим, що 04 листопада 2016 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 99915а6ада, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом марки «BMW 528» номерний знак [NUMBER] . 07 квітня 2017 року сталася ДТП за участі вказаного транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з страховим сертифікатом «Зелена картка» № 0235104712. Розмір збитків, завданих внаслідок ДТП, становив 11153 грн. 17 коп. На підставі страхового акту № АХА2201613 від 12 квітня 2017 року було виплачено страхове відшкодування. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2017 року у справі № 466/2699/17 встановлено винуватість [PERSON] у вказані вище ДТП. Повідомляє, що він звертався до МТСБУ з заявою на регламентну виплату, у відповідь на яку отримав лист, з якого вбачається, що матеріали справи скеровані до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Зазначає, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку зі зверненням з заявою після спливу однорічного строку з дня ДТП 07 квітня 2017 року. З огляду на зазначене вважає, що до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до [PERSON] , як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 11153 грн. 17 коп. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2020 року матеріали справи передані за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області. Ухвалою від 18 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Листом Головного управління статистики у м. Києві № 3.1-23/484/19 від 15 липня 2019 року стверджується, що ПрАТ «СК «Аркс» в період з 06 серпня 2009 року по 20 червня 2019 року найменувалося ПрАТ «СК «АХА Страхування». 04 листопада 2016 року між страховиком АТ «СК «АХА Страхування» та страхувальником [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 99915а6ада, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом марки «BMW 528» номерний знак [NUMBER] . Страховими ризиками у договорі визначено викрадення, збитки внаслідок ДТП та збитки внаслідок інших подій. Страхова сума становить 805000 грн. Судом встановлено, що 07 квітня 2017 року о 10 год. 20 хв. на вул. Дж. Леннона, буд. 37 у м. Львові водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter» номерний знак [NUMBER] , здійснюючи рух заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «BMW 528» номерний знак [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водія [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані обставини підтверджуються постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2017 року у справі № 466/2699/17. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Страховим актом № АХА2201613 від 12 квітня 2017 року стверджується, що сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті страхувальнику [PERSON] у зв`язку з настанням 07 квітня 2017 року страхового випадку згідно з договором страхування № 99915а6ада від 04 листопада 2016 року, становить 11153 грн. 17 коп. Отримувачем страхового відшкодування вказаний ФОП [PERSON] . Як вбачається з платіжного доручення № 325222 від 13 квітня 2017 року, АТ «СК «АХА Страхування» виплатило на користь ФОП [PERSON] 11153 грн. 17 коп. страхового відшкодування згідно з актом № АХА2201613 від 12 квітня 2017 року. За ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Позивач звернувся до МТСБУ з заявою вих. № ЕЛ_8281 від 03 червня 2019 року, у якій просив здійснити регламентну виплату, а саме перерахувати на його користь 11153 грн. 17 коп. виплаченого страхового відшкодування. Відповіддю МТСБУ № 8.3-07/19030 від 18 червня 2019 року стверджується, що документи, які стосуються вищезгаданої ДТП, передані до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Як вбачається з відповіді ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», у виплаті вказаної регламентної виплати на користь АТ «СК «АХА Страхування» у розмірі 11153 грн. 17 коп. відмовлено у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про страхове відшкодування. Вказаним документом також встановлено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» є представником страхової компанії «Powszechny Zakіad Ubezpieczeс Spуіka Akcyjna», у якій був застрахований транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter» номерний знак [NUMBER] . Порядок виплати страхового відшкодування врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, неподання заяви про виплату страхового відшкодування упродовж одного року з моменту ДТП є підставою для відмови страховиком у виплаті такого відшкодування. За обставин, коли страховиком пропущено встановлений Законом строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, відсутні правові підстави для стягнення страхового відшкодування з винної в ДТП особи. Закріплене в положенні пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому, завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу на підставі договору добровільного майнового страхування. Саме такий правовий висновок зроблено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/7449/17 від 05 червня 2018 року. Як встановлено судом, ПрАТ «СК «Аркс» не звернулося до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», як до представника страховика забезпеченого транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter» номерний знак [NUMBER] , протягом одного року з дня настання страхового випадку 07 квітня 2017 року, чим порушило п. 37.1.4 ст. 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до правового позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 грудня 2019 року в справі № 465/4287/15, строк, зазначений у пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є присічним і поновленню не підлягає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» для отримання страхового відшкодування в розмірі 11153 грн. 17 коп., у зв`язку з чим йому було відмовлено у виплаті такого, а тому не має права звертатися до відповідача із цією ж вимогою, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, яким є відповідач, який уклав відповідний договір страхування, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір не стягується.

Outcome: dismissed