Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, покликаючись на припинення сімейних стосунків. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 21 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання призначене на 12:00 год 18 жовтня 2021 року не з`явилися. Позивач скористався правом відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, подав до суду заяву, в якій просять проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлявся про дату, час і місце такого, причин неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву не подала. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4 ст.223 ЦПК України). За умовами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сторони зареєстрували шлюб 18 листопада 2000 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів), про що зроблено актовий запис № 2454, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02 жовтня 2020 року. У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України). Наведені норми закону дають підставу для висновку, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Позивач у позові покликається на припинення шлюбних відносин з відповідачем. Вважає, що шлюб між ними є лише на документах, оскільки особисті відносини між сторонами уже тривалий час мають формальний характер, вважає примирення не можливим. Отже наведені обставини свідчать, що вільної згоди на союз між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам позивача, а шлюб існує формально,відтак суд вважає за необхідне шлюб розірвати. У порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 908 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved