Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача. В обґрунтування вказав, що 09.03.1993 р. між відповідачем [PERSON] та позивачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом Загсом Мінської райдержадміністрації а/з №191. Як вказано у позові, 20.05.2014 р. Оболонський р/с м. Києва рішенням у цивільній справі було розподілено спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнано ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу та залишено майно у їх спільній частковій власності. 10.12.2014 р. Апеляційний суд м. Києва в скасованій частині ухвалив нове рішення, яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділив на праві власності [PERSON] відокремлене нежиле приміщення та земельну ділянку, стягнувши із відповідача [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію у розмірі 36678,55 грн., а в іншій частині рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.05.2014 р. було залишено без змін. Як вказує представник позивача, 08.04.2015 р. ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції в частині визнання за [PERSON] права власності на ? частину іменних акцій акціонерних товариств та ? частин двох земельних ділянок, а у іншій частині оскаржувані судові рішення були залишені без змін. Таким чином, (на думку представника позивача) вказаними судовими рішеннями було визначено поділ спільного майна подружжя та встановлені обставини, які, в порядку ст. 61 ЦПК України, звільняються від доказування при розгляді даної цивільної справи, зокрема щодо визнання ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишення майна у їх спільній частковій власності, що узгоджується також з правовою позицією ВСУ, викладеного в ухвалі від 21.03.2007 р. Зі слів представника позивача, [PERSON] та відповідач [PERSON] солідарно зобов'язувались відповідати за укладеним 29.09.2010 р. кредитним договором № 12/172-К-10 та договором поруки № 12/172-П-10, укладеними з ПАТ «КБ «Союз». Згідно умов договору поруки № 12/172-П-10 позивач взяла на себе зобов'язання нести відповідальність за повноту та своєчасність виконання обов'язку із повернення кредитних коштів на загальну суму 54000000 грн. та відсотків за користування кредитними коштами, із строком повернення не пізніше 28.07.2011 р. Погашення раніше використаних в інтересах сім'ї кредитних коштів заздалегідь планувалося за рахунок коштів отриманих працею подружжя. Додатково представник позивача вказує, що позивач [PERSON] була постійно офіційно працевлаштована та мала дохід, починаючи з 01.03.1984 р. та в період з 01.12.2008 р. по теперішній час працює в TOB «ТМ «Вісак». Тому вважає, що кошти вилучені в ході обшуку в 2011 р. в кабінеті відповідача [PERSON], а саме: 550000 дол. США та 250000 євро, в межах розслідування кримінального провадження № 55-3532 (на даний час № 420121100000000358) та в подальшому виділено в кримінальне провадження за № 42014100000000107), мали бути використані на погашення зобов'язань подружжя за кредитним договором № 12/172-К-10 від 29.09.2010 р. та договором поруки № 12/172-П-10 від 29.09.2010 р. Втім, через вилучення правоохоронними органами спільних коштів в травні 2011 р., позивач [PERSON], як поручитель, виконала зобов'язання перед банком в повному обсязі, про що свідчить довідка ПАТ «КБ «Союз» від 02.08.2016 р. № 12/02/01-БТ про відсутність заборгованості. І тому позивач просила суд визнати за позивачем право власності на ? частину грошових коштів від 550000 дол. США та 1/2 частину грошових коштів від 250000 євро, які були вилучені у відповідача [PERSON] під час проведення обшуку від 10.05.2011 р., звільнити з-під арешту 1/2 частину грошових коштів від 550000 дол. США та 1/2 частину грошових коштів від 250000 євро, які були вилучені у відповідача під час проведення обшуку від 10.05.2011 р. та стягнути із відповідача судовий збір. Під час судового розгляду справи представники позивача 15.05.2017 р. змінили позовні вимоги та просили суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на ? частину грошових коштів від 550000 дол. США та 250000 ЄВРО, які були вилучені у [PERSON] під час проведення обшуку від 10.05.2011 р., визнати за позивачем право власності на ? частину грошових коштів від 53960000 грн., отриманих відповідачем [PERSON] від ПАТ «Банк Столиця» для погашення кредиту за кредитним договором № 12/172-К-10 від 29.09.2010 р., що становить 26980000 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. При цьому у судове засідання спочатку з'являлись два представники відповідача, які просили суд відмовити у даному позові, а у подальшому лише адвокат [PERSON] у судових дебатах оголосив письмову промову щодо не визнання даного позову у повному об'ємі. Представник відповідача № 2 - прокуратури м. Києва у судовому засіданні також просила суд відмовити у даному позові у повному об'ємі, так як позивач до них вимог не заявляє. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, з'ясував наступне. Як з'ясував суд та не заперечується сторонами, позивач та відповідач сторони перебувають в шлюбі з 09.03.1993 року, (т. 1 а.с. 6). Як передбачено ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як вбачається із ч. 1 ст. 70 СК України вбачається, що частки майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 10.05.2011 р. (а.с. 100-107) під час обшуку в кабінеті відповідача [PERSON] начальником СВ ПМ ДПІ у Оболонському районі м. Києва [PERSON] було вилучено грошові кошти, а саме: 550000 дол. США та 250000 євро, в межах розслідування кримінального провадження № 55-3532 (на даний час № 420121100000000358) та в подальшому виділено в кримінальне провадження за № 42014100000000107), які мали бути використані на погашення зобов'язань подружжя за кредитним договором № 12/172-К-10 від 29.09.2010 р. та договором поруки № 12/172-П-10 від 29.09.2010 р. При цьому, через вилучення правоохоронними органами спільних коштів в травні 2011 р., позивач [PERSON], як поручитель, виконала зобов'язання перед банком в повному обсязі, про що свідчить довідка ПАТ «КБ «Союз» від 02.08.2016 р. № 12/02/01-БТ про відсутність заборгованості. Про факт арешту майна позивачу та її представникам стало відомо в Дніпровському р/с м. Києва під час розгляду скарги адвоката [PERSON] на бездіяльність слідчого. Тобто про існування валютних цінностей, сформованих в результаті спільної праці подружжя з метою погашення позики [PERSON] перед ПАТ «КБ «Союз», отриманої в інтересах сім'ї, [PERSON] було відомо завжди, проте до винесення Дніпровським районним судом м. Києва ухвали від 09.03.2016 року у [PERSON] не було жодного доказу на підтвердження місцезнаходження готівкової валюти. Як з'ясував суд, 20.05.2014 року Оболонський р/с м. Києва рішенням у цивільній справі № 2-461/12 розділив спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON], визнавши ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишивши майно у їх спільній частковій власності, (т. 1 а.с. 19-14). 10.12.2014 року Апеляційний суд м. Києва в скасованій частині ухвалив нове рішення, яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділив на праві власності [PERSON] відокремлене нежиле приміщення та земельну ділянку, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 36678,55 грн. В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.05.2014 року залишено без змін, (т. 1 а.с. 15-19). 08.04.2015 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції в частині визнання за [PERSON] права власності на ? частину іменних акцій акціонерних товариств та ? частин двох земельних ділянок. В іншій частині оскаржувані судові рішення залишені без змін, (т. 1 а.с. 20-22). Як з'ясовано судом, 07.07.2015 року Верховний Суд України ухвалою відмовив у допуску до провадження судом справи за заявою [PERSON] про перегляд рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.05.2014 р., рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2014 р. та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.04.2015 р. (а.с. 23-26). Таким чином суд з'ясував, що вказаними судовими рішеннями було визначений поділ спільного майна подружжя, та встановлені обставини, які, в порядку ст. 61 (на даний час ч. 3 ст. 82) ЦПК України, звільняються від доказування при розгляді даної цивільної справи, зокрема щодо визнання ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишення майна у їх спільній частковій власності, що узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 21.03.2007 р. (а.с. 27-29). У відповідності до ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України «майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі». Ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 1, 3 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага, (ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 190 ЦК України). Отже, зважуючи на вимоги вказаних норм матеріального права, гроші, одержані одним із подружжя, в даному випадку за кредитним договором, не визначаються як дохід, втім є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягають поділу. І для такого поділу, зважуючи на вимоги ч. 1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя в цьому майні, не потрібно використання відповідачем спільних грошей всупереч волі позивача або не в інтересах сім'ї. Як з'ясував суд, і даний факт частково підтримав представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON], позивач [PERSON] та ї чоловік - відповідач [PERSON] солідарно зобов'язувалися відповідати за укладеним 29.09.2010 р. кредитним договором № 12/172-К-10 та договором поруки №12/172-П-10, укладеними з Публічним акціонерним товариством «Комерційним банком «Союз», код ЄДРПОУ 35574578, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 4. Згідно умов договору поруки №12/172-П-10 від 29.09.2010 року, [PERSON] взяла на себе зобов'язання нести відповідальність за повноту та своєчасність виконання обов'язку із повернення кредитних коштів на загальну суму: 54'000'000,00 грн. (п'ятдесят чотири мільйони грн. 00 коп.) та крім того відсотків за користування кредитними коштами. Строк повернення кредитних коштів, відповідно до умов Договору поруки, мав настати не пізніше 28.07.2011 р. У відповідності до договору поруки, кредитні кошти отримані одним із подружжя за згодою іншого є їх спільною сумісною власністю, оскільки мали бути використані в інтересах сім'ї та із солідарним зобов'язанням подружжя нести відповідальність за своєчасне повернення кредитних коштів. Погашення раніше використаних в інтересах сім'ї кредитних коштів заздалегідь планувалося за рахунок коштів отриманих працею подружжя. Як вбачається з пояснень сторін, позивач [PERSON] була постійно офіційно працевлаштована та мала дохід, починаючи з 01.03.1984 р., при цьому в період з 01.12.2008 р. по теперішній час працює в ТОВ «ТМ «Вісак» (яке до 05.06.2008 р. мало організаційно-правову форму мале приватне підприємство) та з 12.05.2011 р. по теперішній час в ТОВ «Вісак», тобто джерелами набуття майна подружжя під час шлюбу слугувала спільна праця та спільні кошти подружжя. Таким чином суд приходить до висновку, що кошти вилучені в ході обшуку в 2011 р. в кабінеті чоловіка [PERSON] - відповідача [PERSON], а саме: 550000 дол. США та 250000 Євро, в межах розслідування кримінального провадження № 55-3532 (після набрання чинності КПК України 2012 р. матеріали кримінальної справи № 55-3532 відносно [PERSON] внесено до ЄРДР за № 420121100000000358 та в подальшому виділено в кримінальне провадження за № 42014100000000107), мали бути використані на погашення зобов'язань подружжя за кредитним договором № 12/172-К-10 від 29.09.2010 р. та договором поруки № 12/172-П-10 від 29.09.2010 р., і позивач [PERSON], як поручитель, виконувала зобов'язання перед банком в повному обсязі, про що свідчить довідка ПАТ «КБ «Союз» від 02.08.2016 р. № 12/02/01-БТ про відсутність заборгованості. (т. 1 а.с. 152). У відповідності до ч. 1, п 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд також приймає до уваги той факт, що зважаючи на заперечення представника відповідача, позивач [PERSON] не заперечує той факт, що спірні грошові кошти не були предметом поділу у цивільній справі № 2-461/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] та прокуратури Оболонського району м. Києва, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ТОВ «Новий облік», ТОВ «Яхт-Клуб «Столиця», ТОВ «Аклімат», ТОВ «Компанія «Столиця-БУД», ТОВ «Столичний квартал», ТОВ «Вісак», ТОВ «Грандсервісбуд», ТОВ «Вісак-Оризон», ТОВ «Металспецбуд», ТОВ «Айва», ТОВ «Холдинг «Укрграніт», МПП «Творча майстерня «Вісак», ПП «Творча майстерня «Престиж», ПАТ «Банк «Столиця», ПрАТ «Трест «Київміськбуд-1», ПрАТ «Київміськбуд-1», про поділ майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - ТОВ «Новий облік», ТОВ «Яхт-Клуб «Столиця», ТОВ «Аклімат», ТОВ «Компанія «Столиця-БУД», ТОВ «Столичний квартал», ТОВ «Вісак», ТОВ «Грандсервісбуд», ТОВ «Вісак-Оризон», ТОВ «Металспецбуд», ТОВ «Айва», ТОВ «Холдинг «Укрграніт», МПП «Творча майстерня «Вісак», ПП «Творча майстерня «Престиж», ПАТ «Банк «Столиця», ПрАТ «Трест «Київміськбуд-1», ПрАТ «Київміськбуд-1», про поділ майна подружжя, що розглядалася Оболонським р/с м. Києва. При цьому за рішенням суду від 2012 р., не тільки гроші є власністю подружжя, але даним рішенням підтверджено той факт, що [PERSON] перебуваючи у розшуку, не припинив ведення спільного господарства із позивачем. Також, як вбачається із наданих сторонами доказів, під час розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя, Оболонським р/с м. Києва з метою з'ясування обсягу спільно нажитого майна, до державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва та державної податкової адміністрації у м. Києві були направлені відповідні запити про відкриті на ім'я [PERSON] рахунки у фінансових установах. На підставі надісланих у 2011 р. на адресу суду відповідей з податкових органів про надання інформації від 22.09.2011 року за вих. №6029/9/29-105, від 14.10.2011 року за вих. №5314/9/29108 та від 12.12.2011 року за вих. №7048/9/29-309 було встановлено, що стосовно [PERSON] ([NUMBER]) на податковий облік взято відкриті розрахункові рахунки в ПАТ «КБ «Хрещатик» та ПАТ «Банк Столиця», (копії листів Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва від 22.09.2011 року за вих. №6029/9/29-105 та Державної податкової адміністрації у м. Києві від 14.10.2011 року за вих. №5314/9/29108 та від 12.12.2011 року за вих. №7048/9/29-309 додаються). /а.с. 217-219 т. 1/ В свою чергу, на відповідні запити суду, ПАТ «Банк Столиця» листом від 23.11.2011 року за вих. №14-3/2034 повідомив, що на ім'я [PERSON] в ПАТ «Банк Столиця», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тимошенка, 29-Б, МФО 380623 код ЄДРПОУ 26520464 відкрито рахунки з наступним залишком коштів по них станом на 22.11.2011 року: № п/пНомер рахункуВалюта рахункуЗалишок коштів у валюті рахунку, станом на 22.11.2011В грн. за офіційним курсом НБУ станом на 22.11.2011 1[NUMBER]Гривня34'722,9634'722,96 2[NUMBER]Долари США5'579,8844'552,55 3[NUMBER]Євро758,788'153,50 4[NUMBER]Гривня2'000'000,002'000'000,00 5[NUMBER]Гривня180'274,77180'274,77 6[NUMBER]Гривня1'932,171'932,17 Всього в грн.:2'269'635,95 (Копія листа ПАТ «Банк Столиця» від 23.11.2011 року за вих. №14-3/2034 та офіційний курс валют Національного банку України станом на від 22.11.2011 року додаються). /а.с. 220-221 т. 1/ ПАТ «КБ «Хрещатик» листами, від 01.12.2011 року за вих. №09/12, від 02.12.2011 за вих. №41/3-12/8323 та від 15.01.2012 року за вих. №30/1-03/1 повідомив, що на ім'я [PERSON] в Оболонському відділенні Київського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, 26-А, та у ПАТ «КБ «Хрещатик», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 8-А, МФО 300670 код ЄДРПОУ 19364259 відкрито рахунки з наступним залишком коштів по них станом на 01.12.2011 року: № п/пНомер рахункуВалюта рахункуЗалишок коштів у валюті рахунку, станом на 01.12.2011В грн. за офіційним курсом НБУ станом на 01.12.2011 1[NUMBER]Гривня39,7139,71 2[NUMBER]Долари США2,1116,86 3[NUMBER]Гривня33'674,2733'674,27 4[NUMBER]/[NUMBER]Гривня 101,66101,66 5[NUMBER]/[NUMBER]Гривня 0,000,00 6[NUMBER]/[NUMBER]Гривня38'763,4138'763,41 7[NUMBER]/[NUMBER]Долари США6'463,3851'640,47 Всього в грн.:124'236,38 (а.с. 222-225 т. 1). А всього, станом на 22.11.2011 року та на 01.12.2011 р. на рахунках відповідача [PERSON] в національній та іноземній валютах в гривневому еквіваленті за відповідним офіційним курсом НБУ було обліковано 2393872,33 грн. У судовому засіданні, на підтвердження своїх заперечень представником відповідача було надано договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 16.07.2010 р., укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Київміськбуд-1», і розмір допомоги становив 36579986,54 грн., терміном на 1 рік, з цільовим призначенням - ПІД БУДІВНИЦТВО НЕРУХОМОСТІ, (п.п. 1.1, 1.2 даного договору), (а.с. 157-158). Разом з тим, як вбачається з п. 6.3 договору від 16.07.2010 р., було передбачено, що «даний договір вступає в силу з дати перерахування коштів на розрахунковий рахунок «Позичальника» та діє до повного виконання, але не пізніше терміну повернення 15.07.2011 р.» При цьому, серед реквізитів сторін [PERSON] номер рахунку позичальника в договорі зазначений відкритий відповідачу-1 в ПАТ «Банк Столиця» № [NUMBER]. Також судом встановлено, що 22.07.2011 р. повірений в інтересах довірителя - відповідача-1 у даній цивільній справі, укладав додаткову угоду № 1 до договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 16.07.2010 р. зі змісту п. 1 якої вбачається, що п. 6.3 ст. 6 «Інші умови договору» викладений в іншій редакції, а саме: «6.3. Даний договір вступає в силу з дати перерахування коштів на розрахунковий рахунок «Позичальника» та діє до повного повернення безвідсоткової, поворотної фінансової допомоги в сумі 33'029'526,54 грн. в строк не пізніше 15.07.2012 року», (а.с. 159). Тобто після спливу терміну повернення 15.07.2011 р. за основним договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 16.07.2010 р., через тиждень на суму меншу на 3550460 грн. укладається додаткова угода. При цьому доказів перерахування будь яких коштів на розрахунковий рахунок [PERSON] в порядку, визначеному п.п. 1.2, 6.2 основного договору від 16.07.2010 року, представниками відповідача-1 (на час винесення рішення у 2012 р) не було надано, що ставить під сумнів набрання чинності даним договором взагалі, не кажучи про додаток до нього. Також матеріали справи містять угоду безвідсоткової зворотної фінансової допомоги від 08.12.2010 р., укладену між [PERSON] та ПрАТ «Київміськбуд-1», та додаткові угоди № 1 від 06.12.2011 р. та № 2 від 07.12.2012 р. до «договору угоди безвідсоткової фінансової допомоги від 08.12.2010 року», зі змісту якої вбачається, що розмір допомоги визначений в сумі 809871 грн., цільовим призначенням - ПІД БУДІВНИЦТВО НЕРУХОМОСТІ, надається позичальнику в порядку, передбаченому п. 4.1 даної угоди, тобто протягом 15-х банківських днів з моменту підписання даної угоди, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок [PERSON], зі строком повернення - 07.12.2011 року, з 06.12.2011 року зі строком повернення - 07.12.2012 року, а з 07.12.2012 року зі строком повернення - 07.12.2013 року, (а.с. 160-162). Серед реквізитів сторін [PERSON] номер рахунку в угоді від 08.12.2010 року, як і в додаткових угодах до неї, також зазначений відкритий відповідачу-1 в ПАТ «Банк Столиця» рахунок № [NUMBER]. Як і за договором від 16.07.2010 року та додаткової угоди до нього, доказів перерахування будь яких коштів на розрахунковий рахунок [PERSON] в порядку, визначеному п. 4.1 основної угоди від 08.12.2010 року, представниками відповідача-1 (на той час), так і не було надано. Разом з тим, яка вбачається з матеріалів справи, існує угода безвідсоткової зворотної фінансової допомоги від 26.10.2010 р., яка укладена між [PERSON] та ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», і розмір допомоги за якою становив 5252600 грн., строком повернення - 31.12.2011 р., з цільовим призначенням - на власні потреби. Порядок надання допомоги передбачений п. 4.1. даної угоди, на підтвердження дотримання якого представниками відповідача-1 не наданого жодного належного доказу, (т. 1 а.с. 164-165). Серед реквізитів сторін [PERSON] номер рахунку в угоді від 26.10.2010 р., як і в указаних вище договорі, угоді та додаткових угодах до них, також зазначений відкритий відповідачу-1 в ПАТ «Банк Столиця» рахунок № [NUMBER]. В подальшому на підставі додаткової угоди № 1 від 31.12.2011 р. до «угоди про надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги б/н від 26.10.2010 року», строк повернення допомоги було змінено до 31.12.2010 р., а ще пізніше, на підставі додаткової угоди №2 від 28.12.2012 року, підписаної повіреною [PERSON] на підставі невідомо яких повноважень, строк повернення допомоги змінено до 28.12.2013 р. (т. 1 а.с. 166, 167). Як з'ясував суд, 26.04.2011 року, не зважаючи на вже існуючу угоди про надання безвідсоткової зворотної фінансової допомоги від 26.10.2010 року, ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» укладає з [PERSON] ще одну угоду безвідсоткової зворотної фінансово допомоги, розмір допомоги за якою становить 1'203'360,00 грн., строком повернення - 26.04.2012 року, з цільовим призначенням - на власні потреби. Порядок надання допомоги також передбачений п. 4.1 даної угоди, на підтвердження виконання якого представниками відповідача-1 не наданого жодного належного доказу, (а.с. 168-169). Додатковою угодою №1 від 26.04.2012 року до основної угоди від 26.04.2011 року строк повернення допомоги змінено до 26.04.2013 року, (а.с. 170). Також з матеріалів справи, зокрема з договору, угод про надання безвідсоткових зворотних фінансових допомог та додаткових угод до них, вбачається лише намір отримати таку допомогу. Проте доказів про фактичне отримання такої допомоги, у встановленому цими правочинами порядку, стороною відповідача № 1 та його представником не надано. Таким чином суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача [PERSON] у повному об'ємі. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved