Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до [PERSON], [PERSON] про відібрання малолітнього [PERSON], 18.02.2016 року від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, мотивуючи його тим, що наказом служби у справах дітей Ужгородської райдержадміністрації №60 від 01.11.2016 року, [PERSON], [INFO] взятий на первинний облік як дитина, позбавлена батьківського піклування та розпорядженнями голови Ужгородської районної державної адміністрації від 02.11.2016 року № 460 та № 462 [PERSON] влаштовано на повне державне утримання в обласний будинок дитини міста Свалява та йому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. У судовому засіданні представник позивача подала заяву, у якій просить розглянути позов у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Прокурор Ужгородської місцевої прокуратуру в судове засідання не зявився, надав заяву відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обовязків. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-ФМ №338751 виданого виконавчим комітетом Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 18.02.2016 року народився [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис № 01. Його батьком є відповідач [PERSON], [INFO], а матірю [PERSON], [INFO] В ході перевірки встановлено, що вони проживають за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки Червонівської сільської ради від 08.09.2016 р. № 308/02-03 у гр. [PERSON], [INFO] відсутнє майно та житло. Будинок за адресою: с. Червоне, вул. Шкільна, 3, у якому вона проживає з малолітнім сином числиться за співмешканцем [PERSON] Відповідно до довідки Червонівської сільської ради від 08.09.2016 р. № 309/02-30, до складу сімї [PERSON], мешканки [INFO], входять: співмешканець [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Комісією Червонівської сільської ради було здійснено акт-обстеження житлово-побутових умов проживання сімї [PERSON], мешканця [INFO] за висновком якої, житлово-побутові умови сімї [PERSON] не задовільні. Також Ужгородським районним центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді, 09.09.2016 року було здійснено соціальне інспектування сімї [PERSON] за адресою: с. Червоне, вул. Шкільна, 3, під час якого гр. [PERSON] перебувала у стані алкогольного спяніння, а в будинку проводилися ремонтні роботи. Службою у справах дітей Ужгородської районної райдержадміністрації було надіслано подання до Ужгородського районного відділення поліції за результатом перевірки якого [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 184 КУпАП. Відповідно до повідомлення відділу охорони здоровя №237/01-11 у дитячому відділенні комунального закладу «Ужгородської районної лікарні» перебував малолітній [PERSON], [INFO], який був госпіталізований 26.08.2016 року каретою швидкої медичної допомоги. Батьки дитини залишили його на утриманні лікарні та перестали цікавитись його станом здоровя, не забезпечували засобами догляду, на зв'язок з медичним персоналом не виходили. Відповідно до акту закладу охорони здоровя та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоровя від 27.10.2016 р., в дитячому відділенні КЗ «Ужгородської районної лікарні» дитяче відділення м. Чоп, виявлена покинута дитина [PERSON], [INFO], який поступив до даного закладу охорони здоровя 16.09.2016 р. з діагнозом: затримка стато-кінетичного розвитку, бронхіт. Наказом служби у справах дітей Ужгородської райдержадміністрації №60 від 01.11.2016 року, [PERSON], [INFO] взятий на первинний облік як дитина, позбавлена батьківського піклування. Розпорядженнями голови Ужгородської районної державної адміністрації від 02.11.2016 року № 460 та № 462 [PERSON], [INFO], влаштовано на повне державне утримання в обласний будинок дитини міста Свалява та йому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Ураховуючи сукупність зазначених обставин, у тому числі з метою збереження здоров'я малолітньої дитини, дбаючи про її інтереси, суд задовольняє позовні вимоги про відібрання дитини. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved