Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що між ним та [PERSON] 25.06.2008 року був укладений договір без номера, відповідно до якого, відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн. 00 коп., який вподальшому було збільшено до 11 100 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачем не було виконано належним чином прийняті на себе зобов'язання в частині своєчасного погашення кредиту, внаслідок цього утворилась заборгованість в сумі 12 502 грн. 71 коп., з яких 7 298 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом, 3 971 грн. 19 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 400 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 250 грн. штраф (фіксована частина) і 583 грн. 46 коп. - штраф (процентна складова). У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача заявлену суму боргу, а також судові витрати. Представник позивач позов підтримав повністю, справу просить розглянути без його участі (а. с. 26). Відповідач позов визнала повністю, звернулася з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с. 32). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України - особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором, банк зобов'язується надати кошти позичальникові на умовах та у розмірі передбачених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що дійсно 25.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір без номера, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7 ). Вподальшому кредитний ліміт було збільшено, а саме: 31.07.2010 року на 1000 грн., 17.01.2011 року на 2700 грн., а також 11.06.2012 року на 7400 грн. На протязі 6 років, а саме з часу укладення Договору - 25.06.2008 року і до подачі даної позовної заяви до суду, остання весь вказаний час користувалася кредитними коштами проводячи розрахунки карткою за покупку товарів та послуг, а також знімаючи готівку через банкомат, але прострочила виконання зобов'язань, оскільки порушила строки повернення кредиту та сплати нарахованих процентів що підтверджується випискою із особового рахунку [PERSON] (а. с. 27-30), внаслідок чого станом на 31 жовтня 2014 року має заборгованість в розмірі 12 502 гривні 71 копійку, з яких: - 7 298 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом; - 3 971 грн. 19 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 400 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 250 грн. штраф (фіксована частина); - 583 грн. 46 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору ( а.с. 14-16 ). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами банку» складає між нею та банком Договір ( а.с. 8-13). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки відповідач в порушення умов укладеного договору та чинного законодавства взяті на себе зобов'язання виконувала не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена, то це є підставою для стягнення з нього заборгованості у примусовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved