Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у сумі 9500,00 грн., витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн та суму сплаченого судового збору. У обґрунтування позову зазначив, що 11.07.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3829049, у відповідності до умов якого, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21063», сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. В подальшому 03.11.2017 біля 19-30 год. в м. Одесі, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля « ВАЗ 21063», під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Mitsubishi Lancer», під керуванням [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Mitsubishi Lancer», було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2017 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушеня передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.\~Після ДТП власник «Mitsubishi Lancer», звернувся до страхової компанії із заявою про виплату відшкодування та отримав страхове відшкодування у сумі 9500,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не повідомив страхувальника про настання ДПТ, у страхувальника виникло право вимоги до останнього у порядку регресної виплати. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак відповідач добровільно її не виконав. В подальшому 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/3829049, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.01.2021 року, провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до\~ч. 1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідач, у встановлений судом строк, заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження або відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку з чим суд згідно із ч.8 ст. 178 ЦПК України розглядає справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2\~ст. 281 ЦПК України\~розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи думку представника позивача, викладену в заяві, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до полісу №АК/3829049 від 17.07.2017 року, між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21063 номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси, [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, яка відбулась 03.11.2017 року між транспортними засобами «ВАЗ 21063» н/з [NUMBER] та «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно положень частини 4 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, з огляду на викладене вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. 03.11.2017 року власник транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» [PERSON] , звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту №ОЦ/123/450/17/0680 розмір страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», становить 9500,00 грн. Згідно платіжного доручення №1499 від 12.01.2018 року , [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у сумі 9500 грн. 16.02.2018 року відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу вих. №РУ/17/0680. 16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого останнього перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у тому числі і до [PERSON] . Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик,

Outcome: approved