Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що 04 липня 2018 року він уклав з [PERSON] договір позики у вигляді боргової розписки, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 4 400, 0 дол. США, що за курсом НБУ на день подачі позовної заяви становить 105 952, 0 грн , які відповідач зобов`язувалася повернути у строк до 04.10.2018 року. крім того. відповідач зобов`язувався сплатити позивачу відсотки за користування грошовими грошами в розмірі 10 відсотків за кожен місяць користування грошовими коштами , сума яких по 04.10.2018 року складає одна тисяча двадцять доларів США. Відповідач свої договірні зобов`язання не виконав, суму грошових коштів, отриманих в позику позивачу не повернув. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 105 952, 0 грн - заборгованість за договором, відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 158 162, 69 грн, а також судові витрати. У судове засідання позивач не з`явився, направленим до суду листом просив розглядати справу у свою відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди представника позивача суд розглядає справу при заочному розгляді. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що 04 липня 2018 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики у вигляді боргової розписки, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 4 400, 0 дол. США, що за курсом НБУ на день подачі позовної заяви становить 105 952, 0 грн , які відповідач зобов`язувалася повернути у строк до 04.10.2018 року. Відповідач свої договірні зобов`язання не виконав, суму грошових коштів, отриманих в позику та відсотки за користування коштами позивачу не повернув. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості,що були передані йому позикодавцем), що встановлені договором. Згідно ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. А тому письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошових коштів позичальнику. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 723/304/16-ц,провадження №14-360цс19 зазначено, що «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів- робити відповідні правові висновки». Оригінал боргової розписки міститься в матеріалах справи, а тому наявність даної розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем умов договору позики та є єдиним доказом передачі грошових коштів. Отже, як убачається з матеріалів справи, 04 липня 2018 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики у вигляді боргової розписки, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 4 400, 0 дол. США, які відповідач зобов`язувався повернути у строк до 04.10.2018 що за курсом НБУ на день подачі позовної заяви становить 105 952, 0 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики у розмірі 105 952, 0 грн , відсотки за користування грошовими коштами у сумі 158 162, 69 грн, а також судовий збір - 2650, 0 грн Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved