Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 25.11.2013 року між сторонами було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з умовами якої позивач надав відповідачу кредит в національній валюті України на загальну суму 15 758 гривень 26 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує покладені на нього угодою зобовязання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 06.02.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 37 002 гривні 05 копійок, з них: заборгованість за кредитом - 13 267 гривень 55 копійок, заборгованість по сплаті відсотків - 6 879 гривень 80 копійок, заборгованість за пенею та комісією - 14 855 гривень 29 копійок, штраф - 1 999 гривень 41 копійка, в звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні з позовом не погодився та подав заперечення в якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 25.11.2013 року між сторонами було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з умовами якої позивач надав відповідачу кредит в національній валюті України на загальну суму 15 758 гривень 26 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності з ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Але згідно ч.2 ст. 634 ЦК України, договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобовязання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначені умов договору. Згідно з п. 3.1. Постанови Правління Національного Банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно- правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Також, відповідно до п. 3.2. Постанови Правління Національного Банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Згідно п. 3.3. вказаної Постанови передбачено, що банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредит; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Тобто, позивач в порушення вимог законодавчих актів не надав відповідачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Також, під час укладання Генеральної угоди, банк приховав від позичальника повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів позичальника в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Виходячи з вищезазначеного, в момент підписання Генеральної угоди між сторонами, відповідач був введений в оману позивачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту. Крім цього, відповідно до ст. ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. У відповідності до ч.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. В свою чергу п. п. 1.1.3 та пунктом 2.1. укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25.11.2013 року встановлено, що датою останнього погашення заборгованості за договором є 30.11.2015 року. Також, п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт передбачено, що Банк надає кредит у розмірі 15\~758 гривень 26 копійок на строк 24 місяця з 25.11.2013 року до 30.11.2015 року, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі у розмірі 15\~758 гривень 26 копійок в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, виплаті процентів у розмірі 1,5 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в передбачені в заяві, умовах та правилах строки. Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі цього договору. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Отже, аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. Згідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Отже, позовна давність за вимогами в частині заборгованості за пенею та комісією в розмірі 14 \~855 гривень 29 копійок та штрафу в розмірі 1\~999 гривень 41 копійка банку, спливла у жовтні 2016 року, а позивач звернувся до суду 08.02.2017 року. На підставі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом по кредитному договору б/н від 25.11.2013 рокув сумі 13\~267 гривень 55 копійок, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у справі, а саме судовий збір у розмірі 1\~327 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, позовні вимого в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті відсотків в сумі 6 879 гривень 80 копійок, заборгованості за пенею та комісією в сумі 14 855 гривень 29 копійок та штрафу в сумі 1 999 гривень 41 копійка - залишити без задоволення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Вказані правовідносини регулюються\~Законом України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 256, 257, 258, 261, 267, 530, 611, 634 Цивільного кодексу України, ст.141 ЦПК України.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial