Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, зазначивши в позовній заяві , що він придбав у відповідачки 1/40 частину комплексу будівель і споруд, а саме приміщення № 7 нежитлової будівлі літера «А», загальною площею 21,6 кв.м., та земельну ділянку для ведення комерційної діяльності площею 0,0027 га., що є частиною земельної ділянки площею 0,2222 га, у межах згідно з планом, позначена на земельно кадастровому плані - ділянка 7, з них 0,0022 га під капітальною одноповерховою будівлею та 0,0005 га під проїздами та площадками, яка належить відповідачці, та знаходиться за адресою [ADDRESS], про що укладено договір купівлі-продажу від 04.01.2008 року. Дану частину земельної ділянки, площею 0,0027 га, що є частиною земельної ділянки [PERSON] загальною площею 0,2222 га та належить їй на підставі державного акта на землю серії ВН № 154000, щодо якої поділ не був проведений, він придбав у [PERSON] В нього виникла необхідність зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться придбана ним нежитлова будівля за № 7, в зв'язку з чим він звернувся до державного реєстратора відділу Держземагенства у Немирівському районі Вінницької області з приводу внесення відомостей до Державного земельного кадастру, однак 30.12.2014 року отримав відмову з тієї підстави, що поділ земельної ділянки, власником якої була продавець [PERSON] не був проведений до укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, не були приведені у відповідність правовстановлюючі документи на відчужуване майно, в зв'язку з чим не є можливим встановити власника земельної ділянки площею 0,0027 га.,а тому формування за допомогою програмного забезпечення Держземкадастру поземельної книги на земельну ділянку, щодо якої розроблена документація із землеустрою, не може бути здійснено,а технічна документація підлягає поверненню. Просить визнати частково недійсним державний акт на право власності на землю серії ВН № 154000 виданий Немирівською міською радою 26.12.2003 року на ім'я [PERSON], стосовно відчужуваної на підставі договору купівлі-продажу від 04.01.2008 року земельної ділянки площею 0,0027 га. укладеного між нею та відповідачем у справі та визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку. В судове засідання позивач не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов повністю підтримав, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, через канцелярію суду подала заяву в якій зазначила про визнання позову, та просить справу розглянути в її відсутність. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні доведено, що позивач 04.01.2008 року придбав у відповідача земельну ділянку для ведення комерційної діяльності, що розташована в [ADDRESS], площею 0,0027га. у межах згідно з планом, що є частиною земельної ділянки площею 0,2222га та позначена на земельно-кадастровому плані-ділянка 7, з них 0,0022 га під капітальною одноповерховою будівлею та 0,0005 га. під проїздами, площадками, кадастровий номер земельної ділянки, частка якої відчуджена 0523010100:01:001:0008 та 04.01.2008 року відповідно до договору купівлі продажу позивач придбав у відповідачки 1/40 частку комплексу будівель і споруд, а саме приміщення № 7 нежитлової будівлі літ.»А» загальною площею 21.6 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до рішення № 01-21/3832 від 30.12.2014 року про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру Державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагенства у Немирівському районі позивачу відмовлено внести відомості до Державного земельного кадастру з тієї підстави, що поділ земельної ділянки, власником якої була продавець [PERSON] не був проведений до укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, не були приведені у відповідність правовстановлюючі документи на відчужуване майно до законодавства діючого на час вчинення таких дій, в зв'язку з чим не є можливим встановити власника земельної ділянки площею 0,0027 га.,а тому формування за допомогою програмного забезпечення Держземкадастру поземельної книги на земельну ділянку, щодо якої розроблена і землеустрою, не може бути здійснено,а технічна документація підлягає поверненню. Рекомендовано доопрацювати технічну документацію та вирішити питання стосовно належності права власності на земельну ділянку. Отже позивач позбавлений можливості державної реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки дане право не визнається, в зв'язку з несвоєчасним оформленням відчужувачем поділу земельної ділянки і в зв'язку зі змінами в законодавстві таке право втрачене. Дані правовідносини регулюються : ст.. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах,що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.. 392 ЦК України, власник може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені. Без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку,будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Як встановлено в судовому засіданні позивач правомірно і у встановленому законом порядку придбав зазначену земельну ділянку, однак в зв'язку з тим, що державний акт відчужувачем земельної ділянки не був приведений у відповідність до законодавства діючого на той час, а саме земельна ділянка, яка відчужувалась не була вилучена із державного акта попереднього власника позивач позбавлений можливості розпорядитись своєю власністю, що є порушенням його прав. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а відповідно до ч.3 цієї ж статті захист прав на земельну ділянку може здійснюватись з застосуванням передбачених законом способів. На підставі викладеного,

Outcome: approved