Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього середньомісячну заробітну плату за час затримки розрахунку за період з лютого 2016 року по червень 2016 року у розмірі 36\~038 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що він з 05.10.1993 року по 27.01.2016 року працював на ДП «Суднобудівний завод ім. 61 комунара». Після звільнення позивача, відповідачем не було проведено остаточний розрахунок з позивачем, заборгованість складала 69\~764 грн. 10 коп., що підтверджується судовим наказом від 10.02.2016 року, який набрав законної сили. На теперішній час заборгованість за заробітною платою остаточно погашена не була і складає 69\~764 грн. 10 коп., у звязку з чим позивач на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути з відповідача компенсацію за затримку розрахунку за заробітною платою. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечува. Представник відповідача до суду також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін у порядку заочного провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, позивач працював у ДП «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» (далі Завод) на посаді заступника головного енергетика начальника енергетичного господарства з компресорного, водопроводно-насосного обладнання і тимчасового енергопостачання замовлень. 28 січня 2016 року позивача було звільнено з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Як вбачається із судового наказу від 10.02.2016 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, який на теперішній час набрав законної сили, сума заборгованості Заводу за заробітною платою за період роботи позивача склала 69\~764 грн. 10 коп. В той же час, на теперішній час вказана заборгованість перед позивачем не погашена, у звязку з чим позивач просить стягнути компенсацію за затримку розрахунку за заробітною платою у розмірі 36\~038 грн. 60 коп. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При цьому, згідно зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція висловлена за результатами розгляду цивільної справи № 6-144ц13 у постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 року, і в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України при вирішенні спорів у подібних правовідносинах. В роз'ясненнях, що містяться в п. 20 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року за № 13, а також відповідно до правової позиції, викладеної за результатами розгляду цивільної справи № 6-60цс13 від 03 липня 2013 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, за загальним правилом вина роботодавця презюмується, якщо він не доведе протилежного. Враховуючи той факт, що жодних доказів того, що непроведення розрахунку сталося не з вини власника або уповноваженого ним органу Заводу, зважаючи на доведеність факту непроведення з позивачем розрахунку у день звільнення, суд приходить до висновку, що у даному випадку позивач має право на отримання компенсації за затримку розрахунку за заробітною платою. Згідно з п. 21 зазначеної вище Постанови Пленуму при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14 і є обовязковою для судів України. Як вбачається із довідки про середньомісячну заробітну плату, середньомісячний заробіток [PERSON] за останні два календарні місяці роботи (листопад-грудень 2015 року) складав 7\~207 грн. 72 коп., а середньогодинний тариф встановлено у розмірі 43 грн. 16 коп. Враховуючи усе вищевикладене,

Outcome: approved