Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки та майнового паю члена СВК «Прикордонник» після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, інші спадкоємці першої черги спадщину не прийняли, на спадщину не претендують. Пізніше, 17.03.2014 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у підготовче судове засідання не зявився, від представника позивача [PERSON] (ордер серії ОД № від 24.03.2016 р.) надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у підготовче судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем. \~ \~ \~ \~ Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла 04.01.2010 р..; копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 20.03.2006 р..; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; копія свідоцтва про право власності на майновий май СВК «Прикордонник» на імя [PERSON]; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 2,16 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельну ділянку площею розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, вартість складає 57065,82 грн.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 29.05.2009 р., згідно якого право власності на майно після смерті [PERSON] визнано за дружино. [PERSON]; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 12.03.2015 р., згідно якого право власності на житловий будинок по вул.. Дунайська, 26 в с. Орлівка Ренійського району Одеської області, після смерті [PERSON] визнано за [PERSON]; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 20.03.2006 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,16 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району, Одеської області, майнового паю в СВК «Прикордонник» та житлового будинку по вул.. Дунайська, 26 в с. Орлівка Ренійського району Одеської області. 29.05.2009 р. за рішенням Ренійського районного суду Одеської області за дружиною спадкодавця [PERSON], в порядку спадкування за законом визнано право власності на спадкове майно. 04.01.2010 р. [PERSON] померла, заповідального розпорядження не залишила, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є син [PERSON] який є позивачем по справі та доньки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] які є відповідачами по справі. 12.03.2015 р. за рішенням Ренійського районного суду Одеської області за позивачем по справі, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], визнано право власності на житловий будинок по вул.. Дунайська, 26 в с. Орлівка Ренійського району Одеської області. Цим же рішенням суду було встановлено спосіб прийняття спадщини позивачем після смерті матері [PERSON], а саме шляхом звернення до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, тобто в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Крім того, рішенням суду встановлено, що інші спадкоємці першої черги із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, на спадщину не претендують. Ці обставини також підтверджуються заявами, які містяться в матеріалах справи. 17.03.2014 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що оригінал державного акту та свідоцтво про право власності на майновий пай, було втрачено спадкодавцем за життя. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті матері, шляхом звернення до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці першої черги на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом звернення до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Ці обставини встановленні рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 12.03.2015 р., та відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню, при розгляді даної цивільної справи, не підлягають. Інші спадкоємці першої черги на спадщину не претендують, фактично відмовляються від неї на користь позивача, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на земельну ділянку та майновий пай з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved