Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення суми наданої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] відповідно до виконавчого листа виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 24 березня 2000р., повинен був сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподаткованого податком мінімуму. [PERSON] аліменти не отримувала, так як боржник ухилявся від їх сплати. 06 квітня 2012 року [PERSON] звернулась до позивача за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. 13 квітня 2012 року була призначена тимчасова допомога на період з 01.04.2012р. по 30.09.2012р. Надалі [PERSON] зверталася до управління за продовженням виплати тимчасової допомоги 18 жовтня 2012 року, 02 квітня 2013 року, 02 жовтня 2013 року, 25 квітня 2014 року, 17 жовтня 2014 року, 27 квітня 2015 року, 05 жовтня 2015 року. 24 грудня 2016 року [PERSON], дитині на утримання якої була призначена та виплачена тимчасова державна допомога виповнилося 18 років, тому її виплата була припинена. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 16946,70 грн., як суму наданої тимчасової державної допомоги у зв'язку з тим, що відповідач ухилявся від сплати аліментів та витрати на опублікування оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 500 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я» від 11.07.2017 року № 52 (1851). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська (справа №12-33), з [PERSON] були стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неподаткового податком мінімуму доходів громадян на одну дитину, починаючи з 29 лютого 2000 року і до досягненням дитиною повноліття. З довідок № 12133, 13/332, 1033 року виданих Самарським відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, вбачається, що [PERSON] не отримувала аліменти на утримання сина за виконавчим листом №12-33 від 23.03.2000 року, у період з 01.10.2011 року по 01.04.2013 року. 06.04.2012 року [PERSON] звернулася із заявою до позивача за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. Відповідно до п. 8 та п. 9, ст. 181, глави 15, III розділу Сімейного кодексу України, Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року №189 та на підставі наданих документів, 13.04.2013 року [PERSON] була призначена тимчасова допомога на період з 01.04.2012р. по 30.09.2012р. Надалі [PERSON] також зверталася до позивача з аналогічними заявами для призначення тимчасової державної допомоги на утримання сина, а саме: 18.10.2012 року (допомога була призначена на період з 01.10.2012 р. по 31.03.2013 р.), 02.04.2013 року (допомога була призначена на період з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р.), 02.10.2013 року (допомога була призначена на період з 01.10.2013 р. по 31.03.2014 р.), 25.04.2014 року (допомога була призначена на період з 01.04.2014 р. по 30.09.2014 р.), 17.10.2014 року (допомога була призначена на період з 01.10.2014 р. по 31.03.2015 р.), 27.04.2015 року (допомога була призначена на період з 01.04.2015 р. по 30.09.2015 р.), 05.10.2015 року (допомога була призначена на період з 01.10.2015 р. по 31.12.2015 р.). 24.12.2016 року [PERSON], дитині на утримання якої була призначена та виплачена тимчасова державна допомога виповнилось 18 років, тому її виплата була припинена. Згідно п.10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, виплата тимчасової допомоги припиняється у разі досягнення дитиною 18 - річного віку. З огляду на те, що за змістом п. 10, ст. 181, глави 15, III розділу Сімейного кодексу України, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України в судовому порядку, сума, яка підлягає поверненню відповідачем за період з 01.04.2012 року по 31.12.2015 року склала 16946,70 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.33). Таким чином, вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 500 грн. та на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн., оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору.

Outcome: approved