Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 25.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Свої вимоги мотивував тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, зокрема через розходження поглядів на шлюб та сімю, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові одне до одного. Шлюбні відносини припинилися з листопада 2016 року. Спроби зберегти шлюб не дали бажаних результатів. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити. Водночас, просив суд не надавати часу для примирення, оскільки сімя розпалася остаточно. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Виноградова) [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрованийВідділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №\~546. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Зазначене підтверджується Свідоцтвом про шлюб [PERSON] 1-ФМ № 044932 від 25.09.2008 року. Судом також встановлено, щоспільне життя між подружжям не склалося в силу різних причин, зокрема через розходження поглядів на шлюб та сімю, відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з листопада 2016 року. Спільних дітей у подружжя немає. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У звязку з наведеним, позивач просить розірвати їхній шлюб. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved