Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 70254,82 грн. Позов обґрунтовує тим, що 27.01.2016 між ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування № 006-0467177/01НТ, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Land Rover Range Rover» державний номерний знак [NUMBER] . Також, позивач зазначив, що 22.03.3016 в м. Києві, Крутий узвіз, 6/2 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mitshubishi Pagero, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2016 ДТП сталася з вини [PERSON] . Відповідно до страхового акту № 58219/1, № 58219/2 та умов договору страхування, ПрАТ ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» було відшкодовано потерпілому страхове відшкодування в розмірі 120254,72 грн. Разом з тим, позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована у АТ «АХА Страхування» відповідно до полісу №АІ/8528533. У зв`язку з чим, позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про відшкодування шкоди, за результатами розгляду якої АТ «АХА Страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн. Позивач вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 70254,82 грн. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.01.2017 відкрито провадження у справі. 27.08.2017 відповідач направив заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що заявлені позивачем збитки не можуть відповідати фактичним механічним пошкодженням автомобіля, звіт про оцінку транспортного засобу складений із численними порушеннями та у ньому відсутні докази повноважень суб`єкта оціночної діяльності. Крім того, відповідач не був повідомлений про огляд транспортного засобу. Ухвалою суду від 17.11.2017 призначено судову авто товарознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 18.05.2018 надійшло повідомлення про неможливість надати висновок у зв`язку з невиконанням клопотання про надання додаткових матеріалів та доказів оплати за виконання експертизи. Ухвалою суду від 22.06.2018 викладено поставлені перед судовим експертом питання в новій редакції. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 04.03.2018 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Лужецькій О.Р. 07.12.2018 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення. В обґрунтування свого заперечення зазначає про спростування вірності звіту про оцінку майна, яким позивач обґрунтовує суму збитків. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.03.3016 в м. Києві, Крутий узвіз, 6/2 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mitshubishi Pagero, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. В результаті зазначеної вище ДТП, вказані вище транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, що підтверджується довідкою №88018507 про дорожньо-транспортну пригоду. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 22.03.2016, було визнано [PERSON] . Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Як свідчать матеріали справи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного засобу «Land Rover Range Rover», державний реєстраційний номер [NUMBER] завдано матеріальних збитків. Встановлено, що 27.01.2016 між ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування № 006-0467177/01НТ, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Land Rover Range Rover» державний номерний знак [NUMBER] . Також, встановлено, що 04.04.2016 до ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» звернувся власник транспортного засобу «Land Rover Range Rover» державний номерний знак [NUMBER] з заявою на виплату страхового відшкодування за договором страхування. З урахуванням протоколу огляду транспортного засобу від 25.03.2016, звіту № 243-2016 від 08.04.2016 про визначення вартості матеріального збиту, завданого власнику транспортного засобу, рахунків-фактур ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» затверджено страховий акт № 58219/1 від 11.04.2016 про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 41012,40 грн. та страховий акт № 58219/2 від 11.04.2016 про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 79242,42 грн. Страхове відшкодування в сумі 120254,82 грн. було перераховано позивачем, що підтверджується копіями платіжного доручення № 445 від 06.06.2016 та № 23212 від 14.04.2016. Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована АТ «АХА Страхування» відповідно до полісу №АІ/8528533. Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. З матеріалів справи вбачається, що АТ «АХА Страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 50000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Сума страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач з урахуванням виплати АТ «АХА Страхування» складає 70254,82 грн. (120254,82 грн.-50000,00 грн.). Заперечуючи проти позову щодо заявлених позивачем збитків та звіту про оцінку транспортного засобу № 243-2016 від 08.04.2016 відповідачем надано рецензію на звіт, в якому рекомендовано доопрацювати даний звіт. На підтвердження визначення розміру шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортних засобів позивачі долучають, як правило: звіти, висновки, акти товарознавчого дослідження тощо, складені суб`єктами підприємницької діяльності, що мають відповідні ліцензії та дозволи на проведення автотоварознавчих досліджень, висновки державних експертних установ. Надання таких доказів не суперечить вимогам ст.ст. 76, 263 ЦПК України. Ухвалою суду призначено судову авто товарознавчу експертизу. 26.02.2018 судовий експерт Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз Власов Ю.В. звернувся до суду з клопотанням про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення судової експертизи, зокрема: надати автомобіль «Land Rover Range Rover» державний номерний знак [NUMBER] та його технічний паспорт для огляду за участю зацікавлених сторін; у випадку, якщо автомобіль на момент проведення експертизи відновлено, вказати вхідні дані та надати кольорові фотознімки (бажано в електронному вигляді) пошкодженого автомобіля; надати оригінал Звіту № 243-2016 з визначення вартості матеріального збитку з кольоровими фотознімками. 04.03.2019 на адресу суду надійшов висновок судової авто товарознавчої експертизи № 17412 від 15.01.2019, в якому зазначено про те, що CD-диск, який міститься у матеріалах з кольоровими фотознімками пошкодженого автомобіля «Land Rover Range Rover» державний номерний знак [NUMBER] має пошкодження у вигляді порушення цілісності матеріалу і вшитий в матеріали справи; технічний огляд автомобіля не проводився, тому дослідження проводилося в рамках представлених матеріалів. Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи № 17412 від 15.01.2019 автомобіль «Land Rover Range Rover» державний номерний знак [NUMBER] мав наступні технічні пошкодження: бампер передній, нижня частина бампера переднього та фара права. Оскільки автомобіль «Land Rover Range Rover» державний номерний знак [NUMBER] у відновленому стані для технічного огляду не був наданий, то визначити, чи відповідають виконані ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля нормативним вимогам не уявляється можливим. Дослідивши наданий звіт про оцінку транспортного засобу № 243-2016 від 08.04.2016, рецензію на звіт та висновок судової авто товарознавчої експертизи № 17412 від 15.01.2019 суд скептично ставиться до заперечень представника відповідача щодо висновку, викладеному у звіті про оцінку транспортного засобу № 243-2016 від 08.04.2016 та надає йому перевагу, оскільки оцінка була проведена спеціалістом, який має стаж оціночної діяльності з 2003 року, має кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 954 від 12.01.2004. Будь-яких належних доказів, які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності звіту [PERSON] чи доказів пов`язаних з його недостатньою професійною кваліфікацією, відповідачем надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Не заслуговують на увагу аргументи представника відповідача в частині визначення способу усунення завданих автомобілю пошкоджень, викладених у висновку судового експерта (полірування фари, а не заміна), оскільки на час проведення експертизи судовому експерту автомобіль не було надано, CD-диск, який було надано для проведення експертизи був не інформативний, натомість, під час складання звіту № 243-2016 для визначення номенклатури та обсягу робіт на відновлювальний ремонт оцінювачем був оглянутий пошкоджений транспортний засіб. Згідно листа ТОВ «ВіДі-Пауер» від 15.05.2019 під час виконання відновлювального ремонту була здійснена спроба усунути подряпини передньої правої фари методом полірування, однак скло фари змінило колір та подряпини залишилися. Після чого було прийнято рішення щодо заміни правої фари, що і було зроблено. Додатково повідомлено, що за технологією заводу-виробника не передбачено ані ремонту скляних елементів фар, ані полірування їх зовнішньої поверхні. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити згідно статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved