Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання вказуючи на те, що 18 серпня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/2061/2/21646, відповідно до якого банк надав кредит у сумі 100000 дол. США строком до 17.08.2028 р. зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом. Для забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором 18.08.2008 р. між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки № 014/2061/2/21646, згідно якого в іпотеку було передано : А-1 жилий будинок з мансардою, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Я.Галана, 47 загальною площею 117,9 кв.м., що належить відповідачу; земельна ділянка площею 851,9 кв. метрів, кадастровий номер 7110136700-02-02-0320, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Ярослава Галана, 47. 27 травня 2014 року ПАТ «ФІДОБАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобовязань ВАТ «Ерсте Банк» згідно Договору про відступлення прав вимоги № 2 за кредитними договорами та договору № 2 про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відступило ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ГЛОБАЛ ФІНАНС» свої права вимоги за вищезазначеними кредитним договором і Договором Іпотеки між Банком та відповідачем. 27 липня 2015 року між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ГЛОБАЛ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 315 за Кредитним договором №014/2061/2/21646, а також договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки №014/2061/2/21646. 06 грудня 2016 року на адресу [PERSON] було надіслано вимогу про усунення порушень, згідно приписам ст. 35 Закону України «Про іпотеку», з попередженням про наслідки невиконання умов вимоги, яку було отримано останньою 08.12.2016 р., про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак, [PERSON] не були виконані умови, які були викладені у вимозі та 30.03.2017 р. ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» передало пакет документів приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] для здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відтак, з 30 березня 2017 року ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» є новим власником житлового будинку з мансардою, загальною площею 117,9 кв. метрів, та земельної ділянки площею 851,9 кв. мерів, кадастровий номер 7110136700-02-02-0320, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Олексія Панченка ([PERSON]), 47. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої Органом самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Лісовий» № 75 від 06.06.2017 р., у даному житловому будинку зареєстровані відповідачі. Таким чином відповідачі на даний час прописані (зареєстровані) за вищевказаною адресою, хоча з 30.03.2017 р. власником вказаного майна є ТОВ «ФІНАНС [PERSON]». У зв'язку з цим позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим будинком. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 47 по вул. Олексія Панченка ([PERSON]) у м. Черкаси, та примусово зняти їх з реєстраційного обліку у вказаному будинку, який на праві власності належить ТОВ «ФІНАНС [PERSON]». В судовому засіданні адвокат ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, оскільки в разі звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення, особи, які в ньому проживають, в разі їх відмови добровільно звільнити це приміщення, можуть бути виселені на підставі рішення суду. Також зазначила, що у разі задоволення даного позову, будуть порушенні права малолітньої [PERSON] Вважає, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту свого права. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв»язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 серпня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/2061/2/21646, відповідно до якого банк надав кредит у сумі 100000 дол. США строком до 17.08.2028 р. зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком та відповідачем[PERSON] був укладений договір іпотеки № 014/2061/2/21646, згідно якого в іпотеку було передано наступне майно: А-1 жилий будинок з мансардою, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Я.Галана, 47 загальною площею 117,9 кв.м., що належить відповідачу; земельна ділянка площею 851,9 кв. метрів, кадастровий номер 7110136700-02-02-0320, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Ярослава Галана, 47. 27 травня 2014 року ПАТ «ФІДОБАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобовязань ВАТ «Ерсте Банк» згідно Договору про відступлення прав вимоги № 2 за кредитними договорами та договору №2 про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відступило ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ГЛОБАЛ ФІНАНС» свої права вимоги за вищезазначеними кредитним договором і Договором Іпотеки між Банком та Відповідачем. 27 липня 2015 року між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ГЛОБАЛ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНС [PERSON]» укладено договір про відступлення права вимоги (факторингу) № 315 за Кредитним договором №014/2061/2/21646, а також договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 014/2061/2/21646. Відповідач [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість. 06 грудня 2016 року на адресу [PERSON] позивачем було надіслано вимогу про усунення порушень, шляхом повернення кредитних коштів, з попередженням про наслідки невиконання умов вимоги, яку було отримано останньою 08.12.2016 р., про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак, [PERSON] не були виконані умови, які були викладені у вимозі. Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. В подальшому позивачем було передано пакет документів приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] для здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Власником будинку та земельної ділянки площею 851,9 кв. за адресою м. Черкаси, вул. Олексія Панченка (колишня [PERSON]), 47 зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс [PERSON]», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 90920328 від 30.06.2017 року. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої Органом самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Лісовий» № 75 від 06.06.2017 р., у будинку, який є предметом спору зареєстровані відповідачі [PERSON] та її малолітня донька [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі на даний час проживають у вказаному будинку та користуються ним. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Із матеріалів справи вбачається , що позивачем було звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя в договорі іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Однак, позивачем в позовній заяві заявлено вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, у зв'язку з тим, що відповідачі втратили право на користування вказаним житловим будинком внаслідок перереєстрації права власності, через невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 014/2061/2/21646 від 18.08.2008 року. В той же час, ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно положень ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, з винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічна норма міститься у ст. 40 ЗУ «Про іпотеку». Із зазначених норм вбачається, що в разі звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення, особи, які в ньому проживають, в разі їх відмови добровільно звільнити це приміщення, можуть бути виселенні на підставі рішення суду. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, однак, у даному випадку позивачем не вірно обраний спосіб захист свого порушеного права щодо даного майна. За таких обставин, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed