Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу 8404,47 грн. шкоди, завданої відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.03.2014р. у м.Львові по вул.Курмановича [PERSON], учасниками якої були автомобіль [NUMBER] та автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 29.01.2014 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0756205.113, предметом якого є страхування транспортного засобу «Міцубіши» д/н [NUMBER]. 06.03.2014 року о 23 годині 30 хвилин по вул. Курмановича - [PERSON] в м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Міцубіши» д/н [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON], та автомобілем [NUMBER] під керуванням відповідача, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 19.09.2014 р. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб «Міцубіши» д/н [NUMBER] та враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого застрахованого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER], 13.03.2014 року було проведено його огляд, про що складено Протокол огляду транспортного засобу, та 14.03.2014 року було складено Рахунок № 209, згідно з яким вартість ремонту пошкодженого ТЗ Міцубіши» д/н [NUMBER] складає 67 281,60 гривень та 30.04.2014 року позивачем здійснено виплату такого страхового відшкодування на користь СТО (ТОВ «Ніко-Захід»), що підтверджується платіжним дорученням № 10291 від 30.04.2014 року. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в AT «СГ «ТАС» згідно з Полісом АС/9783825 та Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач звернувся до Страхової компанії відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 67 281,60 гривень, на яку було отримано відповідь від 23.06.2014 року про те, що розмір виплати AT «СГ «ТАС» складає 58 877,13 грн. за вирахуванням коефіцієнту зносу замінених складових, згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, який становить 0,1481, що дорівнює 8 404,47 гривень. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З метою врегулювання спору в досудовому порядку представником позивача було надіслано відповідачу претензію № 0785/14 від 20.01.2015 року з вимогою виплатити 8\~404,47 гривень - суму не відшкодовану AT «СГ «ТАС», однак така залишилась не виконаною, тому просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, розгляд справи просить проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та в задоволення позову просить відмовити, оскільки його цивільна відповідальність застрахована АТ «СГ «ТАС», на підтвердження чого долучив копії договорів страхування. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається із копії постанови Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2014 року (а.с.7) [PERSON] 06 березня 2014 року о 23 год. 30 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], на вул. Курмановича - [PERSON] в м. Львові, не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу» та не пропустив транспортний засіб, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], чим порушив вимоги п.2.1 Правил дорожнього руху України за що відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Як вбачається із договору добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0756205.113 від 29.01.2014р., укладеного між позивачем та [PERSON] (а.с.5), сторонами договору був визначений обєкт страхування - транспортний засіб «Міцубіши» д/н [NUMBER]. 06.03.2014р. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням забезпеченого транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого транспортного засобу «Міцубіши» д/н [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON], та автомобілем [NUMBER] під керуванням відповідача. Згідно з розрахунком страхового відшкодування (а.с.12) розмір страхового відшкодування становить 67281,60 грн. та 30.04.2014 року позивачем здійснено виплату такого страхового відшкодування на користь СТО (ТОВ «Ніко-Захід»), що підтверджується платіжним дорученням № 10291 від 30.04.2014 року (а.с.14). Відповідно до вимог ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказано норма кореспондується зі ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно з якою до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 67 281,60 гривень, на яку було отримано відповідь від 23.06.2014 року (а.с.15) про те, що розмір виплати AT «СГ «ТАС» складає 58 877,13 грн. за вирахуванням коефіцієнту зносу замінених складових, згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, який становить 0,1481, що дорівнює 8 404,47 гривень. Оскільки виплачена частина страхового відшкодування згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/9783825 від 30.01.2014р. становить 50000 грн., то належна сума страхового відшкодування в розмірі 8877,13 грн. буде перерахована на реквізити, вказані у регрес ній вимозі. Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи між відповідачем та AT «СГ «ТАС» було укладено також Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.44), згідно з яким страхова сума встановлена у розмірі 100000 грн. Як вбачається з Роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.16 Постанови №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У звязку із цим при предявленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обовязку зясовується судом першої інстанції, у звязку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що визначена Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між відповідачем та AT «СГ «ТАС», сума страхового відшкодування (100000 грн. а.с.44) є більшою, ніж визначений позивачем розмір страхового відшкодування (67281,60 грн. а.с.12), відповідач проти стягнення з нього страхового відшкодування заперечив, клопотання про залучення до участі у справі AT «СГ «ТАС» позивачем не заявлялося, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з [PERSON] в порядку регресу 8404,47 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed