Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого покликається на те, що згідно кредитного договору № IFUORX11110098, укладеного 02.10.2006 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит кредит у розмірі 1626 грн. 00 коп., за користування яким зобов'язався сплатити 24,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 26.04.2016 р. загальна заборгованість по кредиту становить 66975,51 грн., яка складається з: 1500,86 грн.- заборгованість за кредитом, 17711,36 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 151,41 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 43946,38 - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3165,50 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав письмову заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі, просив його задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачка про причини неявки не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовпідлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] 02.10.2006 р. був укладений кредитний договір № IFUORX11110098 (а.с. 7-8), згідно якого останній отримав строковий кредит в розмірі 1626 грн. 02 коп. на строк 12 місяців з 02.10.2006 року по 02.20.2007 року, за користування яким зобов'язався сплатити 2.0 % на місяць (24 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 21,63 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 147,82 грн. Для виконання зобов'язань банк відкрив позичальнику рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, направлених на погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, комісії та іншим платежам. Сплата кредиту повинна була здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у сумі 175,65 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розтрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 8). Відповідно до п.п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розтрочка») (Стандарт) (а.с. 9-16) позичальник (відповідачка) зобов'язався погасити кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, винагороду, у порядку та строки відповідно до Заяви та даних Умов. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.п. 5.1, 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше як на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та + 5 відсотків від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до заяви позичальника № IFUORX11110098, без додаткового узгодження, Банк перерахував кредитні кошти в день надання кредиту: в сумі 1478,2 грн. на поточний рахунок № [NUMBER] в АКБ «Укрсоцбанк», МФО 336019, ЗКПО 33562618 з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою №108295 від 02.10.2006 року у т.ч. ПДВ 246,37 грн.; в сумі 147,82 грн. на поточний рахунок № в ПриватБанк, МФО 336677, ЗКПО 20568613 з призначенням платежу «Сплата єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором № IFUORX11110098 від 02.10.2006 року. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідач прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного його погашення не виконував та відповідно до розрахунку позивача допустив виникнення заборгованості станом на 26.04.2016 року в розмірі 66975,51 грн., яка складається з: 1500,86 грн.- заборгованість за кредитом, 17711,36 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 151,41 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 43946,38 - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3165,50 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-6). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України). З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та про наявність заборгованості за кредитним договором від 02.10.2006 року № IFUORX11110098, та те, що відповідач не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подання до суду позовної заяви. На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 530, 549, 611, 612, 629, 631, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 174, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved