Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про зняття арешту з майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, а саме з 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності, накладений на підставі постанови, Б\\Н, від 23.12.2003, яку було винесено Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (Державна виконавча служба Кіровського району), кирдан вх. 23, реєстраційний номер обтяження: 8089319. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS]. В жовтні місяці 2015 р. звернувся до нотаріальної контори для укладання договору купівлі - продажу 1/4 частини житлової площі. Однак, зіткнувся з неможливістю відчужувати належне і нерухоме майно, а саме 1/4 частини квартири [ADDRESS] в зв'язку з накладенням арешту та заборони відчуження вказаного нерухомого майна. На підтвердження цього отримав Витяг з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна. Відповідно до даного Витягу - арешт накладено державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції - [PERSON] постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № б/н (серія АА № 016663, знято з оригіналу серії АА № 924437) від 23.12.2003 р.. Дійсно, у 2003 році отримував постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.12.2003 року (В - 24 (827). Дана постанова була винесена в рамках виконавчого провадження під час виконання в\\л № 2 4070, виданого Кіровським районним судом від 18.09.1997 р., після розгляду справи про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, розгляд справи відбувався у вересні місяці 1997 р. 23.10.2015 р., звернувся до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції з заявою про знаття арешту з майна, на яку 28.10.2015 р., отримав відповідь за номером № 52774 від заступника начальника відділу [PERSON], в якій зазначалося: «що перевіркою даних з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та книг обліку виконавчих проваджень встановлено, що виконавчий лист № 2-4070 від 18.09.1997 р. на підставі, якого був накладений арешт, закінчений у 2012 р. у зв 'язку з досягненням дитиною повноліття. Заборгованості по сплаті аліментів на момент досягнення дитиною вісімнадцяти років -відсутня. Станом на 28.10.2015 р. на виконанні у Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON], як сторони виконавчого провадження. Роз»яснили право відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» звернутися до суду про зняття арешту. До судового засідання представником позивача надано заяву про розгляд справи без їх участі та повне підтримання позовних вимог (а. с.30 ). В судове засідання представником відповідача надано заяву про відсутність заперечень проти задоволення даного позову та розгляд справи у її відсутність ( а.с. 32). Згідно ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] є власником 1/4 частини квартири №33, в буд. 15, на вул. Комарова м. Кіровоград, підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а. с. 16). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна - арешт накладено державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції - [PERSON], постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № б/н (серія АА № 016663, знято з оригіналу серії АА № 924437) від 23.12.2003 р ., реєстраційний номер обтяження 8089319 (а. с. 10). Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.І ст. 321 Цивільного кодексу України право власності непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні. Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагає усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження свої майном. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своим майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки арешт на квартиру було накладено при виконанні виконавчого листа № 2-4070 від 18.09.1997 р., закінчений у 2012 р. у зв 'язку з досягненням дитиною повноліття. Заборгованості по сплаті аліментів на момент досягнення дитиною вісімнадцяти років не має , станом на 28.10.2015 р. на виконанні Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON]В, тому даний арешт є безпідставним та таким , що підлягає зняттю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд вирішує залишити по їх фактичному понесенню сторонами.

Outcome: approved