Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом, у якому просить суд зобовязати відповідача ТОВ «БАЛАКЛІЙСЬКЕ МОЛОКО» видати йому належним чином оформлену трудову книжку та покласти на відповідача судові витрати по справі, посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді головного інженера. Оформлення трудового договору було здійснено у спрощений спосіб шляхом видання наказу уповноваженим представником відповідача про прийняття на роботу відповідно до заяви позивача на невизначений термін в порядку, передбаченому ст. 21 КЗпП України. На підставі ст. 38 КЗпП України він вирішив розірвати трудовий договір, письмово попередивши відповідача заявою 19.05.2017 року. Проте відповідач відмовився прийняти цю заяву. Тоді [PERSON] повторно, 25.05.2017 р., направив поштою заяву про звільнення, а згодом 08.06.2017 року ще і заяву про направлення його тудової книжки поштою за адресою його місця мешкання. Однак, до теперішнього часу відповілач трудову книжку позивачу не надіслав, тому він змушений вирішувати це питання у судовому порядку. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Також у заяві вказав, що просить прийняти заочне рішення. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся згідно вимог вищевказаної норми Цивільного процесуального кодексу України за адресою місця знаходження, але поштова кореспонденція повернулася без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник відповідача до суду не зявився, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення слухання справи чи можливих заперечень проти заявленого [PERSON] позову не надав. За таких обставин, відповідач вважається повідомленим належним чином про судові засідання. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, з письмової згоди позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. По матеріалам справи судом було встановлено, що [PERSON] перебував у трудових стосунках з відповідачем, працюючи з 28 жовтня 2015 року у ТОВ «Балмолоко Экстра», яке згодом було перейменоване у ТОВ «БАЛАКЛІЙСЬКЕ МОЛОКО», що підтверджується записами з ксерокопії наданої позивачем трудової книжки АТ-IV № 3676819 та відповіддю відповідача ( а.с. 11,25). 25 травня 2017 року на імя директора ТОВ «БАЛАКЛІЙСЬКЕ МОЛОКО» [PERSON] позивач направив поштою заяву про звільнення з посади за власним бажанням (а.с.12-13), яка була вручена адресату згідно помітки на конверті 30.05.2017 року ( а.с.14). З 29 травня 2017 року по 06 червня 2017 року позивач знаходився на амбулаторному лікуванні, про що свідчить листок непрацездатності ( а.с. 15). 08 червня 2017 року позивач на імя директора ТОВ «БАЛАКЛІЙСЬКЕ МОЛОКО» [PERSON] надіслав поштою заяву про направлення йому трудової книжки поштою на адресу місця його проживання, у звязку з неможливістю приїзду до підприємства (а.с.16) з листком непрацездатності на підтвердження знаходження на лікуванні (а.с.17). Однак, конверт був повернутий відправнику через «відмову від отримання» адресатом ( а.с.18-20). За вихідним номером 184 від 29 червня 2017 року за підписом директора [PERSON] позивачу надійшла відповідь про необхідність підтвердження ним відсутності на робочому місці у підприємстві з 29.05.2017 року. Також згідно цієї відповіді підприємство отримало заяву позивача про звільнення по ст. 38 КЗпП України ( за власним бажанням). Тому відповідач зазначив про необхідність явки [PERSON] до відділу кадрів підприємства з поясненнями причин відсутності та оформленням документів прийому-передачі ТМЦ при звільненні. У іншому випадку, було вказано про звільнення позивача на підставі ст. 40 КЗпП України ( прогул без поважної причини) ( а.с. 25). На дану відповідь, 07 липня 2017 року позивач написав повторну заяву на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням і описом з викладенням причин невиходу на роботу та проханнями вислати йому копію наказу про звільнення і трудову книжку поштою за місцем його мешкання у звязку з складністю приїзду до підтриємства за документами, яку направив поштою, про що є відповідні документи. Даний лист був повернутий не врученим адресату ( а.с.21-23). Згідно ст. 55 Конституції України, кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Як передбачено ст. ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ч.1,2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України, що передбачено ч.5 ст. 48 КЗпП України. Згідно з п. 4.1.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Позивач направляв відповідачу свою письмову згоду про направлення йому копії наказу про звільнення і трудової книжки поштою, яка не була отримана відповідачем по їх вині, оскільки відомостей про обєктивні причини неможливості отримання ТОВ «БАЛАКЛІЙСЬКЕ МОЛОКО» поштової кореспонденції суду наведено сторонами не було. Незважаючи на це, відповідач до часу розгляду даної справи не повернув позивачу його трудову книжку. Отже, на підставі викладеного вище, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, були підтверджені наданими ним доказами. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати по сплаті позивачем судового збору в сумі 640 грн., що підтверджено оригіналом квитанції ( а.с.1), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved