Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача, посилаючись на те, що він ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором, заборгованість не погашає, у результаті чого утворилась заборгованість перед банком в сумі 19 765,72грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, надавши суду письмові заперечення. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. 28.12.2006р. між сторонами було укладено договір (б/н), згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 250,00грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач був ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, про що власноруч розписався у заяві від 28.12.2006р., копія якої міститься у матеріалах справи. Зокрема, згідно п.9.12 Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу про припинення дії Договору, він автоматично лонгується (продовжує строк чинності) на такий же строк. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, позивачем було виконано його зобов'язання надати відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що не заперечував сам відповідач у судовому засіданні. Відповідач, у свою чергу, зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанні, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (п.6.5. Договору). Згідно п.6.6. Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 умова надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн.+5% від суми позову. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором станом на 03.11.2013р., становить 19 765,72грн. (у тому числі заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами, штрафи). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як визначено ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З врахуванням умов договору, укладеного між сторонами, зокрема п.9.12, посилання відповідача на ст.276 ЦК України (щодо застосування строку позовної давності) суд вважає недоречними, тому до уваги їх не приймає. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між сторонами укладався кредитний договір, за умовами якого відповідач взяв на себе певні зобов'язання, що належним чином в установлений кредитним договором строк не виконав, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, удові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ст.ст.526,527,599,1054 ЦК України,

Outcome: approved