Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай), що залишився після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що зокрема складається з земельної частки (паю), розміром 7,98 умовних кадастрових гектарів по КСП ім.. Рози Люксембург. Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом. Нотаріус відмовив [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті [PERSON] Виконати вимоги нотаріуса позивач не може у зв'язку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну ділянку було втрачено. За вказаних обставин просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання представник Розо-Люксембурзької сільської ради Каховського району не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої - позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO], помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть, [INFO], зроблено запис за № 04 (а.с. 12). Відповідно до листа заступника начальника управління Держземагенства у Каховському районі Херсонської області від 22 грудня 2014 року, померлий [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] по КСП ім. «Рози Люксембург». У списку який додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП померлий записаний за № 621. В зв'язку пропущеними членами господарства згідно додаткового списку та на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 193 від 05 травня 2000 року змінено розмір та вартість земельної частки (паю), яка складає - 7,98 умовних кадастрових гектар (а.с. 10). Як вбачається з виданої Розо-Люксембурзької сільською радою довідки від 11 грудня 2014 року, [PERSON], який помер [INFO] проживав на момент смерті за адресою: [ADDRESS], одиноко (а.с. 8). Згідно до складеного [PERSON] заповіту від 10 серпня 1998 року, що посвідчений секретарем Розолюксембурської сільської ради Каховського району, померлий на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: все належне йому майно де б воно не знаходилось і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належити йому на день його смерті і на що він по закону буде мати право заповів [PERSON] (а.с. 9). Постановою державного нотаріуса Заремба С.А. від 24 грудня 2014 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) в землях КСП ім.. Рози Люксембург, що знаходиться в с. Федорівка Каховського району Херсонської області, розміром 9,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який належав [PERSON], який помер [INFO], відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини та/або видачу свідоцтв про право на спадщину, відмову від прийняття спадщини не зверталися. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності на земельну частку (пай) слугувало те, що заявником не надано нотаріусу оригіналу сертифікату на право на земельну частку(пай) (а.с. 11). [PERSON] помер у 1999 році, тому відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на дані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР (1963 року). Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом (ст. 534 ЦК України (1963 року). Згідно з ст. 548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема і на підставі прийняття спадщини (п. «г» ст. 81 ЗК України). Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як встановлено п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства», від 16 квітня 2004 року № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вищенаведені норми цивільного права, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] набув право на земельну частку (пай) по КСП ім. Рози Люксембург розміром 7,98 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у зв'язку з неможливістю оформлення позивачем права власності на земельну частку (пай), що належала померлому спадкодавцю, порушуються його законні права та інтереси, як спадкоємця за заповітом, які підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на земельну частку. Вбачає правомірність набуття права власності [PERSON] на спадкове майно - земельну частку (пай). Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачем дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами.

Outcome: approved