Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] . У позові посилається на те, що відповідно до рішення сесії Карлівської міської ради від 24.04.2008 позивачу було погоджено акт вибору і обстеження земельної ділянки під будівництво індивідуального гаража в [ADDRESS] . Відповідно до рішення сесії Карлівської міської ради від 27.08.2008 позивачу було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва у власність та надано у власність земельну ділянку площею 0,0077 га в [ADDRESS] . Земельна ділянка у вказаному розмірі для індивідуального гаражного будівництва перебуває у його приватній власності на підставі державного акту серії ЯЗ №169923, що виданий 12.12.2008, використовується за цільовим призначенням. Рішенням ВК Карлівської міської ради від 21.07.2010 гаражу присвоєно адресу: [ADDRESS] , №1671. З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з заявою про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва Листом позивачу будо відмовлено у наданні дозволу та запропоновано звернутися до суду. Не погодившись з рішенням відповідача, позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 в задоволенні позову відмовлено. Станом на 25.03.2019 було виготовлено технічний паспорт на гараж. Листом ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 02.05.2019, повідомлено про відсутність реєстрації на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] . 25.04.2019 ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» надано звіт про технічне обстеження гаражу, яким встановлено його надійне та безпечне використання. В судове засідання позивач не з`явився, але мається заява у якій він підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов, справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надійшла заява, відповідно до якої просили розглядати справу без уповноваженого представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про можливість задоволення позову, з огляду на наступне. Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Рішенням сесії Карлівської міської ради від 24.04.2008 позивачу погоджено акт вибору земельної ділянки під будівництво індивідуального гаража в [ADDRESS] та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 6,7). Відповідно до рішення сесії Карлівської міської ради від 27.08.2008 позивачу було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва у власність та надано у власність земельну ділянку площею 0,0077 га в [ADDRESS] (а.с.8). Державним актом серії ЯЗ №169923 підтверджується той факт, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0077 га в [ADDRESS] , цільове призначення: для індивідуального гаражного будівництва (а.с.24). На підтвердження вказаної обставини також надано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з додатком (кадастровий план) (а.с.25,26,27). Рішенням ВК Карлівської міської ради від 21.07.2010 №88 (а.с.29), за заявою [PERSON] гаражу № [NUMBER] , присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . 26.07.2019 позивачем до ВК Карлівської міської ради подано заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у його власності (а.с.30) разом з підтверджуючими документами (а.с.31-37). У заяві просив надати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою: [ADDRESS] . Листом Карлівської міської ради від 14.08.2019 (а.с.38), у відповідь на звернення позивача, було повідомлено, що на належній позивачу земельній ділянці в [ADDRESS] , вже самовільно збудовано гараж. Видача містобудівних умов та обмежень для проектування гаража на окремо наданій земельній ділянці є недоцільним. Рішення Карлівської міської ради від 14.08.2019 позивачем оскаржено до Полтавського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 02.01.2020 у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с.39-41). Станом на 25.03.2019 було виготовлено технічний паспорт на гараж № [NUMBER] в [ADDRESS] , що збудований у 2008 році (а.с.43-46). Мається відмітка про те, що на збудовану будівлю гаража «Б», погріб «б», надано документи, що дають право на виконання будівельних робіт або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Листом ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 02.05.2019, повідомлено, що реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , не проводилася (а.с.47), що також підтверджено інформацією з Державного реєстру (а.с.48). Згідно Звіту №804-69 ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» про проведення технічного обстеження гаражу №1671 літ.«Б» з погребом «б» в [ADDRESS] , встановлено, що за результатами технічного обстеження об`єкта, конструкції стан яких оцінюється як непридатний до нормальної експлуатації або аварійний не виявлено(а.с.49-50). Частиною 1 ст.375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до 5 частини вказаної статті, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об`єкта будівництва застосовується лише у взаємозв`язку зі ст.331 цього кодексу щодо обов`язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст.376 ЦК України такі об`єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього. Оскільки, позивач є власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво гаражу, цільове призначення якої: для індивідуального гаражного будівництва, суд вважає необхідним застосувати ст.376 ЦК України. Враховуючи, викладене, суд вважає, за можливе, задовольнивши позов, визнати за позивачем право власності на самочинно збудований гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] .

Outcome: approved