Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 01 вересня 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя у них не склалось і в березні 2016 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу ними було придбано двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. 16 лютого 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюбний договір про розподіл спільного майна подружжя, згідно п. 2 даного договору нерухоме та рухоме майно, особисті майнові права, що придбані після укладення шлюбу ( в період перебування в зареєстрованому шлюбі), вважатимуться особистою приватною власністю того з них, на чиє ім'я вони придбані та/або зареєстровані і розпорядження таким майном і особистими правами здійснюється власником на власний розсуд. Оскільки мирно розділити майно відповідач відмовляється, тому звернулась з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, просив суд розділити спільне майно подружжя та визнати за позивачкою право власності і залишити у користуванні двохкімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явився, скерував заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, з 01 вересня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання сторони спільно придбали двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. 16 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюбний договір про розподіл спільного майна подружжя, згідно п. 2 даного договору нерухоме та рухоме майно, особисті майнові права, що придбані після укладення шлюбу (в період перебування в зареєстрованому шлюбі), вважатимуться особистою приватною власністю того з них, на чиє ім'я вони придбані та/або зареєстровані і розпорядження таким майном і особистими правами здійснюється власником на власний розсуд. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірне майно придбане подружжям під час шлюбу, суд вважає, що позов повністю обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрат у вигляді сплаченого судового збору в сумі 944,76 грн. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України

Outcome: approved