Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що між ТОВ «Український промисловий банк» та підприємцем [PERSON] 03.04.2008 року був укладений кредитний договір №07/К-08-АПЗ, яким [PERSON] відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування у розмірі 150000 гривень. Для належного виконання умов вказаного кредитного договору між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] 03.04.2008 року було укладено договір поруки №07/Zпор-08-АПЗ. Зазначає, що між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» 30.06.2010 року було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банк», за яким до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним із [PERSON] У позові посилається на те, що [PERSON] умови кредитного договору виконував неналежно, у звязку з чим станом на 15.08.2015 року у нього виникла заборгованість в сумі 335656,98 гривень. Просить суд стягнути з відповідачки як з поручителя боржника заборгованість за кредитним договором у сумі 335656,98 гривень. Представник позивача у судовому засіданні дала пояснення аналогічні викладеним у позові, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що строк дії договору поруки встановлено на термін дії кредитного договору, тобто до квітня 2023 року, тому на час розгляду справи порука не є припиненою. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та вказав, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 22.10.2012 року із [PERSON] вже було стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №07/К-08-АПЗ від 03.04.2008 року у розмірі 172428,71 грн. Посилався на те, що вказаним судовим рішенням було встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» надіслав 08.08.2012 року позичальнику [PERSON] письмову вимогу достроково виконати взяті на себе зобовязання та негайно повернути кредитні кошти. Кредитний договір був укладений на строк до квітня 2023 року, тому вимога банку суттєво скоротила строк виконання кредитного зобовязання. Зазначав, що поручитель [PERSON] не була повідомлена про зміну строку зобовязання за даним кредитним договором і кредитор протягом шести місяців від дня настання нового строку виконання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя. Тому вважає договір поруки припиненим. Зазначав, що за рішенням Господарського суду Чернівецької області від 22.10.2012 року відкрито виконавче провадження, яке до даного часу не завершене, що призведе до подвійного стягнення одного і того ж боргу одночасно з боржника та поручителя. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Національного банку України в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03.04.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] був укладений кредитний договір №07/К-08-АПЗ, яким відповідачу відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування у розмірі 150000 грн. Судом встановлено, що для забезпечення належного виконання умов кредитного договору 03.04.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №07/Zпор-08-АПЗ та відповідно до п.1 вказаного договору поруки [PERSON] поручилася за виконання боржником [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Судом встановлено, що 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банк», за яким до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним із [PERSON] Згідно рішення Господарського суду Чернівецької області від 22.10.2012 року вбачається, що позичальник [PERSON] неналежно виконував свої обовязки за кредитним договором, у звязку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 172428,71 грн., яка стягнута даним судовим рішенням. Судом встановлено, що вказане судове рішення перебуває на стадії примусового виконання, що підтверджується постановою Глибоцької ДВС районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження ВП №36372620 від 04.02.2013 року. Згідно положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі Постанови ВССУ) судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 22.10.2012 року, що набрало законної сили, було задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до приватного підприємця [PERSON] та стягнуто з останнього на користь кредитора заборгованість за кредитним договором №07/К-08-АПЗ від 03.04.2008 року у сумі 172428,71 грн. Вказаним судовим рішенням встановлена обставина, що ПАТ «Дельта Банк» надіслав позичальнику [PERSON] лист №02.1.4334 від 08.08.2012 року, в якому вимагав достроково виконати взяті на себе зобовязання та негайно повернути кредитні кошти. Даним листом кредитор змінив кінцевий термін виконання зобовязань за кредитним договором з квітня 2023 року на серпень 2012 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані укладеним 03.04.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] договором поруки, за яким остання поручається перед кредитором за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором та у разі неналежного їх виконання боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність. Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктами 5, 14 Договору поруки від 03.04.2008 року №07/Zпор-08-АПЗ передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які поручитель зобовязаний сплатити заборгованість. Всі повідомлення за цим договором будуть вважатись зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі за підписом уповноваженого представника сторони, що відправила повідомлення, засвідченої її печаткою, а якщо ця сторона є фізичною особою тільки підписом цієї особи та надіслані рекомендованим листом, курєром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними у цьому договорі адресами сторін. Датою надіслання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення звязку відправника. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів надсилання поручителю письмової вимоги про необхідність виконання зобовязань. Судом встановлено, що посилання представника позивача на те, що договір поруки укладено на строк до квітня 2023 року, не відповідають змісту укладених договорів. Так, відповідно до п.10.1 кредитного договору від 03.04.2008 року №07/К-08-АПЗ, строк його дії встановлено до виконання сторонами своїх зобовязань. Згідно п.16 договору поруки від 03.04.2008 року №07/Zпор-08-АПЗ, строк його дії встановлено до виконання зобовязань за кредитним договором. Проте, позивач своїм листом від 08.08.2012 року змінив кінцевий строк виконання зобовязань за кредитним договором, що призвело до відповідної зміни строку дії договору поруки. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Судом встановлено, що позивач листом №02.1.4334 від 08.08.2012 року, який був направлений позичальнику [PERSON], встановив новий, скорочений по відношенню до умов кредитного договору, строк виконання основного зобовязання, а саме: 08.08.2012 року вимагав негайно повернути кредит. Разом з тим, протягом шести місяців від настання встановленого позивачем нового строку виконання основного зобовязання, до відповідачки як до поручителя не було предявлено жодної вимоги. Частина 4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки. Якщо такий строк не визначений у договорі поруки, то порука є чинною протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя. Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, вжитий в ст.559 ЦК термін «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Оскільки позивач не реалізував своє субєктивне право щодо предявлення до поручителя позовної вимоги протягом шести місяців з моменту настання строку виконання зобовязання, то відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припинена. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed