Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся з названим позовом до суду, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.05.2005 року, укладеного з відповідачкою, він став власником будинку [ADDRESS] в м. Біла Церква Київської області. Відповідачка по справі після оформлення договору купівлі-продажу забрала свої речі та виїхала з квартири, залишившись перебувати на реєстраційному обліку. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у належній позивачу на праві власності будинку перешкоджає йому у користуванні та розпорядженні ним, тому змушений звернутись до суду з зазначеним позовом, яким просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив слухати справу у його відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи у відповідності до ст. 74 ч.9 ЦПК України через оголошення у пресі, до суду не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, на підставі доказів, які маються в справі, за згодою позивача згідно ст. 224 ЦПК України заочно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так в суді встановлено, що зазначений будинок належить на праві власності позивачу в якому перебуває на реєстраційному обліку відповідачка. Після продажу зазначеного будинку відповідач виселилась в 2005 році, змінила місце проживання і в добровільному порядку не знялася з реєстраційного обліку будинку, що створює позивачу перешкоди у користуванні будинком. Дані обставини повністю підтверджені матеріалами справи. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном ( в даному випадку - будинком) на свій розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням проводиться в судовому порядку. Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає в спірному жилому приміщенні більше 6 місяців, так як вибула на інше постійне місце проживання, договір найму жилого приміщення не укладався, але вона залишилися перебувати на реєстраційному обліку в житлі, яке належить позивачу, чим порушує його права на володіння та розпорядження належним йому будинком, позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved