Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до суду та просить визнати недійсним договір оренди від 07.03.2012р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], щодо оренди житлового будинку розміщеного по [ADDRESS], як такий, що укладений шляхом обману. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 1971 року по 26.01.1978 він перебував у шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання з відповідачкою, позивач за власні кошти побудував житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У 1991 році сторони поділили спільно нажите майно подружжя по ? ідеальної частки спільного будинковолодіння. В 1997 році належну позивачу частку, позивач подарував своєму синові. 28.11.2000 року, син позивача подарував свою частку вищевказаного будинковолодіння своїй матері, відповідачці - [PERSON], а саме житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно договору дарування житлового будинку АВО № 423434 від 28.11.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] Відповідач з кінця 2000 року та фактично по сьогоднішній день перебуває за кордоном, дуже рідко приїжджає в Україну, а приїжджаючи не проживає в нашому будинку за адресою: [ADDRESS], оскільки забезпечена іншим житлом в місті Стрию. Позивачем проведено ремонт та вчинено добудову житлового будинку за вищевказаною адресою, проведено ремонтні роботи та облагороджено земельну ділянку на якій знаходиться нерухоме майно. Протягом тривалого часу позивачем у справі в будинковолодінні в якому проживає та на його прилеглій території ведеться сільське господарство, тримається домашню худобу і т.п. В лютому 2012 року відповідач звернулась до Стрийського міськрайонного суду з метою виселити позивача з вищевказаного будинку без надання іншого житлового приміщення. 30 березня 2012 року Рішенням Стрийського міськрайонного суду відповідачці відмовлено в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог. В основу мотивувальної частини рішення суд поклав висновок про те, що позивачкою ([PERSON]) не доведено тих обставин, що [PERSON] порушував правила співжиття, громадського порядку, що могло б в силу ст. 116 ЖК України стати підставою для виселення із займаного житлового приміщення без надання іншого житла. Вищевказане рішення Стрийського міськрайонного суду не оскаржувалось та набрало законної сили. Після рішення суду позивачки на території України взагалі не було, однак її представник [PERSON] шляхом обману підписав з позивачем [PERSON] договір найму житлового приміщення. Вищевказаний договір житла був датованим 07.03.2012 року. Даний договір 22.04.2013 року було одержано та зареєстровано Вівнянською сільською радою Стрийського району Львівської області. Відповідач в особі свого представника уклав вищевказаний договір оренди з позивачем шляхом обману останнього. Позивач вважає, що такий договір повинен бути визнаний недійсним оскільки відповідач, отримавши рішення суду, яким відмовлено йому в позові, останній вирішив хитрістю виселити [PERSON] із житлового приміщення, в якому останній безперервно проживає. Дану обставину позивач усвідомив тільки нещодавно. Так,

Outcome: dismissed