Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на гараж за набувальною давністю. Просить суд визнати право власності на гараж № 36, по вулиці Калініна, 6 в м. Світловодську Кіровоградської області. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що він користується вказаним майном відкрито з 2003 р., до цього цей гараж був у користуванні його батька, що помер, який його придбав в 1983 р., але право власності на нього не зареєстрував. Відповідач та представники ІІІ-х осіб у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися, проти позову не заперечили. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], батько позивача, 01.08.1983 р. придбав гараж у гр. [PERSON], що підтверджується відповідною розпискою про отримання відповідачем грошових коштів за угодою купівлі-продажу гаражу. Зазначена угода нотаріально не посвідчувалася. Вказаний гараж був побудований відповідачем з дозволу виконавчого комітету Кремгесівської ради народних депутатів, рішення № 299 від 12.09.1967 р. та не є самочинним будівництвом. В 2003 році помер батько позивача та позивач з того часу відкрито володіє спірним майном, більш ніж 10 років. Встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи підтверджуються належними та допустимим доказами, що були досліджені у судовому засіданні, копіями: - розписки про отримання грошових коштів за проданий гараж; - рішенням органу місцевого самоврядування про надання дозволу на будівництво гаражу; - свідоцтвом про народження позивача; - свідоцтвами про смерть [PERSON], [PERSON]; - квитанцій про сплату за електроенергію; - довідки Світловодського РЕМ про використання позивачем електричної енергії в гаражі; - технічного паспорту на майно; - доручення, виданого [PERSON] Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а цивільне право - захисту. Судові витрати по справі повинні бути стягнуті з відповідача.

Outcome: approved