Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

позивач звернувся до суду із цивільним позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з останнього 8774,94 грн. в якості виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 08.08.2015 року між [PERSON] (відповідач) та ПрАТ «АСК «ОМЕГА» (позивач) був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5205660, предметом якого є страхування ймовірної шкоди, завданої автомобілем «Форд», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 25.12.2015 року відбулось ДТП, учасниками якого були [PERSON] (транспортний засіб «Форд», д.р.н. [NUMBER] ) та транспортний засіб «Хонда», д.р.н. [NUMBER] . На підставі страхового акту №3950-ЦВ та розрахунку суми страхового відшкодування позивач здійснив оплату страхового відшкодування за шкоду завдану пошкодженням транспортного засобу «Хонда», д.р.н. [NUMBER] в розмірі 8774,94 грн.. Зазначає, що на підставі пп. «В» п.38.1.1 ч.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зважаючи на те, що [PERSON] покинув місце пригоди, він зобов`язаний відшкодувати виплачене страхове відшкодування. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 30.08.2016 року відкрито провадження у цій справі та призначено у ній попереднє судове засідання (а.с.29). 06.12.2017 року від відповідача на адресу суду надійшло заперечення, у якому він просив суд відмовити у задоволенні позову ПрАТ «АСК «ОМЕГА». При цьому, покликалися на те, що його майнова відповідальність була застрахована і, відповідно, саме страхова компанія повинна відшкодовувати таку шкоду. Крім того, вказує, що позивач не надав суду жодних доказів щодо власне виплати такого страхового відшкодування потерпілому (а.с.46). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 06.12.2017 року постановлено цю цивільну справу призначити до розгляду у судовому засіданні (а.с.51). Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому подавши клопотання про здійснення розгляду справи у його відсутності (а.с.111, 144). Відповідач та його представник під час розгляду справи позов не визнали і просили відмовити у його задоволенні, з підстав викладених у запереченні. При цьому, у судове засідання 27.11.2019 року вони не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином і про причини неявки суд не повідомили. Оскільки учасники справи, які були повідомлені належним чином про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 3\~ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як вбачається постанови судді Козівського районного суду Тернопільської області від 18.01.2016 року у справі №600/13-16-п [PERSON] був визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП, тобто у вчиненні порушення правил дорожнього руху, яке призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с.8). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] було залишено місце дорожньо-транспортної пригоди, до якого він був причетний, за що його також було притягнено до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП (а.с.92, матеріали справи №600/14/16-п). Цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~та забезпеченого\~транспортного засобу\~Ford\~Transit,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~була застрахована\~за полісом\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №АЕ/5205660\~ПрАТ «АСК «ОМЕГА» зі строком дії з 11.08.2015 року по 10.08.2016 року включно (а.с.3, звор.). Відповідно до страхового акту №3950-ЦВ від 26.02.2016 року загальний розмір страхового відшкодування, виплаченого потерпілому [PERSON] становить 8774,94 грн. (а.с.5). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до вказаного страхового акту розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 8774,94 грн. та відповідає сумі виплаченого страхового відшкодування (а.с.5, звор.). Згідно з копією платіжного доручення №1918 від 21.03.2016 року ПрАТ «АСК «ОМЕГА» оплатило на користь [PERSON] 8774,94 грн. страхового відшкодування (а.с.7, звор.). 01.04.2016 року ПрАТ «АСК «ОМЕГА» направило [PERSON] досудову вимогу про відшкодування завданої матеріальної шкоди (а.с.3). Згідно із\~ст.27 Закону України «Про страхування»,\~ст.993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Згідно ч.2\~ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Частиною 1\~ст.1191 ЦК України\~встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом Відповідно до пп. «В» п.38.1.1 ст.38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). На підставі вказаних норм матеріального права та встановлених судом обставин, суд відхиляє доводи відповідача та його представника про те, що оскільки відповідальність [PERSON] була застрахована, то саме позивач повинен відшкодувати завдану ним матеріальну шкоду третім особам. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При цьому, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі, а саме 1378,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved