Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 26.05.2018 року позивачем отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 56447785 від 21.05.2018 року винесену приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області [PERSON]. Підставою для відкриття виконавчого напису є виконавчий напис №4916 від 28.03.2018 року виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Стягувачем зазначено ПАТ «Укрсоцбанк». Стягнення проводиться на житловий будинок - літ. А, загальною площею 64.2 кв.м., житловою площею 36.8 кв.м., житловий будинок - літ. Б, загальною площею 64.2 кв.м., житловою площею 30.7 кв.м., з приналежними житловими будівлями та прибудовами, а саме: сарай - літ.В., сарай -літ.Г, сарай - літ.Д, вбиральня - літ.З, споруди - №1,2, колодязь -№3, змощення літ. І, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с.Іванівці, вул. Лесі Українки, буд.12, який належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності, ЯЯЯ/101404, 07.09.2005, виданого виконкомом Івановецької сільської ради, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору №08/297-7 посвідченого 01 лютого 2008 року [PERSON]І, приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу за реєстровим №243 було передано в іпотеку в забезпечення зобов'язань по договору кредиту №08\\297-7 від 01.02.2008 року, згідно якого боржником є [PERSON]. Положення ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення виконавчих написів передбачено Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 256 ЦК України визначає строк позовної давності як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється в межах цього строку (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Скорочений строк давності встановлено ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає, що виконавчий напис можна вчинити, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов'язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Порядок обчислення строків давності викладений у Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі №6-11цс13. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося дане порушення. У виконавчому написі вчиненому приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 28.03.2018р. вказано, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету іпотеки, пропонує задовольнити вимоги Стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 01 червня 2015 року по 20 лютого 2018року. Визначено загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню, що відповідає всій сумі заборгованості, а не тій, яка виникла по графіку заборгованості у конкретний період. Тобто нотаріусом формально зазначений строк стягнення, а сума заборгованості вказана із моменту її виникнення, що порушує вимоги п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У вимозі, яку позивачем отримано, не розписано графіка погашення боргу помісячна. Виходячи із зазначеного вбачається, що сума основного кредиту складала 30000 дол. США. У вимозі вказана сума заборгованості за кредитом - 28332,61 дол. США. Отже, встановити з якої саме дати та якої частини графіка погашення боргу рахувати строк давності вчинення нотаріальних дій не можливо. Випливає загальний висновок, що сума заборгованості за кредитом складає більшу, ніж за 3 роки, що допускається із врахуванням обчислення строку давності. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. У виконавчому написі виданому приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за №4916 вказана загальна сума, що підлягає стягненню за рахунок іпотечного майна, без зазначення суми пені, процентів, розміру плати, суми державного мита, що суперечить ст. 89 ЗУ «про нотаріат». Пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. На адресу позивача 02 березня 2018 року надійшло поштове відправлення-лист від ПАТ «Укрсоцбанк» з вимогою про усунення порушень, вимогою про добровільне виселення із предмета іпотеки. В даній вимозі вказано, що станом на дату розрахунку 20 лютого 2018 року загальна сума заборгованості становить 50837 дол. США, а саме: за кредитом - 28332,61 дол. США; по відсотках - 14006,40 дол. США; по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 4698,92 дол. США; по пені за несвоєчасне повернення відсотків - 3 800,01 дол. США. \~ \~ \~ \~ Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №4916 винесений 28 березня 2018 року, а лист-вимогу позивачем отримано 02.03.2018, тобто за 26 днів до вчинення виконавчого напису, що суперечить п. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно пункту 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пунктом 3.2. Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не перевірено, не встановлено чи справді на момент вчинення дії боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Дана позиція висловлена у Постанові Верховного суду України від 23.01.2018р. по цивільній справі №310/9293/15. Отже, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу: не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, не було з'ясовано даного питання з боржником, що суперечить ст. 89 ЗУ «про нотаріат»; не перевірив наявність доказів належного направлення відповідачем та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень у 30-ти денний строк, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; не дотримано вимог ст..88 Закону «Про нотаріат» і не враховано положення про скорочений строк позовної давності до вимог про стягнення з моменту коли стягувач довідався або мав довідатися про виникнення заборгованості; не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості передбаченого п.31 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Представник позивача позовні вимоги не визнав повністю, на адрес суду, від останнього надійшов відзив, який він мотивував тим, що 26.02.2018 року позивачу було направлено письмову вимогу про усунення порушень, оскільки письмова вимога позивачем не виконана банк звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Відповідач надав нотаріусу необхідні документи, а саме: розрахунок заборгованості по кредиту, який формується та складається із виписок з особового рахунка, які є первинними документами банку та підтверджують достовірну заборгованість по кредиту. Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку можливий в разі виникнення спору, який ґрунтується на доказах, що боржниками заборгованість сплачено. Представник відповідача, в свою чергу вказує, що із матеріалів справи не випливає, що заборгованість за виконавчим написом сплачено, а отже спір між сторонами відсутній. Також представник позивача вказує, що законодавством встановлено, що нотаріус при вчинення виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому посилання позивача щодо відсутності безспірності заборгованості, пропуску строку позовної давності є безпідставними. 25.07.2018 року від представника позивача [PERSON] надійшов відповідь на відзив, в якому остання заперечила аргументи, вказані у відзиві та вказала, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку \~ \~ \~ \~на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає, що виконавчий напис можна вчинити, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між: підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов'язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з повалених причин, не може бути поновлений нотаріусом. 29.10.2018 року від представника позивача надійшли пояснення, в яких останній вказав, що стягувач хоч і вказав у заяві строк давності, але в суму включено не борг за конкретний період, а всю суму заборгованості, так як ПАТ «Укрсоцбанк» надано довідку станом на 20.02.2018р. на підтвердження суми погашення боргу боржником. Остання сума стати суми боргу відбулася 19.01.2009 року. Тобто із лютого 2009 року нарахована заборгованість по кредитному договору. ПАТ «Укрсоцбанк» не надано розрахунку, про стягнення суми боргу за період який вказаний у заяві, із врахуванням відрахування, суми боргу, що не входить у даний період. Тобто, вказаний строк давності тільки формально зазначений, а сама боргу відповідає загальній заборгованості, тобто більше як за 9 років, що суперечить положенню законодавства щодо строку пред'явлення вимог кредитором. Сторони в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином. Судом встановлено, що 26.05.2018 року позивачем отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 56447785 від 21.05.2018 року винесену приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області [PERSON]. Підставою для відкриття виконавчого напису є виконавчий напис №4916 від 28.03.2018 року виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Стягнення проводиться на житловий будинок - літ. А, загальною площею 64.2 кв.м., житловою площею 36.8 кв.м., житловий будинок - літ. Б, загальною площею 64.2 кв.м., житловою площею 30.7 кв.м., з приналежними житловими будівлями та прибудовами, а саме: сарай - літ.В., сарай -літ.Г, сарай - літ.Д, вбиральня - літ.З, споруди - №1,2, колодязь -№3, змощення літ. І, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с.Іванівці, вул. Лесі Українки, буд.12, який належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності, ЯЯЯ/101404, 07.09.2005, виданого виконкомом Івановецької сільської ради, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору №08/297-7 посвідченого 01 лютого 2008 року [PERSON]І, приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу за реєстровим №243 було передано в іпотеку в забезпечення зобов'язань по договору кредиту №08\\297-7 від 01.02.2008 року, згідно якого боржником є [PERSON]. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012р.\~№296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Нотаріус не зясував, чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив нормист.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved