Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в суд про визнання права власності на нежилі приміщення та усунення перешкод у користуванні ними. В судове засідання позивач не з'явився, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити. З позовної заяви вбачається, що [INFO] року між матір'ю позивача - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу [INFO] року, за реєстровим № 1544 та зареєстрований Кременецьким районним комунальним бюро технічної інвентаризації 20 серпня 2012 року, за яким [PERSON] була придбана квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 13 серпня 2013 року [PERSON] подарувала позивачу вищезазначену квартиру згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу 13 серпня 2013 року за реєстровим № 796. Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 30 серпня 2012 року до квартири також належать нежитлові приміщення, а саме: 1/8 частина сараю та 1/8 частина підвалу, які не були приватизовані. [PERSON] на даний час продовжує користуватись підвалом та сараєм, створюючи позивачеві перешкоди у користуванні нежитловими приміщеннями, що належать до квартири, яка перебуває у власності [PERSON] 17 жовтня 2014 року позивач звернувся у Кременецьку міську раду з заявою про приватизацію нежитлових приміщень - 1/8 частини сараю та 1/8 частини підвалу, що належать до квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Проте, у заяві позивача було відмовлено, оскільки господарська будівля, яку позивач мав намір приватизувати мала б бути включена в приватизацію разом із квартирою. П. 1 ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає об'єкти приватизації, серед яких горищ та інших господарських приміщень немає, тобто окремо господарська споруда не може бути приватизована, Тому згідно пункту 11 статті 8 вищевказаного закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду, вирішуються судами відповідно до їх компетенції. В позовній заяві позивач просить суд визнати за ним право власності на нежилі приміщення - 1/8 частину сараю та 1/8 частину підвалу, що належать до квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні нежилими приміщеннями - 1/8 частиною сараю та 1/8 частиною підвалу, що належать до квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати стягнути з відповідача. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надіславши суду заяви, в яких визнають заявлені позивачем вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Справу просять слухати у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. З договору купівлі - продажу квартири від [INFO] року, слідує, що [PERSON] продав [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З договору дарування від 13 серпня 2013 року, вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З технічного паспорту на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 30 серпня 2012 року, випливає, що до квартири по [ADDRESS] належать нежитлові приміщення, а саме: 1/8 частина сараю та 1/8 частина підвалу. З заяв співвласників квартир у житловому будинку по [ADDRESS] слідує, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не заперечують проти приватизації позивачем 1/8 частини сараю та 1/8 частини підвалу, належних до квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності з п. 1.1 рішення Конституційного суду України від 02 березня 2004року №4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали,сараї, комор та інш.) передаються безкоштовно у власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) та багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, у тому разі і створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку та вступ до нього. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень цього дому, технічного устаткування, елементів зовнішнього впорядкування і зобов'язані брати участь в загальних витратах, які пов'язані з утриманням придомової території відповідно до своїх часток майна дому. Допоміжні приміщення (горища, комори, сараї, підвали та ін.) передаються у власність квартиронаймачів безкоштовно й окремо приватизації не підлягають. Згідно ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], до якої належать нежитлові приміщення, а саме: 1/8 частина сараю та 1/8 частина підвалу. При придбанні квартири до позивача перейшло право власності на дані приміщення. На підставі вищесказанного та

Outcome: approved