Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до Лисичанської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просив визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS] у зв'язку з втратою свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.1987 року, виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-1913, замість втраченого, посилаючись на те, що він є власником вищевказаного будинку, в якому 03.11.2016 року сталася пожежа, внаслідок чого знищено усі документи, у тому числі свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. 14 лютого 2017 року державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасов Е.І. відмовив йому у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом замість втраченого. Архів Лисичанської державної нотаріальної контори за 1969-2000 р. переданий до обласного нотаріального архіву в м. Луганську, яке на даний час є непідконтрольною територією українській владі, тому Лисичанською державною нотаріальною конторою неможливо надати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.1987 р., виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-1913, замість втраченого. Просив позов задовольнити. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, позов підтримали, просили справу розглядати без їх участі, про що надали відповідну заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу розглядати у її відсутність, про що надала письмову заяву. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що із довідки про належність нерухомого майна № 42 від 20.01.2017 р. вбачається, що за архівними даними Лисичанського КП «БТІ» станом на 01.01.2013 року право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.1987 р., виданого Лисичанською ДНК, реєстр № 1-1913 (а.с.7). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] станом на 20.01.2017р., замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с.8-10). Згідно акту про пожежу від 03.11.2016 р., в житловому будинку [ADDRESS] 03.11.2016 р. виникла пожежа (а.с.6). Зі звіту про оцінку майна від 14.02.2017 р. вбачається, що ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] без врахування вартості земельної ділянки, становить 45 608 грн. (а.с.13-20). Постановою про відмову вчинення нотаріальної дії від 14.02.2017 р. відмовлено [PERSON] у видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою 19.05.1987 р. за реєстром № 1-1913, у зв'язку з тим, що архів Лисичанської державної нотаріальної контори за 1969-2000 роки включно передано до Луганського обласного нотаріального архіву, який знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, № 112а на непідконтрольній українській владі території (а.с.5). Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, на підставі вищевикладеного, судом встановлено, що позивач є власником вищевказаного будинку, в якому 03.11.2016 року сталася пожежа, внаслідок чого знищено усі документи, у тому числі свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. Надати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.1987 р., виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-1913, замість втраченого неможливо, оскільки архів Лисичанської державної нотаріальної контори за 1969-2000 р. переданий до обласного нотаріального архіву в м. Луганську, яке на даний час є непідконтрольною територією українській владі. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як позивач позбавлений можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу.

Outcome: approved