Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити дії. В обґрунтування позову зазначає, що 11.01.2002 року між позивачем та [PERSON] укладено безстроковий договір трудовий № 1476, який зареєстрований 11.01.2002 року. Відповідно до умов зазначених у договорі, [PERSON] прийняв на роботу позивача, продавцем продовольчих товарів та зобовязується оплачувати йому за виконану роботу 0,25 ставки. 15 червня 2002 року відповідач [PERSON] припинив надавати по йому роботу. З метою розірвання безстрокового договору, позивач неодноразово звертався до [PERSON], однак звернення були проігноровані. Просить суд розірвати безстроковий договір з 15.06.2002 року, який укладений 11.01.2002 року між позивачем та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] та зобовязати Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації безстроковий договір, укладений 11.01.2002 року № 1476 між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові, просив слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Представник Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості [PERSON] в судове надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Згідно\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним\~\~причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд\~\~вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 11.02.2002 року укладено трудовий договір № 6 між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Вказаний договір зареєстрований в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості 11.01.2002 року за № 1476. З 15.06.2002 року [PERSON] перестав надавати [PERSON] роботу. Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2\~КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно із\~ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Виходячи із положень ст.ст.\~21,\~23,\~24 КЗпП України\~між позивачем і [PERSON] було укладено безстроковий, такий, що укладений на невизначений строк трудовий договір. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] порушує умови договору, а саме не здійснює оплату праці позивачу. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп..

Outcome: approved