Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього заборгованість за договорами позики в розмірі 191\~752 грн. В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що відповідач доводиться йому знайомим, та в період з 09.12.2016 по 05.02.2017 він тричі позичив у нього для своїх потреб гроші, що стверджується його власноручно написаними розписками. Так перший раз 09.12.2016 відповідач позичив у нього кошти у розмірі 8000 грн. та 900 євро, що відповідно до курсу валют встановлених НБУ України на 21.02.2019 становить 27\~648 грн.. Вдруге відповідач позичив кошти 29.12.2016 у сумі 2\~100 євро, що відповідно до курсу валют станом на 21.02.2019 становить 64\~512 грн.. Також, 05.02.2019 відповідач позичив у нього гроші у сумі 2000 грн. та 2000 доларів США, що відповідно до курсу валют становить 54 160 грн. Таким чином загальна сума заборгованості по розписках становить 174\~320 грн. Згідно наданих розписок відповідач зобов`язався повернути позичені кошти у строк до 09.06.2017. Однак зі спливом визначеного у розписках часу відповідач грошей не повернув, а з різних причин став відтерміновувати повернення боргу, та згодом почав погрожувати розправою. Тому, окрім суми боргу відповідач зобов`язаний сплатити йому у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання три проценти річних від простроченої суми, яка згідно розрахунку становить 8\~716 грн.. У зв`язку з тим, що відповідач уникає зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки він вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь 191\~752 грн. з яких: 183\~036 грн. борг по трьох договорах позики від 09.12.2016, 29.12.2016 та від 05.02.2017 та 8\~716 грн. три проценти річних від простроченої суми. Окрім того просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1\~917,52 грн. та 2000 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд такі задоволити. Додатково пояснив, що відповідач [PERSON] вийшовши з тюрми, попросився до нього на роботу. Згодом тричі позичав у нього кошти про, що надавав письмові розписки, обґрунтовуючи необхідність коштів тим, що йому слід погасити кредитні борги. Представник позивача адвокат Маципура Г.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд такі задоволити повність. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у судове засідання повторно не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не подав. У попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак визнав факт, що дійсно позичав гроші у [PERSON] , про що власноручно писав розписки. Пообіцяв повернути позичені кошти, частинами в найкоротший термін. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не є перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1\~ст. 223 ЦПК України). Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, однак частково, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту регламентує конкретні цивільні правовідносини. Так судом встановлено, що згідно оригіналу розписки, долученої до матеріалів справи від 09.12.2019, посвідченої у виконкомі Добрянської сільської ради Стрийського району відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] , гроші у сумі 8000 грн. та 900 євро, які зобов`язався повернути до 09.06.2017. Згідно оригіналу розписки від 29.12.2016 [PERSON] позичив у [PERSON] 2100 євро та зобов`язався повернути кошти до 09.06.2017. Також, у відповідності до оригіналу розписки від 05.02.2017 [PERSON] позичив у позивача 20 000 грн. та 2000 доларів США, які зобов`язався повернути вчасно також до 09.06.2017. Відповідно до\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається У відповідності до ч. 1\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 та 2\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Тобто, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова\~від зобов`язання\~або одностороння\~зміна його\~умов не\~допускається.\~Статтею\~ 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63 цс 13) договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У відповідності до ч. 1 cт. 524\~ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1, 2 cт. 533\~ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 1 cт. 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до cт. 625 цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 2 cт. 625\~Цивільного кодексу України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Так судом, в ході розгляду даної справи, достеменно встановлено той факт, що умови боргових розписок від 09.12.2016, 29.12.2016 та 05.02.2017 до цього часу відповідачем не виконані, а борг позивачу не повернуто, що також не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні. Таким чином, проаналізувавши та дослідивши оригінали боргових розписок, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути у користь позивача заборгованість за борговими розписками, з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: за борговою розпискою від 09.12.2016 р. - 8000 грн. та 900 євро, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 21.02.2019 (інформація з газети Урядовий Кур`єр №35 додається), становить 27\~648 грн., тобто в загальному основну суму боргу згідно даної розписки 35\~648 грн., а також 3% річних від простроченої суми за борговою розпискою від 09.12.2016 в розмірі - 1782,40 грн.; за борговою розпискою від 29.12.2016 основну суму боргу у розмірі 2\~100 євро, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 21.02.2019 (інформація з газети Урядовий Кур`єр №35 додається), становить 64 512 грн., а також 3% річних від простроченої суми за борговою розпискою від 29.12.2016 в розмірі 3225,60 грн.; за борговою розпискою від 05.02.2017 20000 грн. та 2000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 21.02.2019 (інформація з газети Урядовий Кур`єр №35 додається), становить 54160 грн., тобто в загальному основну суму боргу згідно даної розписки 74160 грн., а також 3% річних від простроченої суми за борговою розпискою від 05.02.2017 в розмірі - 3708 грн.. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача у користь позивача за борговими розписками від 09.12.2016, 29.12.2016 та 05.02.2017 становить 183\~036 грн., з яких: 174\~320 сума боргу по вказаних розписках та 8716 грн. три проценти річних від простроченої суми. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача у користь позивача надлишкової суми заборгованості у розмір 8\~716 грн., то така задоволенню не підлягає, оскільки є необгрунтованою та жодними доказами не підтверджується. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Змістом положень ч. ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем доказів щодо неправильності нарахування 3% річних чи періоду за який вони нараховані, суду не надано, та такий розрахунок відповідачем у судовому засіданні не був спростований. Окрім того, відповідно до положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано ордер №124 від 23.04.2019 про надання правової допомоги адвокатом [PERSON] , копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, а також оригінал квитанції до прибутково касового ордеру № 20 від 22.02.2019 про сплату 2000 грн.. У зв`язку з цим, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2000 гривень підлягають до задоволення, так як такі підтверджені належними доказами. Також, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову судовий збір в сумі 1917,52 гривні підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial