Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Маріупольської міської ради про визнання прав забудовника в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 22 жовтня 2015 року померла його дружина [PERSON], яка мешкала по вул.Приазовській,3-б в м.Маріуполі та після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді вказаного будинку. Він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Так, 29 грудня 2003 року [PERSON] придбала земельну ділянку за вказаною адресою. У подальшому на вказаній земельній ділянці було побудовано будинок, але в експлуатацію будинок здано не було, право власності в БТІ м.Маріуполя не зареєструвано. Державним нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право власності на земельну ділянку, однак оскільки свого часу дружина не оформила свої права на будову, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на зазначене домоволодіння. При цьому він позбавлений можливості оформити свої спадкові права у реєстраційній службі, бо там заяву про реєстрацію свого права подає особисто набувач права власності. На підставі наведеного вважає, що до нього перейшли спадкові права забудовника від [PERSON] та на реєстрацію права власності на спірне домоволодіння. Просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті дружини права та обовязки забудовника. Позивач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного обґрунтування. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 26 липня 1984 року. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 22 жовтня 2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [PERSON] померла 22 жовтня 2015 року, актовий запис № 1609. Так, за життя, [PERSON] було придбано земельну ділянку площею 0,0600га за адресою: м.Маріуполь, вул.Приазовська, 3-Б, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 29 грудня 2003 року. Рішенням Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради №88/2 від 28 квітня 2004 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку. На імя [PERSON] було видано дозвіл на виконання будівельних робіт № 80 від 01 липня 2004 року для будівництва жилого індивідуального будинку строком до 01 липня 2005 року. 13 травня 2016 року МКП «Маріупольске БТІ» відповідно до інвентираційної справи №47345 було видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок 3-Б по вул.Приазовській в м.Маріуполі на імя [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 вересня 2016 року [PERSON] отримав спадщину після смерті дружини [PERSON], яка померла 22 жовтня 2015 року, яка складається з земельної ділянки №3-Б, площею 0,0600га, що розташована по вул.Приазовській Іллічівського рйону м.Маріуполя Донецької області, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно відповіді МКП «Маріупольске БТІ№ №1321 від 03 червня 2016 року, згідно технічної інвентаризації від 13 травня 2016 року встановлено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться завершений будівництво житловий будинок літ.А-1 житловою площею 49,7кв.м., підвал літ.А/п, оглядова яма літ.А/я, житлова мансарда літ.А/м житловою площею 34,6 кв.м., усього житловою площею 84,3 кв.м., загальною площею 282,8 кв.м., ганок з козирком літ.а, інвентаризаційною вартістю 508162 грн. Житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами не зданий до експлуатації. За наданими відомостями позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Разом з тим, 03квітня 2017 року, державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори міста Маріуполя, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за життя власник спірного будинку не здійснив державну реєстрацію побудованого житлового будинку з усіма надвірними прибудовами в органах БТІ м.Маріуполя. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом рішення - [PERSON] Спеціалізованого Суду України) зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Згідно із п. 3.1 [PERSON] Спеціалізованого Суду України, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. За п. 3.2 [PERSON] Спеціалізованого Суду України в разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про спадкування» зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Факт набуття права власності [PERSON] на спірний будинок підтверджено наданими договором купівлі-продажу земельної ділянки від 29 грудня 2003 року, витягом з рішення колегії Іллічівської рай адміністрації про надання дозволу на будівництво нового жилого будинку від 28 квітня 2004 року, дозволом на будівництво будинку №80 від 01 липня 2004 року, домовою книгою. Також, довідкою Маріупольського БТІ №1321 від 03 червня 2016 року, згідно технічної інвентаризації, проведеної 13 травня 2016 року встановлено,що на земельній ділянці знаходиться завершений будівництво житловий будинок літ.А-1 житловою площею 49,7 кв.м., підвал літ.А/п, оглядова яма літ.А/я, житлова мансарда літ.А/м житловою площею 34,6 кв.м., усього житловою площею 84,3 кв.м., загальною площею 282,8 кв.м., ганок з козирком літ.а, інвентаризаційною вартістю 508162 грн. Також, 13 травня 2016 року було видано відповідний технічний паспорт на житловий будинок. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції з 13 грудня 2015 року) державній реєстрації прав підлягає право власності. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції з 13 грудня 2015 року) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За п. 24 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (який втратив чинність з 1 січня 2016 року) у випадках, установлених законом, державний реєстратор органу державної реєстрації прав після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, відкриття відповідного розділу Державного реєстру прав та/або внесення записів до зазначеного Реєстру формує свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Натомість на підставі п. 2 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (який набув чинності з 1 січня 2016 року), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, новозбудований об'єкт - це завершений будівництвом об'єкт нерухомого майна, державна реєстрація права власності на який проводиться вперше. Суд зазначає на підставі переліченого, що будівництво об'єкту нерухомості було проведено у відповідності до проектної документації, вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також домоволодіння було прийнято до експлуатації, який однак в подальшому не оформив права власності на збудований житловий будинок за собою з проведенням державної реєстрації в передбаченому законом порядку, не отримавши правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 вересня 2016 року, [PERSON] отримав право власності на земельну ділянку по вул.Приазовській,3-б в м.Маріуполі після смерті дружини [PERSON] Суд також встановив, що в судовому засіданні на підставі наведених правових норм та вставлених судом обставин справи, було підтверджено набуття в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] спадкоємцем [PERSON], майнових прав забудовника на домоволодіння 3-б по вул.Приазовській в м.Маріуполі, що входять до складу спадщини. Таким чином, оскільки суд встановив перехід спадкових прав від [PERSON], внаслідок її смерті, до спадкоємця [PERSON], то суд вважає, що позивач успадкував права забудовника, які належали на момент смерті його дружини, шляхом набуття права на оформлення права власності на вказаний будинок у встановленому законом порядку.

Outcome: approved