Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи це тим, що відповідач 01 грудня 2018 року взяв у нього в борг гроші в сумі 5000 доларів США, які обіцяв повернути до 01 січня 2020 року разом з процентами, про що відповідач написав розписку, але кошти своєчасно не повернув, тому позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики в розмірі 336395 гривень 44 копійки (12037,51 доларів США), а також сплачені судові витрати по справі. В ході судового розгляду представник позивача подав заяву про відмову від частини позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 01 грудня 2018 року в розмірі 238585 гривень 84 копійки. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, представник відповідача подав відзив на позов в якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Суд заслухавши сторони, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 01 грудня 2018 року позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 5000 доларів США, за користування якими відповідач зобов`язався сплатити прценти у розмірі 5% від суми позики за кожен місяць користування коштами та зобов`язався повернути борг до 01 січня 2020 року, що підтверджується копієію розписки (а. с.12). Відповідач відмовляється повертати позивачу кошти в добровільному порядку. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи № 6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. \~\~\~\~\~\~ Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. \~\~\~\~\~\~ Виходячи зі встановлених обставин та наявних у справі доказів, суд вважає, що розписка відповідача [PERSON] від 01 грудня 2018 року, власноручне написання та підписання якої ніким не заперечується, як борговий документ, свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору і засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми. \~\~\~\~\~\~ З детального аналізу змісту боргової розписки вбачається, що при її складанні сторонами було дотримано всіх істотних умов, а саме зазначено дату її складання, прізвища, ім`я і по-батькові сторін, валюту позики, підтвердження укладання договору позики, підпис відповідача [PERSON] . \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~ \~У відповідності\~до ч.1\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були переданні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 627 ЦК України, визначено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до\~ст.\~549ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як вбачається з копії розписки від 14.02.2017 року, строк виконання основного зобов`язання встановлено 01.01.2020 року. \~ \~ \~ \~У відповідності до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно ч.1. ст. 77 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1. ст. 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд вважає, що позивач довів те, що відповідач повинен сплати йому борг за договором позики від 01 грудня 2018 року в розмірі 238585 гривень 84 копійки, тому позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~Витрати на професійну правничу допомогу, судовий збір, витрати на проведення експертиз та інші витрати пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 133 ЦПК України, є складовою судових витрат, відшкодування яких проводиться згідно вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В ході розгляду справи відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4255 гривень 45 копійок, що підтверджується відповідними долученими до справи доказами. Таким чином, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а саме в сумі 4255 гривень 45 копійок в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат на правничу допомогу. Також з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: в розмірі 2385 гривень 89 копійок. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 3, 261, 509, 526, 549, 611, 627, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 76, 77, 81 133, 137, 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved