Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» належні до виплати суми при звільненні у розмірі 60 000, гривень, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6 370,00 гривень В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 27 лютого 2006 року був прийнятий на роботу до АТ ЗТ «Харківський коксовий завод» на посаду електромонтера по ремонту та обслуговування електрообладнання, надалі назву роботодавця змінено на ПАТ «Харківський коксовий завод», 01 жовтня 2019 року позивач був звільнений за власним бажанням. В день звільнення і до теперішнього часу роботодавець не здійснив розрахунку при звільненні. Сума заборгованості за час працевлаштування складає у розмірі 60 000,00 гривень. У зв`язку з ненаданням відповідачем інформації про загальний розмір належних до виплати при звільненні сум, позивачем самостійно здійснений розрахунок. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 60 000,00 гривень - обчислена позивачем заборгованість. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, а також за клопотанням позивача витребувано інформацію щодо помісячного розрахунку нарахованої заробітної плати. Проте, вказана вище ухвала до теперішнього часу відповідачем не виконана, витребувані судом докази, які необхідні для вирішення спору, не подані. У відповідності до\~ст. 178 ЦПК України\~відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5\~ст. 279ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 18.12.2020 призначено провести заочний розгляд справи на підставі\~ст. 280 ЦПК України. 17.11.2020 на адресу суду надійшло клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи довідки про дохід в ТОВ «Коксовий завод «НОВОМЕТ» за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року склав 64\~601, 75 грн. А також надано розрахунок заробітної плати за період з червня 2019 року по жовтень 2019 року. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог\~ст. 178 ЦПК України\~і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані докази у сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з трудової книжки позивача серії БТ-ІІ, наказом № 42 від 27.02.2006 [PERSON] прийнятий на роботу в АТЗТ «Харківський коксовий завод» на посаду електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання, тимчасово на 2 місяці. Наказом № 75-к від 25.04.2006 року позивач переведений на постійну роботу електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання. 15 березня 2011 року АТЗТ «Харківський коксовий завод» перейменовано на ПАТ «Харківський коксовий завод». 04.07.2017 наказ № 115-к позивач переведений на посаду електрика в вуглепідготовчому цеху. 01.08.2019 наказ № 147-к позивач переведений електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в вуглепідготовчому цеху. 01.10.2019 року наказом № 190-к від 01.10.2019 року позивач звільнений за власним бажанням за\~ст. 38 КЗпП України. Судом встановлено, що відповідачем не виконувались умови колективного договору в частині оплати праці, у зв`язку з чим на час звільнення утворилася заборгованість із заробітної плати. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої\~статті 94 КЗпП України, частини другої\~статті 21 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно\~ст. 97 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно\~ст. 22 цього Закону\~- суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно\~ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням. Відповідно до\~статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України. Згідно зі\~статтею 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового документу за період з червня 2019 року по жовтень 2019 року нараховано заборгованість підприємства перед [PERSON] складає 64 042, 42 грн. у тому числі заборгованість за червень 2019 року в сумі 11 644, 04 гривень; за липень 2019 року 14 687, 91 грн.; серпень 2019 року 12 989, 98 гривень, за вересень 2019 року 12 049, 71 грн; за жовтень 2019 року 12 670, 78 грн. Крім того, позивачу було фактично сплачено за червень 2019 року 5000, 00 грн. Таким чином, заборгованість по заробітній платі складає 59 042, 42 грн. Судом встановлено, що в порушення вищевказаних положень\~КЗпП України\~підприємство не провело з працівником остаточний розрахунок належних до сплати сум при звільненні. При таких обставинах, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 59 042, 42 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, а саме - з відповідача на користь держави стягується судовий збір за ставкою, встановленою в 2020 році для позовних вимог майнового характеру. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць. Що стосується вимоги по стягненню з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6370 гривень, суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 1\~статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги,оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем надано договір про надання правової допомоги від 08.02.2020 року та квитанції про сплату за юридичні послуги на суму 6370,00 грн., проте відсутні будь-які документи, що свідчать про складання акту приймання-передачі послуг, детальний опис робіт, виконаних адвокатом за договором про надання правової допомоги, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення вказаних витрат через їх недоведеність. На підставі викладеного,

Outcome: partial