Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором у розмір 153 892,87 грн. з яких: тіло кредиту - 80327,97 грн.; відсотки - 14176,21 грн.; комісія - 13090,17 грн.; пеня - 43761,97 грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 2045,04 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту -491,51 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору - 2308,39 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №371-0201031/ФКВ-08 від 12 лютого 2008 року відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в сумі 22 946,00 дол. США, з розрахунку в розмірі 9,6 % річних за весь час фактичної користування кредитом на строк з 12 лютого 2008 року по 11 лютого 2015 року.Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись відповідно до умов договору та графіку щомісячних платежів. В забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON] (Боржник) 12.02.2008 року було укладено Договір поруки № 371-0201031/ZФПОР-08, відповідно до умов якого [PERSON],як поручитель зобов'язується відповідати за невиконання [PERSON]своїх зобов'язань за кредитним договором. Свої зобов'язання ТОВ «Український промисловий банк»виконав повністю, надавши відповідачу [PERSON] кредит у вищевказаному розмірі, проте, відповідачі порушили умови зазначеного договору, свої зобов'язання виконували не належно. Договором від 13.06.2010 року укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було передано активи та кредитні зобов»язання Укрпромбанку на користь ПАТ «Дельта Банк», зокрема по кредитному договору №371-0201031/ФКВ-08 від 12 лютого 2008 року та договору поруки № 371-0201031/ZФПОР-08від 12.02.2008. Оскільки погашення відповідачами заборгованості у добровільному порядку за означеним договором не здійснюється, станом на 17.02.2016 року у них перед позивачем виникла вказана заборгованість, що змушує останнього звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що позивач позов підтримує та просить суд його задовольнити виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі у судове засідання також не з'явились, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від відповідача [PERSON] в четверте надійшла заява з проханням відкласти судовий розгляд у зв'язку із його відрядженням. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомила, із заявами про розгляд справи у її відсутність до суду також не зверталась. Враховуючи, що справа знаходиться у провадженні суду понад шість місяців, за вказаний період судового розгляду відповідачі жодного разу не з»явились на судові засідання, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Процесуальним правом на уповноваження представника на здійснення представництва в суді їх інтересів, а також правом на звернення до суду із письмовими запереченнями проти позову - не скористались. Суд не убачає підстав для визнання поважною причиною чергову неявку відповідачів у судове засідання. Згідно із ст. 224 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.02.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №371-0201031/ФКВ-08 відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 22 946,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,6 % річних. З комісією за надання кредиту - 1% від суми та комісією за управління кредитом - 0,15 % від суми кредиту. Строком на 84 місяці, з кінцевим терміном погашення заборгованості 11.02.2015 року. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись щомісячно відповідно до умов договору та графіку щомісячних платежів (а.с. 11-12). З метою забезпечення зобов'язань за означеним кредитним договором 12.08.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], [PERSON] укладено Договір поруки № 371-0201031/ZФПОР-08 відповідно до умов якого [PERSON] як поручитель зобов'язується відповідати за невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором №371-0201031/ФКВ-08 від 12.08.2008 року (а.с. 15). Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банку» та Національним банком України було укладено Договір пропередачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку». Відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за кредитним договором №371-0201031/ФКВ-08 від 12.02.2008 року укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] (а.с. 22-27). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Умовами укладеного між сторонами договору не передбачено обов»язкової згоди боржника на заміну кредитора. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. є належним позивачем у справі та має право вимоги за кредитним договором № 371-0201031/ФКВ-08 від 12.02.2008 року. Як убачається із матеріалів справи ТОВ «Укрпромбанк» виконав свої зобов»язання належним чином та видав відповідачу [PERSON] грошові кошти відповідно до умов укладеного між ними договору кредиту. Натомість відповідач, порушив свої зобв»язання в результаті чого, як убачається із розрахунку заборгованості у нього виник борг по тілу кредиту у розмірі - 80327,97 грн.; відсотки - 14176,21 грн.; комісія - 13090,17 грн.; пеня - 43761,97 грн. Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Пунктом 2.10 кредитного договору, передбачено, що нарахування комісії за управління Кредитом здійснюється щомісячно у валюті Кредиту (для кредитів у національній валюті) або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується позичальником у національній валюті по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням Кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу Банку або шляхом безготівкового перерахування на рахунок КРУ ТОВ «Укрпромбанк». Згідно із п. 5.2 цього договору, у випадку порушення строків повернення Кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим Договором Банк має право вимагати, а Позичальник зобов'язаний сплатити Банку неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості, але не менше 500 гривень 00 коп. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов»зання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки слідує, що він діє з дати його підписання сторонами і до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Оскільки, договір не містить визначеної дати (ст. 252 ЦК України), то в силу ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 11 лютого 2015 (пункт 1.3.). За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника [PERSON] щодо повернення кредиту, починаючи з 12 лютого 2015 року, протягом наступних 6 місяців. Проте з матеріалів справи убачається, що лише у лютому 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Таким чином, відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України договір поруки є припиненим. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, п. 1.5 кредитного договору сторонами погоджено, що за користування кредитом відповідач сплачує позивачу 9,6 % річних. Враховуючи, що умовами договору укладеного між сторонами визначено розмір процентів, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми. Таким чином, відповідачі порушили взяті на себе зобов»язання, визначені кредитним договором та договорами поруки, щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків, що призвело до виникнення заборгованості, проте, в силу вимог закону, порука є припиненою, а тому підстави для стягнення кредитної заборгованості з поручителя відсутні. Крім того, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача 3% річних від тіла кредиту та 3% річних від прострочених відсотків, оскільки умовами договору передбачено інший розмір відсотків за користування кредитом, який підлягає стягненню. З огляду на означене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка складається із тіла кредиту - 80327,97 грн.; відсотків - 14176,21 грн.; комісії - 13090,17 грн., пені - 43761,97 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 2 270,34 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial