Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 04 серпня 2012 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалося, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до відчуження та припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно та поновлена бути не може, зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилися, представник позивача надала суду заяву, в якій вказала, що якою підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглянути справі у його відсутність,. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 04 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 704, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області на підставі актового запису №5 від 28 січня 2013 року. Як встановлено у ході розгляду справи, причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Сторони не проживають однією сім'єю, не ведуть спільне господарство, не мають єдиного сімейного бюджету та вважають, що сім'я розпалася остаточно та поновлена бути не може. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Відповідно дост.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивача просить залишення їй прізвище, яке змінено у зв'язку з реєстрацією шлюбу, суд відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, задовольняє її заяву та залишає останній прізвище, яке набуте нею у зв'язку з реєстрацією шлюбу - «[PERSON]». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved