Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача борг за спожиту електричну енергію в сумі 1 675,03 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу в сумі 351,55 грн., і які не сплачуються відповідачем у добровільному порядку. Свої вимоги мотивую тим, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 09.10.2015 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу з [PERSON] відмовлено, тому відповідно до ст. 101 ЦПК України ПАТ «Київенерго» звернулось з зазначеними вимогами у порядку позовного провадження. Посилається на те, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS], яку постачає ПАТ «Київенерго» на відплатній основі відповідно до ЦК України, ЗУ «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення. Пунктами 19, 21 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Відповідно до п. 1 Правила регулюють відносини між громадянами (далі - споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідач свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію. Виходячи з цього, позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача 1675,03 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 351,55 гривень індексу інфляції та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України та 1218 гривень судового збору. Представник ПАТ «Київенерго» в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Київенерго» на відплатній основі відповідно до ЦК України, ЗУ «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення. На ім'я [PERSON] позивачем відкрито особовий одержувача електроенергії [NUMBER]. Станом на 01 серпня 2015 року заборгованість [PERSON] за спожиту електроенергію становить 1675,03 гривень. Пунктами 19, 21 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно п. 48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Відповідно до п. 42 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов Договору та цих правил. У відповідності до п. 28 Правил користування електричною енергією для населення, у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Згідно ст.ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 642 ЦК України якщо, особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або інше), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% річних та індексу інфляції наданий суду та відповідає вимогам закону. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved