Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення з них солідарно 3% річних у розмірі 54 922, 20 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу - 172800 грн., інфляційні витрати - 22118, 40 грн. та 3% річних - 8266 грн., а всього - 203 184, 40 грн. На підставі рішення суду було відкрито виконавчі провадження. Разом з тим, відповідачі ухиляються від виконання зобов'язання, борг, який становить 203 304,40 грн., не сплачують. Тому позивач, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідачів солідарно 3% річних від суми боргу 203 304,40 грн. за період з 13 грудня 2011 року по 29 листопада 2012 року у розмірі 54 922, 20 грн. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вважав його безпідставним та просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу - 172800 грн., інфляційні витрати - 22118, 40 грн. та 3% річних - 8266 грн., а всього - 203 184, 40 грн. Судом встановлено, що 23 жовтня 2009 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] 21600 доларів США, що є еквівалентом 172800 грн., строком до 23 січня 2010 року року (а.с.23). Згідно з пунктом 6 договору позики якщо позичальник не поверне позичену суму грошей до вказаного строку, він сплачує штраф у розмірі 1000 грн. за один день та несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно статті 625 ЦК України. 27 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.22), згідно з умовами якого останній зобов'язувався перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання боржником [PERSON] умов договору позики від 23 жовтня 2009 року. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішенням суду стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача суму 3% річних з 24 січня 2010 року по 29 серпня 2011 року. Оскільки зобов'язання відповідачами не виконано, що не заперечується представником відповідача, то суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідачів 3 % річних від суми боргу 172800 грн. за період, зазначений позивачем, з 13 грудня 2011 року по 09 жовтня 2013 року, такими що підлягають задоволенню. З відповідачів на користь позивача потрібно стягнути суму 9 473, 23 грн. (172800 грн. х3%/365 х 667 днів). При цьому суд критично оцінює пояснення представника відповідача про те, що позивач не вживав заходів позасудового вирішення спору, оскільки відповідачі знають про наявність боргу, рішення суду про стягнення боргу та не виконують його, борг не повертають, у зв'язку з чим за заявами позивача відкрито виконавчі провадження. Що стосується вимог про стягнення 3% річних з суми стягнутих судом інфляційних витрат - 22118, 40 грн. та 3% річних - 8266 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки стягнення інфляційних витрат та 3% річних є відповідальністю за невиконання грошового зобов'язання, а не грошовим зобов'язанням, за невиконання якого наступає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК україни. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь держави потрібно стягнути судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial