Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок та господарські будівлі [ADDRESS] та належали його батьку [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] помер його батько, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, в якому постійно проживав померлий. Він є єдиним спадкоємцем після смерті батька та прийняв спадщину. При звернені до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки на даний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок. У судове засідання представник позивача не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про розгляд справи у його відсутність. Відповідач участі представника у судовому засіданні не забезпечив, надіслав лист, в якому зазначив, що проити задоволення позовних вимог заперечень не має та просить розгляди справу без участі представника сільської ради. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули подали письмові заяви, в якій зазначили, що заперечень щодо задоволення позовних вимог не мають та просять про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа [PERSON] в не прибула, про час і місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та осіб, які беруть участь у справі на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 11.04.2013 року, виданим Стриївською сільською радою Новоград-Волинського району (а.с.7). Позивач є сином померлого та спадкоємцем всього майна останнього першої черги за законом, який прийняв спадщину, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], в якому [PERSON] на момент смерті проживав і був зареєстрований; на день його смерті та протягом шести місяців після смерті разом з ним в будинку постійно був зареєстрований та проживав син [PERSON] (а.с.8, 9, 13). Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Стриївської сільської ради від 21.07.2014 року, згідно по господарської книги № 3 за 2011-2015 роки Стриївської сільської ради Новоград-Волинського району - будинок в [ADDRESS] значиться як житловий і рахується за [PERSON] померлим [INFO] (а.с.10). Відповідно до повідомлення КП «Новоград-Волинське МБТІ» № 773 від 21.07.2014 року право власності на житловий будинок номер [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано (а.с.12). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2014 року, винесеною приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок номер [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності померлого на цей житловий будинок (а.с.11). Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с. 7-16). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). За змістом статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавця по даній справі, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося наступним чином: після закінчення будівництва у по господарську книгу сільської ради вносився відповідний запис та відкривався особистий рахунок на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Правовстановлюючі документи про належність будинку спадкодавцеві у даній справі, наявні лише ті, про які йдеться у позовній заяві - відповідний запис у по господарській книзі сільської ради, що відповідало вимогам чинного на той час законодавства (а.с.10). Щодо сучасної правової оцінки правовстановлюючих документів, слід звернутись до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач у даній справі є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька та прийняв спадщину, до складу якої входить спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved