Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, змінивши предмет позову, просить визнати за ним право власності на квартири №11, 25, 35, 39 в багатоквартирному житловому будинку ІІ черги (секція №4) у м.Винники по вул. Івасюка. Свої вимоги мотивує тим, що 25.06.2014р. між сторонами укладено договір суперфіцію, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до умов якого суперфіціар надає, а суперфіціарій приймає в строкове користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Львів-Виниики, вул. Івасюка, загальною площею 0,8960 га, кадастровий номер 4610160300:01:002:0026, цільове призначення: для будівництва та обслуговування зблокованої котеджної забудови. Відповідно до Генерального плану м.Винники, виходячи із складних містобудівних умов в районі вулиці Івасюка запроектована як котеджна забудова, так і блокована високощільна малоповерхова, а в окремих місцях групи пяти-, дев'яти-поверхової житлової забудови з врахуванням складеної планувальної структури та масштабності забудови. Суперфіціарій набуває функцій Замовника будівництва. 03.10.2014р. та 23.04.2015р. до Договору внесені зміни до пункту 4.1 розділу 4 Умови розрахунку, відповідно до яких суперфіціар отримує у власність 10% від загальної збудованої площі всіх приміщень, а саме в секціях №4, 5, 6, 7. Право власності на зазначену нерухомість оформляється за суперфіціаром безпосередньо після проведення первинної технічної інвентаризації та введення в експлуатацію та реєстрації декларації про готовність будівництва до експлуатації. Станом на сьогодні секція: № 4 введена в експлуатацію, зареєстровано декларацію про готовність будівництва до експлуатації, проведена первинна технічна інвентаризація. Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо виконання умов договору, однак керівник відповідача відмовляється виконувати умови вказаного договору, посилаючись на те, що він, як голова ЖБК нічого не вирішує, засновники ЖБК «Винники-1» не дають згоди на передачу документів та ключів від квартир, нічим допомогти не може. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачем всупереч умовам договору не визнається право власності позивача на квартири №11, 25, 35, 39 в секції №4 багатоквартирного житлового будинку ІІ черги у м.Винники по вул. Івасюка, тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Пояснили, що відповідно до умов договору суперфіцію, укладеного між сторонами 25.06.2014р., з урахування змін, внесених 03.10.2014р. та 23.04.2015р., позивач має право на отримання у власність 10% від загальної збудованої площі всіх приміщень, зокрема у секції №4 на квартири №11, 25, 35, 39, однак відповідачем умови договору не виконуються, право позивача на вказане майно не визнається. Не зважаючи на реєстрацію 15.06.2015р. декларації про готовність вказаного обєкта нерухомості до експлуатації, вимога позивача про виконання умов договору на даний час залишена невиконаною. Враховуючи наведене, просили позов задовольнити та в судовому порядку визнати право власності позивача на квартири №11, 25, 35, 39 в багатоквартирному житловому будинку ІІ черги (секція №4) у м.Винники по вул. Івасюка. В судовому засіданні 23.02.2016р., у якому представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, представники відповідача [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.37-39, 70-71). Вважають, що оскільки позивач не є членом кооперативу, не сплачував пайові внески, тому і не має права на реєстрацію права власності на кооперативні квартири. Крім цього, відповідно до умов договору суперфіцію, на який посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, право власності на зведені суперфіціарієм обєкти нерухомості на земельній ділянці, відповідно до цього договору, належить суперфіціарію. Суперфіціарій має право володіти, користуватися і розпоряджатися зведеними ним будівлями та спорудами (п.9.1 договору), тому вважають, що позовні вимоги позивача є такими, що суперечать умовам договору. Враховуючи наведене, у відповідності до п.9.1. договору суперфіцію вважають, що відповідач не має перед позивачем жодних зобовязань, а позивач своєю позовною заявою намагається позбавити ЖБК «Винники-1» права власності, яке охороняється Конституцією. Оскільки позивачем всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не представлено суду доказів того, що він є членом ЖБК «Винники-1» та сплатив внески, тому в задоволенні позову просили відмовити. В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився. На електронну адресу суду надійшло клопотання про перенесення судового розгляду на іншу календарну дату у зв'язку з неможливістю представника відповідача приймати участь у судовому засіданні та з метою підготовки додаткових доказів, які необхідні для повного та всебічного розгляду справи, однак вказане клопотання не лише не підписане уповноваженою особою ЖБК «Винники-1», а й взагалі не містить відомостей про особу, яка його подала (а.с.84). Враховуючи те, що дата та час судового засідання були узгоджені зі сторонами завчасно (у день попереднього судового засідання 23.02.2016р.), що підтверджується розпискою про розгляд справи (а.с.76), а також зважаючи на те, що довіреністю від 07.04.2015р. (а.с.72) відповідач ЖБК «Винники-1» в особі голови кооперативу [PERSON] представляти інтереси відповідача уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]О, а довіреністю від 20.08.2015р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак доказів поважності неприбуття в судове засідання кожного з них суду не представлено, позивач та його представник проти відкладення розгляду справи заперечили, тому беручи до уваги наявні в матеріалах справи письмові заперечення відповідача проти позову та пояснення представників відповідача, надані в попередньому судовому засіданні, суд вважає, що слід завершити розгляд справи без участі представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Судом встановлено, що 25.06.2014р. між сторонами укладено договір суперфіцію, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.8-17), відповідно до умов якого суперфіціар надає, а суперфіціарій приймає в строкове користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Львів-Виниики, вул. Івасюка, загальною площею 0,8960 га, кадастровий номер 4610160300:01:002:0026, цільове призначення: для будівництва та обслуговування зблокованої котеджної забудови. Відповідно до Генерального плану м.Винники, виходячи із складних містобудівних умов в районі вулиці Івасюка запроектована як котеджна забудова, так і блокована високощільна малоповерхова, а в окремих місцях групи пяти-, дев'яти-поверхової житлової забудови з врахуванням складеної планувальної структури та масштабності забудови. Суперфіціарій набуває функцій замовника будівництва. Відповідно до ч.1 ст.414 ЦК України власник земельної ділянки, наданої для забудови, має право на одержання плати за користування нею. Відповідно до п.4.1 вищевказаного договору сторони домовились, що суперфіціар отримує у власність приміщення, а саме 10% від загальної збудованої площі всіх приміщень на земельній ділянці та передає земельну ділянку згідно з чинним законодавством членам житлово-будівельного кооперативу. Право власності на зазначену нерухомість оформляється за суперфіціаром безпосередньо після проведення первинної технічної інвентаризації, введення в експлуатацію та реєстрації декларації про готовність будівництва до експлуатації. 03.10.2014р. та 23.04.2015р. до вищевказаного договору суперфіцію внесені зміни до пункту 4.1 розділу 4 Умови розрахунку (а.с.18, 19), відповідно до яких суперфіціар отримує у власність 10% від загальної збудованої площі всіх приміщень, в тому числі у секції №4: квартиру №11 загальною (запроектованою) площею 46,2 м.кв. на 2 поверсі, квартиру №25 загальною (запроектованою) площею 64,7 м.кв. на 5 поверсі, квартиру №35 загальною (запроектованою) площею 46,2 м.кв. на 6 поверсі, квартиру №39 загальною (запроектованою) площею 43,2 м.кв. на 7 поверсі на земельній ділянці та передає земельну ділянку згідно з чинним законодавством членам житлово-будівельного кооперативу. Сторони домовились, що вимога про передачу збудованої площі не поширюється також на секції №1, №2, №3, однак обовязок передати земельну ділянку членам житлово-будівельного кооперативу залишається. Право власності на зазначену нерухомість оформляється за суперфіціаром безпосередньо після проведення первинної технічної інвентаризації, введення в експлуатацію та реєстрації декларації про готовність будівництва до експлуатації. Декларація про готовність об'єкта, що знаходиться у м.Львів-Винники, вул.Івасюка, до експлуатації зареєстрована департаментом ДАБІ у Львівській області ще 15.06.2015р. за номером ЛВ 143151660376 (а.с.52-56). Крім цього, як вбачається з копії рішення Господарського суду Львівської області від 18.11.2015р. (а.с.57-69) судом встановлено, що багатоквартирний житловий будинок ІІ черги (секція №4) у м.Винники по вул. Івасюка введений в експлуатацію 15.06.2015р. Вказане рішення Господарського суду Львівської області набрало законної сили 15.12.2015р., внесене в Єдиний державний реєстр судових рішень за № 54123353 та відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» може використовувати судом при здійсненні судочинства. Крім цього, та обставина, що, зокрема, секція №4 в багатоквартирному житловому будинку ІІ черги у м.Винники по вул. Івасюка на даний час введена в експлуатацію не заперечується і самим відповідачем. Таким чином, судом встановлено, що обєкт нерухомості, будівництво якого здійснювалось на замовлення відповідача, зокрема, секція №4 багатоквартирного житлового будинку ІІ черги у м.Винники по вул. Івасюка, на даний час введений в експлуатацію, що відповідно до вимог п.4.1 договору суперфіцію є підставою для оформлення права власності на квартири №11, 25, 35, 39 (секція №4) за позивачем. Відповідно до п.8.4.5 договору суперфіцію суперфіціарій зобовязаний своєчасно вносити плату за користування земельною ділянкою в порядку та строки, передбачені розділом 4 цього договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідно до умов договору суперфіцію, укладеного між сторонами 25.06.2014р. з урахуванням змін, внесених 03.10.2014р. та 23.04.2015р., в якості плати за надання відповідачу для забудови земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Львів-Виниики, вул. Івасюка, загальною площею 0,8960 га, кадастровий номер 4610160300:01:002:0026, позивач отримує у власність квартири №11, 25, 35, 39 в секції №4, безпосередньо після проведення первинної технічної інвентаризації, введення в експлуатацію та реєстрації декларації про готовність будівництва до експлуатації, судом встановлено, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрована департаментом ДАБІ у Львівській області ще 15.06.2015р., однак відповідачем не лише на виконання умов договору не вчинено жодних дій для реєстрації за позивачем права власності на визначені договором обєкти нерухомого майна, а й взагалі заперечується право останнього на вказане майно, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. При цьому, судом не беруться до уваги заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що позивачем всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не представлено суду доказів того, що він є членом ЖБК «Винники-1» та сплатив пайові внески, оскільки позивач на вказані обставини і не посилається, а звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на квартири №11, 25, 35, 39 в багатоквартирному житловому будинку ІІ черги (секція №4) у м.Винники по вул. Івасюка як плату за надання відповідачу для забудови земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Львів-Виниики, вул. Івасюка, загальною площею 0,8960 га, кадастровий номер 4610160300:01:002:0026, відповідно до умов договору суперфіцію, укладеного між сторонами 25.06.2014р. з урахуванням змін, внесених 03.10.2014р. та 23.04.2015р. Безпідставними, на думку суду, є й посилання представників відповідача на ту обставину, що позовні вимоги суперечать умовам договору суперфіцію, відповідно до яких право власності на зведені суперфіціарієм обєкти нерухомості на земельній ділянці, відповідно до цього договору, належить суперфіціарію, суперфіціарій має право володіти, користуватися і розпоряджатися зведеними ним будівлями та спорудами (п.9.1 договору), оскільки поряд із таким правом відповідача, п.8.4.5 договору також закріплено обовязок останнього своєчасно вносити плату за користування земельною ділянкою в порядку та строки, передбачені розділом 4 цього договору, та саме з цих підстав позивач і звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на квартири №11, 25, 35, 39. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.83) судові витрати, що становлять 6890 грн. судового збору.

Outcome: approved