Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, посилаючись на те, що вона хвора, отримує пенсію за віком в розмірі 1970 грн. на місяць, що є нижчим за прожитковий мінімум встановлений законом, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, проте відповідач такої допомоги не надає. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся, подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що після закінчення училища та отримання паспорту громадянина України мати ніякої допомоги йому не надавала. На даний час він є пенсіонером, отримує маленьку пенсію та заробітну плату, на його утриманні перебувають дружина [PERSON] , яка не працює і є домогосподаркою, син [PERSON] , [INFO] , який не працює на даний час, та донька [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом другої групи з дитинства та навчається у Національному авіаційному університеті. Зауважив, що його брат [PERSON] , який проживає разом позивачем, працює кухарем в елітному ресторані та фактично отримує заробітну плату більше ніж 11000 грн., а надана ним довідка про доходи не відповідає дійсності. Дружина брата також працює вчителем у начальному закладі. Крім того, відповідач вказав, що позивач проживає у чотирьохкімнатній квартирі, яку отримувала з урахуванням відповідача, проте він свою частку залишив матері, яка тепер є власником усієї квартири та отримує субсидію, у зв`язку з чим сплачує за квартиру разом з сім`єю брата незначні платежі. Заслухавши пояснення представників позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] (позивач) є матір`ю відповідача [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що вона є інвалідом та пенсіонером, отримує пенсію за віком в розмірі 1970 грн. на місяць, що є нижчим за прожитковий мінімум встановлений законом, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, проте відповідач такої допомоги не надає, проте може її надавати. Згідно ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до посвідчення № [NUMBER] позивач є інвалідом другої групи довічно за загальним захворюванням (а.с.6), отримує пенсію по інвалідності (а.с.5). Як убачається з медичних висновків (а.с.8, 14-19, 22-23), позивач має наступні діагнози: ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. в стадії субкомпенсації, хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, деформуючий остеоартроз великих суглобів, протезування лівого тазостегнового суглоба, хронічний панкреатит в стадії неповної ремісії, жовчнокам`яна хвороба, хронічний калькульозний холецистит в стадії неповної ремісії, реактивний гепатит, синдром подразненого кишківнику, дивертикул обідкової кишки, дистрофія сітчатки, атрофія обох очей. Згідно довідки Центрального об`єднаного УПФ України в м. Києві №3939 від 26.03.2018 позивач отримує пенсію за віком в розмірі 1971,92 грн. з жовтня 2017 року (а.с.9). Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що окрім нього у позивача є молодший син [PERSON] який разом із своєю дружиною та дитиною проживає з позивачем, має змогу надавати допомогу на утримання матері та нести витрати на утримання майна, яким користується уся його родина. З довідки ФО-П Шиян К . С. №1 від 04.05.2018 убачається, що [PERSON] працював у ФОП [PERSON] з 01.11.2017 по 02.04.2018 на посаді кухаря та отримав заробітну плату за вказаний період в розмірі 17899,26 грн. за вирахуванням утримань (а.с.21). З довідки ФО-П [PERSON] №1 від 04.05.2018 убачається, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] з 03.04.2018 на посаді кухаря та отримує заробітну плату в розмірі 3703 грн. за вирахуванням утримань (а.с.20). З матеріалів справи убачається, що у молодшого сина позивача [PERSON] є донька [PERSON] , [INFO] , яка згідно висновку Центральної ЛКК від 04.01.2017 року хвора на ДЦП (а.с.24,25) та проживає разом із позивачем. Згідно повідомлення про призначення субсидії на ЖКП (а.с.26) позивачу призначено субсидію з травня 2017 року по квітень 2018 року включно, розраховано на 5 місяців з листопада 2017 року по березень 2018 року в розмірі 3547,79 грн. щомісячно. Розмір обов`язкових платежів на утримання квартири позивача, з урахуванням розміру субсидії становить 416, 96 грн. Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, в квартирі позивача проживають її син [PERSON] разом із дружиною та дитиною, які на рівні із позивачем повинні нести тягар утримання майна яким користуються. Сторони не ставили перед судом питання про залучення до участі у справі у якості третьої особи [PERSON] , а суд, після відкриття провадження у справі, в межах приписів ч.1 ст. 53 ЦПК України обмежений в такому праві. З матеріалів справи убачається, що відповідач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 4786,67 грн. (а.с.61, 92), є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.84), на його утриманні є дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки ПП Видавництво «Махаон-Україна» №126 від 08.10.2018 відповідач працює з 01.08.2017 на підприємстві на посаді оператора комп`ютерного набору, його оклад становить 4250 грн. (а.с.86). Згідно довідки Управління праці та соціального захист населення Голосіївської РДА в м. Києві №1361 від 12.07.2016 [PERSON] (дружина відповідача) перебуває на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда до 18-ти років [PERSON] , [INFO] . З посвідчення Голосіївського УПСЗН м. Києва серія ААБ №040718 вбачається, що [PERSON] (донька відповідача) призначено державну соціальну допомогу як на дитину-інваліда до 18 років в розмірі 329 грн. (а.с.82). Як убачається з матеріалів справи (а.с.85, 88-91), [PERSON] вступила до Навчально-наукового інституту комп`ютерних інформаційних технологій Національного авіаційного університету 01.09.2016 на денну форму навчання за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб, термін навчання з 01.09.2016 по 30.06.2020. З 01.04.2017 джерело фінансування змінено з контрактної форми навчання на навчання за державним замовленням. Стипендії чи будь-яких інших доходів [PERSON] не отримує. Згідно довідки ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» №2652878-SG від 23.10.2018 [PERSON] оформив кредит на загальну суму 10567,84 грн. та несе тягар його сплати (а.с.87). Отже, сукупний дохід сім`ї відповідача згідно до доказів, які містяться в матеріалах справи становить 9 365, 67 грн. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на момент звернення позивача до суду, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762 грн., для дітей від 6 до 18 років 1860 грн., а для осіб, які втратили працездатність - 1373 грн. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ті обставини, що син відповідача [PERSON] отримує будь - який дохід та не перебуває на утриманні відповідача. Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» від 23.10.2018 відповідач має грошові зобов`язання в розмірі 1219, 25 грн. на місяць. Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд виходить із того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, держаних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Відповідач у своєму відзиві вказує на те, що позивач проживає у чотирьох кімнатній квартирі, яка була надана з урахуванням його, але він на неї не претендував і залишив повністю матері. Вказана обставина стороною позивача не спростована. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. Позивач при зверненні до суду та обраховуючи суму коштів, які залишаються після сплати комунальних платежів вказує на те, що вона кожного місяця витрачає близько 550 грн. на придбання ліків, хоча жодних доказів про це не надає, тому суд не може взяти до уваги такі посилання. Враховуючи наведене, суд вважає задоволення позовних вимог поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, оскільки розмір доходу його родини, не зможе забезпечити нормальне існування. Твердження позивача щодо отримання нею маленької пенсії, яка є нижчою за прожитковий мінімум, не узгоджується з нормами чинного законодавства, оскільки вона отримує пенсію у розмірі 1971,92 грн., що перевищує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» для осіб, які втратили працездатність. Надані позивачем докази свідчать про те, що вона витрачає частину свого доходу на утримання майна, яким користуються її інший син з родиною, який також повинен надавати кошти на утримання майна позивача. Крім того, позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, а також щодо стягнення коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом у відповідності до ст.ст. 203, 206 СК України. Таким чином, суд вважає недоведеною ту обставину, що позивач, в розумінні норм чинного законодавства та з урахуванням встановлених обставин, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу її надавати. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач отримує незначний дохід з якого утримує свою родину, а мати відповідача отримує пенсію вищу за встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed