Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій після зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідачки на свою користь безпідставно збережене майно, а саме, кошти у сумі 41327,43 грн. та вартість сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 25.11.2000 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області було зроблено відповідний запис №364. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 27.07.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. За період шлюбу, було придбано у власність на підставу договору купівлі-продажу від 12.10.2005 року трикімнатну за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира була придбана за 106 050 грн., з яких 10 605 грн. покупець сплатив продавцю під час підписання договору купівлі-продажу квартири, а решту грошових коштів 95 445 грн., покупець сплатив за рахунок кредитних коштів, одержаних ним за кредитним договором від 12 жовтня 2005 року № 24/2005/0650Фжк, укладеним між позивачем та ВАТ Комерційний банк «Надра». Рішенням Енергодарського міського суду від 15.03.2013 р. в справі № 0807/3139/2012 за відповідачкою визнано право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. та залишено за позивачем право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка не здійснювала періодичних, поточних витрат, платежів по кредиту та житлово-комунальним послугам. Позивач сплачував все самостійно. Після розлучення позивачем було сплачено: - в період з серпня 2012р. по лютий 2014р.: 3739,04 дол. США кредиту, який було отримано для сплати придбаної для потреб сімї квартири та 5240,59 грн. комісії за обслуговування (утримання) кредитом; - в період з серпня 2012р. по червень 2015р.: 5833,12 грн. вартості послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; - в період з серпня 2012р. по червень 2015р.: 8382,57 грн. вартості комунальних послуг, в тому числі опалення; Станом на червень 2015р. заборгованості за житлово-комунальні послуги не має. За період з серпня 2012р. по 2014р. позивачем отримано 13 462,03 грн. коштів молодіжного кредитування (6731,015грн половина вказаної суми). Позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь половину сум вартості сплачених їм після розлучення, як безпідставно збережених коштів, а саме: - (3739,04 дол.США х (2127,0167 грн. : 100 дол.США) 13462,03грн. мол.кредит) : 2 = 33033,99 грн. - 33033,99 грн. 50% вартості сплаченої позивачем частини кредиту, з врахуванням сум, що надійшли за державною програмою молодіжного кредитування, після розірвання шлюбу. - 2620,29 грн. 50% комісії яка підлягала сплаті під час здійснення платежів по погашенню кредиту і сплачена позивачем з серпня 2012р. по лютий 2014р. в період з серпня 2012р. по червень 2015р.; - 2916,50 грн. - 50% вартості сплаченої позивачем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі [ADDRESS]; - 2756,65 грн. - 50% вартості сплачених позивачем комунальних послуг по опаленню квартири [ADDRESS] в період з серпня 2012р. по червень 2015р. Разом підлягає стягненню: 41327,43 грн.. В судове засідання позивач та його представник не зявились, просять проводити розгляд справи без їх участі, про що повідомили письмово. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зменшені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що піддягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до ст. 32 Цивільного кодексу України власник зобовязаний утримувати належне йому майно. Згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (п.2 ст.10) та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків власники приватизованого житла у багатоквартирних будинках (до них належать власники викупленого та кооперативного житла) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинків та при будинкової території пропорційно до займаної площі. (вказаний висновок підтверджено зокрема ухвалою ВСУ від 11.03.2004р. та рішенням ВСУ від 01.03.2006р.) Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved