Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.06.2016 року між ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є акціонерне товариство «ВТБ Банк», та [PERSON] (далі відповідач - 1) та [PERSON] (далі відповідач - 2) було укладено заяву-договір на оформлення пакету «Магнус» № 1578419, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу-1 рахунок № [NUMBER] в гривні, а також встановив відповідачу кредитний ліміт в сумі 150000 грн., зі встановленим кредитним лімітом на момент укладення договору 36 %. Картковий рахунок обслуговується в рамках тарифного плану «Магнус». 22.04.2016 року на підставі заяви про оформлення додаткової платіжної картки до рахунку № [NUMBER] в межах пакету послуг «Магнус», поданої відповідачем в інтересах сім`ї, видано додаткову карточку на ім`я дружини відповідача [PERSON] (далі відповідач - 2), яка в подальшому користувалась даною карткою. Кредит є борговим зобов`язанням подружжя, а тому підстав вносити зміни до кредитного договору в частині визначення її позичальником не було. Згідно виписок по рахунку, відповідачі спільно користувались кредитними коштами, що знаходились на вказаному рахунку та кошти спільно використовувались в інтересах сім`ї. Позивач свої зобов`язання, передбачені договором, виконав належним чином, що підтверджується випискою з поточного карткового рахунку відповідача. Однак, в порушення умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконуються, внаслідок чого у відповідача станом на 08.06.2018 р. утворилася заборгованість в сумі 1111961, 85 грн., яка складається із: 107053, 14 грн. - сума простроченого ліміту кредитування; 950,31 грн. - сума відсотків за прострочений кредит за період з 30.05.2018 р. по 07.06.2018 р.; 3958, 40 грн. - сума прострочених відотків за кредит за період з 15.03.2018 р. по 29.05.2018 р. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути солідарно із відповідачів на його користь заборгованість по заяві-договору № 1578419 на оформлення пакета послуг «Магнус» від 22.04.2016 року в розмірі 1111961, 85 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву де просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 55/. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останніх та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 22.04.2016 між ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є акціонерне товариство «ВТБ Банк», та [PERSON] , [PERSON] було укладено заяву-договір на оформлення пакету «Магнус» № 1578419, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу рахунок [NUMBER] в гривні, а також встановив відповідачу кредитний ліміт в сумі 150000 грн., відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», процентна ставка за встановленим кредитним лімітом на момент укладання договору 36 %.Картковий рахунок обслуговується в рамках тарифного плану «Магнус» /а.с. 5-7, 9-10/. 22.04.2016 на підставі заяви про оформлення додаткової платіжної картки до рахунку [NUMBER] в межах пакету послуг «Магнус», поданої відповідачем в інтересах сім`ї, видано додаткову карточку на ім`я дружини відповідача [PERSON] , яка в подальшому користувалась даною карточкою /а.с. 8/. Позивач зазначає, що кредит є борговим зобов`язанням подружжя, а тому підстав вносити зміни до кредитного договору в частині визначення відповідача [PERSON] позичальником не було, а також згідно виписок по рахунку, відповідачі спільно користувались кредитними коштами, що знаходились на вказаному рахунку та кошти спільно використовувались в інтересах сім`ї. Згідно із статі 364 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. Судом встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, відповідач та його дружина користувались наданими кредитими коштами, в зв`язку з чим їм було видано банком дві платіжні картки для його користування, однак, взяті на себе кредитні зобов`язання були порушені, що призвело до утворення простроченої заборгованості за кредитним договором. Згідно з розрахунку заборгованості відповідачів станом на 08.06.2018 р. становить 1111961, 85 грн., яка складається із: 107053, 14 грн. - сума простроченого ліміту кредитування; 950,31 грн. - сума відсотків за прострочений кредит за період з 30.05.2018 р. по 07.06.2018 р.; 3958, 40 грн. - сума прострочених відотків за кредит за період з 15.03.2018 р. по 29.05.2018 р. /а.с. 4/. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості . На підставі викладеного та

Outcome: approved