Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 10.07.2009 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначав, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено його найменування, про що зазначено у п. 1.1 статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», а 17.07.2009 року проведена державна реєстрація вказаних змін. Підписана відповідачем заява разом з «Умови та правила надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» являють собою договір. Посилаючись на порушення боржником умов повернення кредиту, позивач просив суд стягнути з [PERSON]С на свою користь заборгованість в сумі 23 347,97 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 1 199,75 грн., за процентами по користуванню кредитом 17 260,22 грн., заборгованість за пенею та комісією 3 300 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. фіксованої частки та 1 088 грн. за процентною складовою, а також стягнути 1 378 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи,судом встановлено наступне. 10.07.2009 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви (а.с. 15). Відповідно до п. 8.6 «Умови та правила надання банківських послуг» (далі Умов) при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Згідно п. 6.5 Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 6.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобовязання за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п. 9.12 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку не одна із сторін не повідомить другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З матеріалів справи вбачається, що станом на 08.11.2016 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 23 347,97 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 199,75 грн., за процентами по користуванню кредитом 17 260,22 грн., заборгованість за пенею та комісією 3 300 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. фіксованої частки та 1 088 грн. за процентною складовою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед банком, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надав. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов'язанням у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 1 378 грн. сплаченого судового збору та 400 грн. витрат за оплату публікації оголошення в газеті «Час Київщини». Враховуючи викладене,

Outcome: approved