Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором , мотивуючи це тим, що 14.09.2011 р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ВLаЖГА00074515, відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 20\~000,00 грн. на поточні потреби строком по 14.09.2014р. із сплатою 5% річних за користування кредитом. У свою чергу, відповідач - позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених кредитним договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становлять невід'ємну частину цього договору. Однак, відповідач неналежно виконував умови вищевказаного договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 16\~430,92 грн. Враховуючи ці обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] заборгованість в розмірі 16\~430,92 грн., яка виникла за кредитним договором №ВLаЖГА00074515 від 14.09.2011р. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому вказує на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Суд, розглянувши вищевказане клопотання позивача, дійшов до висновку про його задоволення. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представників сторін, суд, відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України вказує на те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 536 ЦК України вказує на те, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з п. 1.5. вищевказаного кредитного договору, за користування кредитом встановлюється плата у вигляду процентів, які нараховуються за процентною ставкою, в розмірі зазначеному у п.3 Спеціальної частини договору (номінальна ставка), а саме 5% річних. Пункт 1.6 кредитного договору вказує на те, що за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається у п.4 Спеціальної частини договору, а саме 1,75% від суми кредиту. Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. 1.4 кредитного договору, строк кредитування становить: з дня фактичного надання кредиту на умовах договору включно по дату визначену п.2 Спеціальної частини договору (Термін повернення кредиту), тобто по 14.09.2014р. Стаття 625 ЦК України вказує на те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частини 1,2 ст. 10561 ЦК України вказують на те, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, відповідач неналежно виконував свої зобовязання по кредитному договору, зокрема, не в строк оплачував кредит та не в повному розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 16\~430, 92 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, тому враховуючи положення ч.1 ст.88 ЦПК України, витрати із сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 243,60 грн. З наведених міркувань та

Outcome: approved