Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] борг у сумі 113\~181,48 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», яке змінило назву на Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» та [PERSON] 07.11.2008 р. було укладено Угоду № 216375 та підписано Додатки № 1 та 2 до неї, які є невідємними частинами Угоди, відповідно до якої, при виконанні умов Угод, укладених з Учасниками в рамках системи Автоплан, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи Автоплан. Зазначені послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених Угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним Учасником системи Автоплан. На Асигнаційному акті від 27.01.2009 р. [PERSON] було надано право на отримання автомобіля CHERY AMULET. 18.03.2009 року [PERSON] отримав автомобіль CHERY А 15 AMULET, кузов №LVVDA11A68D193759, 2008 року випуску, який зареєстрував на своє імя (д.н.з. [NUMBER]), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АОС 676228. В свою чергу, [PERSON] зобовязався сплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100 % ціни автомобіля) та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 (ста) щомісячних Повних внесків (стаття 5 Угоди). Відповідно до п. 12.2 статті 12 Додатку 2 до Угоди, [PERSON] були надані гарантії повного виконання зобовязання за Угодою № 216375, а саме надано [PERSON] акціонерному товариству «АІСЕ Україна», в якості забезпечення виконання зобовязань гарантії поручителів, щодо солідарної відповідальності за зобовязаннями [PERSON] 09.02.2009 року між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», яке змінило назву на Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вона зобовязалася відповідати перед кредитором у разі невиконання зобовязань [PERSON] за Угодою № 216375. 11.02.2009 року між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», яке змінило назву на Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким він зобовязався відповідати перед кредитором у разі невиконання зобовязань [PERSON] за Угодою № 216375. На виконання умов Угоди [PERSON] було сплачено 62,4463% зі 100% в оплату чистих внесків та 62 внески із 100-та внесків в оплату послуг ПАТ «АІСЕ Україна». Розмір боргу [PERSON] перед позивачем за Угодою станом на грудень 2016 р. складає 37,5537% від ціни автомобіля, актуальної в грудні 2016 року (місяць звернення з позовом до суду), та 38 внесків в оплату витрат позивача. [PERSON] протягом грудня 2008 року по лютий 2014 року належним чином сплачував щомісячні внески, а починаючи з березня 2014 року припинив сплачувати внески, у звязку з чим виник борг у сумі 113181 грн. 48 коп. за Угодою № 216375. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав. В судовому засіданні [PERSON] та його представник позовні вимоги не визнали в повному обсязі, з тих підстав, що позивач ТОВ «АІСЕ Україна» та відповідач [PERSON] без згоди відповідача [PERSON] збільшили відсоткову ставку Цілого Чистого внеску, чим збільшили його відповідальність як Поручителя, що в свою чергу призвело до припинення договору поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала письмові заперечення, в яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач ТОВ «АІСЕ Україна» та відповідач [PERSON] без її згоди збільшили відсоткову ставку Цілого Чистого внеску, чим збільшили її відповідальність як Поручителя, що в свою чергу призвело до припинення договору поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив або заперечень проти позову не подавав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 07.11.2008 року між Закритим акціонерними товариством «АІСЕ Україна» та [PERSON] було укладено Угоду № 216375 та підписано Додатки № 1 та 2 до неї, які є невідємними частинами Угоди. Відповідно до укладеної угоди, при виконанні умов Угод, укладених з Учасниками в рамках системи Автоплан, ЗАТ «АІСЕ Україна» надає [PERSON] послуги, спрямовані на придбання ним автомобіля на основі системи Автоплан. Зазначені послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених Угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним Учасником системи Автоплан. Згідно з п. 4.1 ст. 4 Додатку № 2 до Угоди «Поточна ціна автомобіля це роздрібна ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистрибютором в останній робочий день кожного місяця протягом всього строку існування групи». Відповідно до умов Угоди та п. 5.8 ст. 5 Додатку № 2 ПАТ «АІСЕ Україна» зобовязується розраховувати складові Повного внеску для Учасників, які одержали право на отримання автомобіля на основі поточної ціни автомобіля, повідомленої виробником, імпортером або дистрибютором на відповідний місяць. Відповідно до Асигнаційного акту від 27.01.2009 р. [PERSON] було надано право на отримання автомобіля CHERY AMULET. 18.03.2009 року [PERSON] отримав автомобіль CHERY А 15 AMULET, кузов №LVVDA11A68D193759, 2008 року випуску, який зареєстрував на своє імя (д.н.з. [NUMBER]), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АОС 676228. Відповідач [PERSON], в свою чергу, зобовязався сплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100 % ціни автомобіля) та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 (ста) щомісячних Повних внесків (стаття 5 Угоди). На виконання умов Угоди [PERSON] було сплачено 62,4463% зі 100% в оплату Чистих внесків та 62 внески із 100-та внесків в оплату послуг Позивача ПАТ «АІСЕ Україна». Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 5 Угоди № 216375 від 07.11.2008 р. визначаються умови, відповідно до яких Учасник повинен сплачувати щомісячно Повні внески, які складаються з наступних чистин: чисті внески сума, яку сплачує Учасник системи з метою придбання автомобіля, та яку АІСЕ використовує для оплати автомобіля та для формування Фонду для повернення коштів. Розмір Цілого Чистого внеску визначається шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, визначеному у графіку внесків; Половинний чистий внесок це половина Цілого Чистого внеску; щомісячні внески в оплату послуг це плата за послуги АІСЕ з організації функціонування АВТОПЛАНу; щомісячні внески в оплату Страхового платежу щомісячна плата за договором страхування життя, розмір якої складає зазначений у Додатку 1 відсоток від ціни автомобіля в місяці здійснення кожного платежу. Додатком № 1 до Угоди № 216375 від 07.11.2008 р. визначаються умови у відсотках, відповідно до яких Учасник повинен сплачувати щомісячно Повні внески: щомісячний Чистий внесок у % 1,00 від ціни автомобіля; щомісячний Внесок в оплату послуг у % + ПДВ 0,35 від ціни автомобіля; щомісячний Внесок в оплату страхового платежу у % 0,065 від ціни автомобіля; Відповідно до пункту 5.5 статті 5 Додатку № 2 до Угоди № 216375 від 07.11.2008 р. зазначається, що Учасник системи має право сплатити Повний внесок протягом перших 15 днів місяця чи наступного за ними робочого дня, якщо 15 день був неробочим. АІСЕ зобовязується щомісяця надсилати рахунки на сплату за адресою, вказаною Учасником… . Відповідно до пункту 5.5 статті 5 Додатку № 2 до Угоди № 216375 АІСЕ розпочав з 25.12.2008 р. щомісячно надсилати рахунки на оплату [PERSON], в яких зазначалися банківські реквізити, за якими Учасник системи повинен сплатити платежі, а також сума, за якими сплачується внесок із розшифровкою кодів: 1). чистий внесок 1,0000%; 2).страхування життя 0,0650%; 3).Адміністративні витрати 0,3500%;4). ПДВ на адміністративні витрати; 5).страхування автомобіля. Стаття 9 Угоди № 216375 від 07.11.2008 р. зазначає, що Угода може бути змінена за згодою сторін у випадку, коли це не суперечить правилам функціонування АВТОПЛАНу. В разі внесення змін до Угоди та/або Додатків до неї сторони зобовязані укласти додаткову Угоду. Починаючи з березня місяця 2009 р. відповідачу [PERSON] почали надходити рахунки, у яких у графі Чистий внесок відсоткова ставка була змінена у сторону збільшення з 1,0000% на 1,0053% та згідно яких він здійснював відповідну Також це підтверджується розрахунком платежів, які надано позивачем і знаходиться у матеріалах справи. Відтак, відповідно до статті 9 Угоди № 216375 від 07.11.2008 р. позивач та відповідач [PERSON] змінили відсоткову ставку Чистого внеску. У січні 2014 року листом № 27 від 31.01.2014 р. ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» повідомило ПАТ «АІСЕ Україна» про те, що з лютого місяця 2014 р. буде припинено продаж автомобілів CHERY AMULET. Пунктом 11.1 та пунктом 11.2 ст. 11 Додатку № 2 до Угоди зазначено «Якщо протягом строку дії Угоди виробник та/або імпортер здійснить заміну або припинить імпортувати, або виробляти, або продавати модель автомобіля, зазначену в додатку № 1, АІСЕ зобовязується замінити її, відповідно, новою моделлю або іншим автомобілем. Станом на січень 2014 року остання відома ціна автомобіля CHERY AMULET становила 79900 грн. 00 коп., а автомобіля Ланос D4LM510 станом на лютий 2014 р. складала 101%. Отже, ціна навої марки автомобіля не перевищувала 10% від останньої відомої ціни автомобіля CHERY AMULET, а навпаки була меншою, в подальшому розрахунок щомісячних платежів проводився за поточною ціною автомобіля Ланос D4LM510. Розмір боргу [PERSON] перед позивачем за Угодою станом на грудень 2016 р. склав 37,5537% від ціни автомобіля, актуальної у грудні 2016 р. та 38 внесків в оплату адміністративних витрат. Станом на грудень 2016 р. поточна ціна автомобіля Ланос становила 211500 грн. 00 коп. Відповідно, загальний розмір заборгованості складає 113181 грн. 48 коп., з яких: чисті внески 79426 грн. 08 коп.; адміністративні витрати 33755 грн. 40 коп. Згідно з ст.ст. 526,\~530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, відповідач [PERSON] неналежним чином виконував свої зобовязання за угодою, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в розмірі 113\~181,48 грн., розмір якої відповідачами не оспорюється. Відповідно до п. 12.2 статті 12 Додатку 2 до Угоди, [PERSON] були надані гарантії повного виконання зобовязання за Угодою № 216375, а саме надано Позивачу [PERSON] акціонерному товариству «АІСЕ Україна», в якості забезпечення виконання зобовязань гарантії поручителів, щодо солідарної відповідальності за зобовязаннями [PERSON] 09.02.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вона зобовязалася відповідати перед кредитором (Позивачем) у разі невиконання зобовязань [PERSON] за Угодою № 216375. 11.02.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким він зобовязався відповідати перед кредитором (Позивачем) у разі невиконання зобовязань [PERSON] за Угодою № 216375. Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Договору поруки укладеного між ПАТ «АІСЕ Україна» та [PERSON] від 11.02.2009 р., а також Договору поруки укладеного між ПАТ «АІСЕ Україна» та [PERSON] від 09.02.2009 р. зазначається, що Порукою згідно цього Договору забезпечено виконання боржником зобовязань за Угодою, в тому числі виконання обовязків щомісячно сплачувати передбачені Угодою Повні внески, які складаються з сум Чистого внеску, Адміністративних витрат та Страхового внеску, а також виконання обовязків сплачувати інші платежі, передбачені Угодою. Згідно із частиною 1 статті 553, частиною 1 статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника, та кредитором боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Як випливає з щомісячних рахунків, які надходили [PERSON] та розрахунку платежів за Угодою №\~216375, наданих представником ПАТ «АІСЕ Україна» [PERSON], з березня місяця 2009 року ТОВ «АІСЕ Україна» почав надсилати рахунки [PERSON] із збільшеною відсотковою ставкою за Цілим Чистим внеском 1,0053%, а [PERSON] в свою чергу здійснював їх оплату, що підтверджується копіями квитанцій. Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 9 Угоди № 216375 від 07.11.2008 р. зазначає, що Угода може бути змінена за згодою сторін. Проте, суду не надані докази того, що Поручителі, були належним чином повідомлені про зміни умов Угоди, та в свою чергу надавали згоди на збільшення відсоткової ставки за Чистим внеском. У разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводить такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та виплати користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. У зобовязаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення процентної ставки навіть за згодою кредитора і боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладання на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх обовязків перед кредитором. Тобто закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя (Подібна позиція також висловлена у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 р. у справі № 6-97цс13; та у Постанові Верховного Суду України у справі 6-1161 цс 15 від 21.10.2015 р. (визнання поруки припиненою)). Таким чином, з огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що внесення змін додатковою угодою між ПАТ «АІСЕ Україна» та [PERSON] до Угоди № 216375 щодо збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителів призводить до збільшення обсягу відповідальності останніх. Відповідно до положення ч.1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору (Подібна позиція висловлена в Постановах Верховного Суду України від 21.05.2012 у справі №6-18цс11; 18.06.2012 у справі №6-73цс12). На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості з поручителів, а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі та

Outcome: partial