Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

позивач звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в загальному розмірі 2270,09 грн., які складаються з заборгованості за надання освітніх послуг в розмірі 1100,00 грн., пені за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг у розмірі 589,66 грн., збитків від інфляції за час прострочення внесення плати у розмірі 543,09 грн., 3% річних в розмірі 37,34 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що Відповідно до наказу Академії митної служби України (далі - Академія) від 18 серпня 2014 року № 474-кс [PERSON] (далі - відповідач) було зараховано на перший курс юридичного факультету на заочну форму навчання за кошти фізичних та юридичних осіб. У звязку із цим позивачем із відповідачем укладено Договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг Академією митної служби України від 18 серпня 2014 року № 314 (далі - Договір про навчання). Згідно з розпорядженням КМУ від 03 вересня 2014 року № 788-р утворено Університет митної справи та фінансів (далі - Університет). Із врахуванням даного розпорядження Міністерством освіти і науки України видано Наказ від 17 лютого 2015 року № 159, згідно з яким Університет є правонаступником усіх прав і обовязків Академії (підпункт 2.1), а студенти Академії продовжують навчання в Університеті (підпункт 2.2). На підставі цього відповідач продовжила навчання у новоствореному Університеті. Наказом Університету від 09 вересня 2015 року № 368-кс відповідача відраховано за невиконання навчального плану. При цьому, відповідачем залишилася непогашеною заборгованість за навчання у розмірі 1100,00 грн. Підпункт 4.3.1 Договору про навчання встановлює, що плата за перший рік (семестр) навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» вноситься частинами. Перший внесок в розмірі 3000 грн. вноситься до 21 серпня поточного року, решта суми (за весь рік або за перший семестр) за перший рік навчання вноситься до 01 листопада поточного року. Таким чином, датою початку прострочення відповідачем зобовязання є 01 листопада 2014 року. Пунктом 5.2 Договору про навчання передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг відповідач має сплатити Університету пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення перерахування указаних коштів. Відповідно до розрахунку, станом на 18 грудня 2015 року сума пені складає 589,66 грн. Також, згідно з розрахунками позивача, станом на 18 грудня 2015 року збитки Університету від інфляції за час прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання склали 543,09 грн., а три процента річних - 37,34 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед Університетом складає 2270,09 грн. Про її існування відповідач неодноразово повідомлялася працівниками Університету. Водночас, жодних дій на погашення заборгованості відповідач не вчинила. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. В судовому засіданні 05 лютого 2016 року відповідач просила відмовити в задоволенні позову, надати час для підготовки заперечень. В наступному, 16 березня 2016 року та 04 квітня 2016 року в судові засідання не з`явилася, підстав неявки не повідомила, заяв, повідомлень про розгляд справи за її відсутності не надавала. В зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Відповідно до наказу Академії митної служби України (правонаступником якої є позивач /а.с.7-9, 10/) від 18 серпня 2014 року № 474-кс [PERSON] зараховано на перший курс юридичного факультету Академії митної служби України на заочну форму навчання за кошти фізичних та юридичних осіб /а.с.5/. 18 серпня 2014 року сторонами укладено Договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг № 314, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання (підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або надати додаткову освітню послугу) за заочною формою навчання за напрямом підготовки Правознавство з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року за освітньо-кваліфікаційним рівнем Бакалавр. Підпункт 4.3.1 Договору про навчання встановлює, що плата за перший рік (семестр) навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» вноситься частинами. Перший внесок в розмірі 3000 грн. вноситься до 21 серпня поточного року, решта суми (за весь рік або за перший семестр) за перший рік навчання вноситься до 01 листопада поточного року. П.4.2 встановлює вартість послуги на рік 8200,00 грн. Пунктом 5.1 Договору передбачено, що за невиконання, або неналежне виконання зобов`язань за договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Пунктом 5.2 Договору про навчання передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник за кожен день прострочення перерахування коштів сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України /а.с.6/. Наказом Університету від 09 вересня 2015 року № 368-кс відповідача відраховано з другого курсу заочної форми навчання юридичного факультету групи П 14-1з (контракт) за невиконання навчального плану, припинено дію договору № 314 від 18 серпня 2014 року /а.с.11/. При цьому, за відповідачем залишилася непогашеною заборгованість за навчання за 1 курс навчання у розмірі 1100,00 грн. Таким чином, з урахуванням п.4.3.1 Договору, датою початку прострочення відповідачем зобовязання є 01 листопада 2014 року. Також у відповідності до долученого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач вартість наданих їй позивачем освітніх послуг не оплатила. Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач умови договору не виконала, надані їй освітні послуги не оплатила, позовні вимоги щодо стягнення цієї суми з відповідача, а також пені відповідно до п. 5.2 Договору в розмірі 589,66 грн. та відповідно до ст. 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 37,34 грн. та інфляційних втрат у розмірі 543,09 грн., а всього 2270,09 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved