Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, виселити відповідачку, визнати право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.10.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. У порядку підготовки справи до судового розгляду судом з`ясовано, що відповідачка по Одесі та Одеській області не зареєстрована. За матеріалами справи вбачається, що [PERSON] особисто отримала ухвалу судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.10.2020 року про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи. Своїм правом на надання позову заявниця не реалізувала. У судове засідання відповідач не з`явилась, сповіщена про дату, час та місце його проведення, причини неявки суду не повідомила. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.12.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилась, подала письмову заяву про проведення підготовчого засідання у свою відсутність, просила справу розглянути у заочному порядку за наявними доказами. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.12.2020 року постановлено заочний судовий розгляд за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: Позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що вбачається зі змісту довідки виконкому Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області від 10.06.2020 року № 755. Особовий рахунок даної квартири відкритий на [PERSON] , 1945 р.н., яка приходиться матір`ю [PERSON] [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] до даного помешкання була вселена [PERSON] , на період догляду за хворою [PERSON] .. Проте, у теперішній час [PERSON] чинить перешкоди позивачці у користуванні квартирою, за переконанням позивача не законно продовжує проживати у спірній квартирі, і тому заявниця просить виселити відповідача з цієї квартири. За правилом статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Право (титульне) [PERSON] на спірну квартиру за загальним правилом успадковано [PERSON] . Суд нагадує, що спадкоємець, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України Оскільки [PERSON] в теперішній час не визнає право [PERSON] на спірну квартиру, суд вважає що дане право має бути захищено у порядку та на підставі ст. 392 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до частини першої\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Відтак унаслідок порівняльного аналізу статей\~383,\~391,\~405 ЦК України\~та статей\~150,\~156\~у поєднанні зі\~статтею 64 ЖК Української РСР\~можна зробити висновок про те, що положення вказаних норм статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення\~статті 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК Української РСР\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року. Судом встановлені фактичні обставини та правовідносини, зокрема те, що відповідач фактично чинить позивачу перешкоди у користуванні житловою квартирою, що підтверджується актом перевірки житлового приміщення від 10.07.2020 року. Оскільки відповідач не є членом сім`ї позивача, спільним побутом із нею не пов`язана, тобто право останньої підлягає захисту в судовому порядку за правилами ст. ст. 383, 391 ЦК України та ст. 109 ЖК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved