Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 грн. завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури і суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та в обґрунтування зазначив, що 14.01.2014р., слідчим СВ «ОЗ» СУ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] - [PERSON] повідомлено про підозру за ч.5 ст. 185 та ч.2 ст.307 КК України у кримінальному проваджені №120131200050000302, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2013р. 15.01.2014р. ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда Молодченку Олексію Анатолійовичу застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і з того часу [PERSON] було ув'язнено до Кіровоградського СІЗО. У подальшому дане кримінальне провадження за обвинуваченням його та інших осіб за ч.5 ст. 185 та ч.2 ст.307 КК України було направлено на розгляд до Кіровського районного суду, при цьому [PERSON] продовжували утримувати під вартою в Кіровоградському СІЗО. 10.06.15р. вироком колегії суддів Кіровського районного суду міста Кіровограда Молодченка Олексія Анатолійовича визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України та призначено покарання - 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна. За ч.2 ст.307 КК України [PERSON] було виправдано. 07.12.2015р. ухвалою колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області, кримінальне провадження за ч.5 ст.185 КК України стосовно [PERSON] на підставі п.3 ч.І ст.284 КПК України за не встановленістю достатності доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати було закрито, а його звільнено з під варти в залі суду негайно. 08.09.2016р. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області від 07.12.2015р. залишено без змін. Стверджується, що перебуваючи під вартою в Кіровоградському СІЗО у період з 15.01.2014р. по 07.12.2015р. [PERSON] фактично провів там один рік десять місяців 23 дні. Право на відшкодування шкоди завданої фізичній особі незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю у сфері правосуддя виникає за умови постановлення судом виправдовувального вироку, що і відбулося 07.12.15р. - позивача було фактично виправдано за відсутністю в діях складу злочину. Вважає, що був фактично позбавлений волі оскільки відносно нього застосовано запобіжний захід тримання під вартою у зв'язку з цим зазнав моральних страждань та у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону. Враховуючи, що період перебування позивача під вартою складає 23 місяці та враховуючи всі обставини справи, характер його моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок його ув'язнення та притягнення кримінальної відповідальності, а тому позивач вважає, що розмір відшкодування 2 000 000 грн. Ув'язненням був порушений його нормальний ритм життя, порушені його плани, постраждала репутація як громадянина, перебування в нелюдських умовах СІЗО, негативно вплинуло як на фізичне так і психічне здоров'я. Переніс надскладну операцію по видаленню 2/3 шлунку, що безпосередньо пов'язує з його неналежним харчуванням в умовах СІЗО, нервовими стресами. Окрім того, не витримавши нервового стресу притягненням до кримінальної відповідальності та його ув'язненням тяжко захворіла мати позивача, яка фактично перебувала на його утриманні і позивач є єдиним син, а тому просить стягнути ці кошти на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та надав заперечення проти позову з посиланням, що сам позивач зазначив, що він офіційно не працював. Також, позивачем не надано жодного доказу, того, що до часу кримінального переслідування щодо нього та обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він перебував у будь-яких трудових відносинах та мав дохід від своєї трудової діяльності. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом тому вважають, що при визначені розміру шкоди позивачем значно завищено суму відшкодування шкоди, порівняно з відповідним мінімальним розміром, встановленим у статті 13 Закону. У разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п. 35 Порядку стягувані подають документи, зазначені у п. 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Відповідно до п. 38 Порядку для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди заподіяної фізичним та юридичним особам в Державній казначейській службі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством (Державною казначейською службою У країни) за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мечу, а саме за бюджетною програмою 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудовою слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного манна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади їх посадових і службових осіб» передбаченою в додатку № 3 до Закону України від 25.12.2015 № 928- VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а тому просить відмовити в задоволенні позову . В судовому засіданні прокурор позовні зазначила, що позов підлягає задоволенню частково в розмірі 72853,33грн., оскільки відповідно до ст.. 8 Закону України « Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 2017 рік складає 3200 грн. В іншій частині вимог просить відмовити , оскільки сума зазначеної шкоди, явно перевищує межі встановлені чинним законодавством, недоведена . Судом встановлено наступні факти. 14.01.2014р., слідчим СВ «ОЗ» СУ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] [PERSON] повідомлено про підозру за ч.5 ст. 185 та ч.2 ст.307 КК України у кримінальному проваджені №120131200050000302, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2013р. 15.01.2014р. ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда - Молодченку Олексію Анатолійовичу застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і з того часу його було ув'язнено до Кіровоградського СІЗО. У подальшому дане кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] та інших осіб за ч.5 ст. 185 та ч.2 ст.307 КК України було направлено на розгляд до Кіровського районного суду, при цьому [PERSON] продовжували утримувати під вартою в Кіровоградському СІЗО. 10.06.15р., вироком колегії суддів Кіровського районного суду міста Кіровограда Молодченка Олексія Анатолійовича визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України та призначено покарання - 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. За ч.2 ст.307 КК України [PERSON] було виправдано. 07.12.2015р. ухвалою колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області, кримінальне провадження за ч.5 ст.185 КК України стосовно [PERSON] на підставі п.3 ч.І ст.284 КПК України за не встановленістю достатності доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати було закрито, а [PERSON] звільнено з під варти в залі суду негайно. 08.09.2016р. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області від 07.12.2015р. залишено без змін. Таким чином, перебуваючи під вартою в Кіровоградському СІЗО у період з 15.01.2014р. по 07.12.2015р. [PERSON] фактично провів там один рік десять місяців 23 дні. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1176 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до пункту пятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Судом встановлено, що позивач незаконно перебував під слідством та судом, що 07.12.2015р. ухвалою колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області, кримінальне провадження за ч.5 ст.185 КК України стосовно [PERSON] на підставі п.З ч.І ст.284 КПК України за не встановленістю достатності доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати було закрито, а [PERSON] звільнено з під варти в залі суду негайно. В звязку з цим позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні його конституційних прав, переживаннях через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, порушення у звязку з цим нормальних життєвих зв'язків, вимушених змінах в організації його життя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Частиною 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством. Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. З урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України в постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-2203цс15. Згідно зі ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбаченихпунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено з 1 січня 2017 року мінімальну заробітну плату на рівні 3200 грн. Оскільки позивач перебував під слідством та судом з 14.01.2014 року (постанова про порушення кримінальної справи стосовно позивача від 15 січня 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 та ч. 2 ст.307 КК України) по 7 грудня 2015 року (ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 7 грудня 2015 року), тобто 22 місяці 23 дні, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 72853,33 грн. (1600 грн. х 22 місяці 23 дні). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди (у тому числі моральної) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. В іншій частині позов є необґрунтований та не доведеним.

Outcome: partial