Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов'язані з розглядом цивільної справи, а саме: вартість правової допомоги в сумі 1000,00 гривень; витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників в сумі 26905,00 гривень; судовий збір в сумі 280,00 гривень. Позивач посилався на таке: ухвалою Ленінського районного суду міста Севастополя від 12 червня 2012 року залишено без розгляду позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Центрального Севастопольського відділення Кримської республіканської дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до нього про визнання договору купівлі-продажу недійсним, про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль «Мерседес Бенц» 2000 року випуску та визначення способу його реалізації шляхом публічних торгів. Рішенням Ленінського районного суду міста Севастополя від 13 червня 2012 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до нього, [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Вказані ухвала та рішення залишені без змін ухвалою Апеляційного суду міста Севастополь від 18 жовтня 2012 року. Вказані справи розглядались протягом тривалого часу і не на одне судове засідання йому приходилось їздити зі своїм представником за тисячу кілометрів від дому. Сім разів він зі своїм представником приїздив до міста Севастополя протягом всього часу розгляду справи, винаймаючи таксі на фірмі ПВКФ «Лана» у місті Бердичеві. Такий спосіб прибуття він обрав через відсутність потрібного потягу до міста Севастополя для вчасного прибуття в судові засідання разом з його представником. Вартість поїздок склала 26905,00 гривень. Крім того, йому надано правову допомогу, вартість якої склала 1000,00 гривень. До судового засідання позивач не прибув, його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав їх недоказаними та не підлягаючими задоволенню. Суд вважає позовні вимоги не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні з урахуванням наступного: у судовому засіданні встановлено, що дійсно в 2012 році відбувався розгляд цивільної справи в Ленінському районному суді міста Севастополя за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Центрального Севастопольського відділення Кримської республіканської дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON], третіх осіб: [PERSON], УДАІ МВС України Житомирської області про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Ухвалою Ленінського районного суду міста Севастополя від 12 червня 2012 року за справою номер 2/2703/2439/20212 позов був залишений без розгляду, а рішенням того ж суду від 13 червня 2012 року у справі за тим же номером у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було відмовлено. У судових засіданнях був присутній позивач та його представник, вказана обставина ніким не оспорюється. У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду тощо. Позивач просив стягнути 100,00 гривень - витрати на правову допомогу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] був залучений у цивільній справі номер 2/2703/2439/2012 як фізична особа. Позивачем надано оригінал договору про надання юридичних послуг номер 01/13-а /а.с.10/, який він уклав на підставі свідоцтва про державну реєстрацію СПД фізичних та юридичних осіб з приватним підприємством експертно-юридична фірма «Контакт». Відповідно до п. 1.1 вказаного договору в порядку і на умовах договору Замовник отримує від Виконавця послугу з надання консультації, юридичної допомоги в конкретно визначеній справі. Але вказаний договір не скріплений печаткою юридичної особи, яка мала надавати юридичну допомогу. Відповідно до вимог вказаного договору оплата послуг за відрядження здійснюється Замовником за 5 днів до дня виконання послуги. Розрахунок між сторонами передбачений п. п. 4.1, 4.6 вказаного договору. Крім того, позивачем надано акт приймання-передачі юридичних послуг від 20 жовтня 2012 року /а.с.13/, де передбачена договірна плата за послуги в сумі 1000,00 гривень. Але вказані договір та акт не містять в собі будь-яких даних про те, що юридична допомога надавалась саме за вказаною справою, хто представляв інтереси позивача у суді, бо договір укладено з його керівником, але в суді не встановлено, хто приймав участь у розгляді справи. Крім того, позивачем та його представником не надано будь-якого бухгалтерського чи банківського документу, який би свідчить про реально понесені позивачем витрати на правову допомогу саме за вказаним договором, оскільки саме на цей договір посилалась у судовому засіданні представник позивача, хоча в договорі вказаний поточний рахунок банку Виконавця юридичних послуг. Суд вважає, що вказані витрати не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Стосовно вимог позивача щодо витрат, пов'язаних з явкою позивача та його представників до суду. Позивачем надано довідки без номерів та дат у кількості 7 одиниць /а.с. 20-26/, з яких вбачається, що всі вони не мають ані реєстраційного номеру, ані дати видачі. Взагалі з вказаних довідок не вбачається, що позивач фактично використовував у вказані в довідках дні автомобілі таксі, якого саме класу використовувались автомобілі, який водій, на якому транспортному засобі здійснював поїздки, довідки мають різні показники кілометражу і на одних з них вказується відстань від міста Бердичев до Севастополя, а на інших - від села Мирославка, де мешкає позивач. Не пояснила представник позивача та у позовній заяви сам позивач не спроміг підтвердити сплату вартості простою, а саме: 10 годин 09 лютого 2011 року /а.с. 20/, 4 години 15 грудня 2011 року /а.с.21/;10 годин 11 червня 2012 року /а.с. 23/; 60 годин 17 жовтня 2012 року /а.с. 24/; 8 годин 12 листопада 2010 року /а.с. 26/. У судовому засіданні суду не надано будь-яких доказів, які б підтверджували фактичне використання позивачем вказаного виду автомобільного транспорту: ані прізвища водія, ані державного номерного знаку використаного транспортного засобу, ані показників спідометру, ані банківського чи касового документу, що підтверджує сплату за надані послуги позивачем та його представником суду не надано. Виходячи з наступного, суд вважає. Що судовий збір за вказаною справою слід віднести за рахунок позивача, оскільки він не доказав свої позовні вимоги. На підставі ст.ст. 3,15 ЦК України,

Outcome: dismissed