Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки боржник у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобовязання. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 38). Відповідач у судове засідання також не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити в задоволенні позовної вимоги стосовно стягнення з неї пені та штрафу. Решту позовних вимог визнала (а.с. 50). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали договір № б/н від 17 грудня 2013 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-30). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості (а.с. 28). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 4) станом на 19 листопада 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 17 грудня 2013 року в розмірі 12975,94 грн, яка складається з такого: 10702,90 грн - заборгованість за кредитом; 1078,95 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн - штраф (фіксована частина); 594,09 грн - штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Статтею 549 ЦК України встановлено, що грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання є неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Суть цивільно-правової відповідальності полягає в примусовому впливі на порушника цивільних прав і обовязків шляхом застосування щодо нього санкцій, які тягнуть за собою додаткові невигідні майнові наслідки. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Однак, статтею 61 Конституції України установлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання суперечить вимогам закону, зокрема статті 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені. Отже, зважаючи на часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд, виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 1600 грн.

Outcome: partial