Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середньої заробітної плати за час затримки в проведенні розрахунку при звільненніпосилаючись на те, що він \~згідно наказу від 01.11.2012року \~№ 01 , був прийнятий на роботу до Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК Ресурс»\~на посаду\~водія автотранспортного засобу. Відповідач в порушення ч.1 ст.115 КЗпП України не виплачував йому у визначені колективним договором (або наказом) строки заробітну плату, допустив заборгованість із заробітної плати. Наказом від 30.05.2015 № 30-3 з посади водія транспортного засобу він звільнився за власним бажанням\~відповідно до статті 38 КЗпП України. В день звільнення з роботи, згідно розрахункового листа про заборгованість заробітної плати за вихідним № 30/05-2 від 30.05.2015 року підприємство нарахувало йому 6907,55 грн. належних при звільненні коштів, але в порушення ч.1 ст.116 КЗпП України не виплатило їх в день звільнення, не зважаючи на те, що день звільнення був його робочим днем. На день звільнення з роботи підприємство з урахуванням не виплати заробітної плати за попередні місяці заборгувало йому 6907,55грн. Вважає дії відповідача незаконними. Між ним та підприємством не має спору щодо розміру коштів, які підприємство зобовязано виплатити йому в день звільнення. Порушення відносно нього вимог ч.1 ст.116 КЗпП України є винними діями роботодавця виходячи з наступного. Роботодавець системно, через несвоєчасну виплату заробітної плати порушував умови укладеного з ним трудового договору, ст.43 Конституції України та ч.1 ст.115 КЗпП України. Знаючи про обовязок провести розрахунок з ним в день звільнення з роботи, усвідомлюючи\~протиправний характер своїх дій, всупереч вимог ч.1 ст.116 КЗпП України роботодавець не виконав вимогу Закону. Таким чином, відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України підприємство зобовязане виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (обґрунтування вимоги щодо виплати середнього заробітку можливо доповнювати фактичними обставинами справи, які відомі працівнику. В судовому засіданні можливо заявити клопотання щодо надання інформації про наявність коштів на рахунку підприємства наприклад на день звільнення з роботи, або на день предявлення вимоги про розрахунок, тощо). На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку складає 15720,06грн (пятнадцять тисяч сімсот двадцять грн. 06коп) (7984 грн / фактична заробітна плата за останні пять місяці роботи / 129 дні / кількість фактично відпрацьованих днів за останні пять місяці роботи/ = 61грн 89коп / розмір середньоденної заробітної плати / x 254 / кількість днів затримки). В судове засідання позивач не зявився надавши суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, прохав позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи про що маються докази в матеріалах справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини на які послався в позові позивач і вони доводяться матеріалами справи. Так позивач \~згідно наказу від 01.11.2012 року \~№ 01 , був прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Ресурс»\~на посаду\~водія автотранспортного засобу. Відповідач в порушення ч.1 ст.115 КЗпП України не виплачував позивачу у визначені колективним договором (або наказом) строки заробітну плату, допустив заборгованість із заробітної плати. Наказом від 30.05.2015 № 30-3 з посади водія транспортного засобу позивач звільнився за власним бажанням\~відповідно до статті 38 КЗпП України. В день звільнення з роботи, згідно розрахункового листа про заборгованість заробітної плати за вихідним № 30/05-2 від 30.05.2015 року підприємство нарахувало позивачу 6907,55 грн. належних при звільненні коштів, але в порушення ч.1 ст.116 КЗпП України не виплатило їх в день звільнення, не зважаючи на те, що день звільнення був робочим днем. На день звільнення з роботи підприємство з урахуванням не виплати заробітної плати за попередні місяці заборгувало позивачу 6907,55грн. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку складає 15720,06грн (пятнадцять тисяч сімсот двадцять грн. 06коп) (7984 грн / фактична заробітна плата за останні пять місяці роботи / 129 дні / кількість фактично відпрацьованих днів за останні пять місяці роботи/ = 61грн89коп / розмір середньоденної заробітної плати / x 254 / кількість днів затримки). Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною 7 ст.43 основного Закону визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається Законом. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, вразі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Знаючи про обовязок провести розрахунок з позивачем в день звільнення з роботи, усвідомлюючи\~протиправний характер своїх дій, всупереч вимог ч.1 ст.116 КЗпП України роботодавець не виконав вимогу Закону. Таким чином, відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України підприємство зобовязане виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved