Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, якою просив стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Гарант-авто» та [PERSON] на користь позивача суму невиплаченого страхового відшкодування за ремонт автомобіля в розмірі 8\~209,24 грн. а також стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 6100,00 грн.. Позовні вимоги мотивував тим, що 28.03.2014 року о 08.20. год. громадянин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Леніна, буд. 72-а в м. Гола Пристань Херсонської області, в результаті порушення правил дорожнього руху здійснив наїзд на автомобіль «Мерседес», д.н. [NUMBER], що належить позивачу, який знаходився під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. . За порушення правил дорожнього руху, постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 28.04.2014 року [PERSON] був притягнутий до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Автомобіль [PERSON]В, був застрахований за полісом цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Херсонської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто», через що позивачем було подано заяву до вказаної страхової компанії про виплату страхового відшкодування, внаслідок чого було заведено страхову справу № 18324. Згідно повідомлення страхової компанії було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 8\~209,24 грн.. Документи для виплати страхового відшкодування позивачем було подано 13.11.2014 року, проте, незважаючи на неодноразові звернення позивача до страхової компанії, страхові виплати ним так і не було отримано. Також зазначає про те, що пошкодженням його майна відповідачем-2 позивачу було завдано моральних страждань, через те, що він не міг певний час користуватися пошкодженим автомобілем, який до того ж задіяний в приватному підприємстві перевезень пасажирів, через що після пошкодження позивач був змушений шукати інший транспортний засіб для засідання його у перевезеннях, що змусило позивача хвилюватися через можливий зрив перевезень. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] повністю підтримала подані позовні вимоги із викладених у позові підстав та на підставі поданих позивачем письмових доказів. Відповідачі у судове засідання на стадії розгляду справи по суті не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши доводи позовної заяви та перевіривши їх поданими сторонами доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 07.06.2009 року належить пасажирський автобус марки А 207.50. Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 28.04.2014 року, якою до вказаної постанови, постановою того ж суду від 03.10.2014 року було внесено зміни, відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за скоєння ДТП за участю транспортного засобу останнього «DAEWOO», д.н. [NUMBER] та вищезгаданого транспортного засобу позивача під керування [PERSON], яке відбулось за викладеними у позові обставинами. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] як власника вищезгаданого транспортного засобу була застрахована в ПАТ УСК «Гарант-Авто» за полісом АС/5361139, що підтверджується відповідним полісом, та відомостями наданими страховою компанією на запит суду. Окрім того із наданих відповідачами ПАТ УСК «Гарант Авто» відомостей 28.03.2014 року [PERSON] було здійснено повідомлення про ДТП за вищевикладеними обставинами. З відповіді страхової компанії від 27.05.2015 року, наданої позивачу по справі вбачається, що ПАТ УСК «Гаран-Авто» була розглянута заява позивача про виплату страхового відшкодування за наслідками розглядуваного судом ДТП, та на підставі дослідженої судом калькуляційної документації спричинених ДТП збитків було вирішено сплатити на вказаний позивачем рахунок суму страхового відшкодування в розмірі 8209,54 грн.. При цьому із вказаною сумою у судовому засіданні погодилась представник позивача по справі. Відомостей з приводу здійснення виплати на фактично безспірну суму страховою компанією суду не надано. Так, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 36.2 ст. 36 цього ж Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Так дійсно, судом встановлено, що позивач у визначений законом термін звернувся до страховика відповідача по справі із вимогою про відшкодування йому завданої ДТП матеріальної шкоди, як то встановлено вищезгаданим актом. Проте, у вище визначені ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не вчинив дії щодо виплати позивачу суми страхового відшкодування у вищевказаному розмірі, яка фактично є безспірною. Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі настання страхового випадку страховик саме у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги безспірність суми страхового відшкодування, а також межі заявлених позовних вимог в цій часині, суд приходить до переконання про необхідність їх задоволення саме на вказану у позові суму. Разом із тим, відповідно до ст. 541 ЦК України \~солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. За приписами ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до п. 9.1. ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на страховика покладається обовязок відшкодування страхових виплат в межах страхової суми у повному обсязі відповідно до умов договору. Таким чином, беручи до уваги обовязок страховика з приводу відшкодування страхових сум, та враховуючи право страховика на звернення до суду в порядку регресу, в разі здійснення ним страхових виплат, як то передбачено ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приходжу до переконання про відсутність правових підстав до задоволення позовної заяви в частині солідарного стягнення належних до виплати страхових сум із відповідача-2 [PERSON]. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При цьому, позивачем а також його представником у судовому засіданні не надано жодних в розумінні ЦПК України доказів, які б свідчили про наявність завдання позивачу моральної шкоди, а саме посилання на те, що пошкоджений внаслідок ДТП за вищевказаних обставин транспортний засіб позивача виконував функції перевезення громадян, не свідчить про наявність такої шкоди, без надання суду та дослідження відповідних показів свідків а також відповідної документації, з приводу характеру та часу моральних страждань позивача, про які йдеться у розглядуваному позові. Таким чином, в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди з [PERSON] позовні вимоги також не підлягають задоволенню, через недоведеність завданя позивачу з боку відповідача такої шкоди. На підставі викладеного, та

Outcome: partial