Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 24 квітня 2012 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після померлого 24 квітня 2012 року [PERSON], який заповідав позивачу земельну ділянку площею 6,62 га, розташовану на території Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області. Позивач зазначає, що за життя [PERSON] переїхав на постійне місце проживання до Білорусії, тривалий час позивач підтримував з ним зв'язок, а весною 2012 року зв'язок з [PERSON] був втрачений, позивач неодноразово приїжджав до с. Горки Краснопільського району Могилівської області, де був зареєстрований останній, однак зі слів сусідів йому стало відомо, що [PERSON] виїхав із села до родичів, а пізніше, а саме в кінці 2014 року, позивачу вдалося знайти родичів [PERSON], які йому повідомили, що останній помер. В лютому 2015 року позивач отримав поштовим звязком документи, що підтверджують смерть [PERSON] Зазначені обставини підтверджують той факт, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого [PERSON] Представники відповідачів [PERSON] районної ради Харківської області та Управління Держгеокадастру в [PERSON] районі Харківської області у судове засідання не зявилися, були повідомлені про день та час слухання справи своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту заповіту від 21 травня 2001 року, складеного [PERSON], посвідченого секретарем виконавчого комітету Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області [PERSON] 21 травня 2001 року, останній, на випадок його смерті, заповідав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Безлюдівка» (селище Безлюдівка) [PERSON]. 06 квітня 2012 року [PERSON] був складений ще один заповіт, який був посвідчений завідуючим державної нотаріальної контори Кроснопільського району Могилевської області Республіки Білорусь [PERSON] та зі змісту якого вбачається, що [PERSON], на випадок його смерті, заповідав [PERSON] земельну ділянку розміром 6,62 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, державний акт ІІІ-ХР №038368, кадастровий №6325155600:06:004:0046. Зазначена земельна ділянка належить [PERSON] на підставіДержавного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР №038368, виданого Головою [PERSON] райдержадміністрації Ради народних депутатів [PERSON] 14 листопада 2002 року. 24 квітня 2012 року [PERSON] помер в с. Горки Краснопільського району Могилевської області Республіки Білорусь, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЧО №0328624, виданим Мхінічним сільвиконкомом Краснопільського району Могилевської області 26 квітня 2012 року та довідкою, яка містить відомості з запису акту про смерть №99 від 29 січня 2015 року, виданою керівником Відділу запису актів громадянського стану Краснопільського районного виконавчого комітету Могилевської області Республіки Білорусь. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема у вигляді земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою, спадкоємцем за заповітом якої є позивач по справі [PERSON] Як вбачається з листа приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] №102/01-16 від 25 лютого 2015 року, [PERSON] було відмовлено у відкритті спадкової справи у звязку з тим, що заява про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] була подана позивачем з пропущенням встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, разом з тим, нотаріусом було рекомендовано звернутися позивачу до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1477/01-16 від 27 травня 2015 року, з заявами про прийняття спадщини та про відмову від спадщини після смерті [PERSON], померлого 24 квітня 2012 року до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину нотаріальна контора не видавала. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що позивачем був пропущений шестимісячний строк на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з тих підстав, що останній проживав та був зареєстрований в [INFO], у звязку з чим, суд погоджується з доводами позивача про те, що про смерть [PERSON] він дізнався в кінці 2014 року, а документи, які підтверджують смерть останнього отримав у січні 2015 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія поштового конверту, надісланого з с. Горки Краснопільського району Могилевської області Республіки Білорусь. Наявність зазначених обставин свідчить про те, що у позивача були поважні причини, повязані з істотними труднощами для останнього на вчинення дій щодо звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При таких обставинах, суд визнає причину пропуску строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поважною та вважає за можливе надати позивачу додатковий строк терміном шість місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі №6-85цс12 від 26 вересня 2012 року, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269\~ЦК та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. На підставі викладеного і

Outcome: approved