Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 39115 грн. 75 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 42926 грн. 90 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з 14 березня 2011 року працювала у відповідача на посаді інженера-технолога другої категорії у відділі технічної документації, 28 липня 2014 року призначена начальником вказаного відділу, 01 вересня 2017 року переведена начальником відділу друкарського виробництва технічної документації. Зазначає, що з квітня 2018 року їй стали затримувати заробітну плату, у результаті чого утворилася заборгованість. 23 серпня 2018 року була звільнена з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Після звільнення розрахунок з нею проведений не був, на день подання позову відповідач заборгованість по заробітній платі не виплатив. З огляду на вказане про стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 39115 грн. 75 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 42926 грн. 90 коп. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2019 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 11 квітня 2019 року від відповідача по справі надійшла заява, у якій той з позовними вимогами позивача погодився у повному обсязі, надав довідку про заборговану заробітну плату (а.с. 14). У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з трудової книжки позивача, вона з 14 березня 2011 року працювала у відповідача на посаді інженера-технолога другої категорії у відділі технічної документації, 28 липня 2014 року призначена начальником вказаного відділу, 01 вересня 2017 року переведена начальником відділу друкарського виробництва технічної документації, 23 серпня 2018 року була звільнена з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 5-6). Довідкою № 111 стверджується, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 39115 грн. 75 коп. (а.с. 7). Заявою відповідача № 562-627 від 09 квітня 2019 року стверджується, що він визнає позовні вимоги позивача у повному обсязі (а.с. 17). Частиною першої ст. 47 КЗпП України\~визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~ст. 116 КЗпП України. А відповідно до ч.1 ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у розмірі 39115 грн. 75 коп. підлягає до задоволення. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунків при звільненні суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.117КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із роз'яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999року №13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої\~ст.117 КЗпП України. Як зазначає позивач у своїй заяві, її середньоденна заробітна плата становила 288 грн. 10 коп., а затримка розрахунків при звільненні станом на день подання позову до суду 25 березня 2019 року складає 149 робочих днів. Вказані дані підтверджуються довідкою № 111, заявою відповідача № 562-627 від 09 квітня 2019 року, довідкою № 149 від 08 квітня 2019 року (а.с. а.с. 7, 14, 15). Таким чином для розрахунку середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.\~ Згідно п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.\~ Враховуючи наведене, розрахунок здійснюється за формулою: 288 грн. 10 коп. (середньоденна заробітна плата) * 149 (робочі дні за період затримки розрахунків при звільненні) = 42926 грн. 90 коп. (середній заробіток за час затримки розрахунків при звільнені). Наданою відповідачем довідкою № 149 від 08 квітня 2019 року підтверджується те, що середній заробіток за час затримки розрахунків при звільненні становить 42926 грн. 90 коп. (а.с. 14). Окрім цього суд бере до уваги і те, що заявою відповідача № 562-627 від 09 квітня 2019 року стверджується, що він визнає позовні вимоги позивача у повному обсязі (а.с. 17). Відтак, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунків у розмірі 42926 грн. 90 коп знайшла своє підтвердження і підлягає до задоволення Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов слід задовільнити у повному обсязі і стягнути з відповідача на користь позивача 39115 грн. 75 коп заборгованості по заробітній платі та 42926 грн. 90 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні. Крім вказаного, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~на користь держави слід стягнути з відповідача відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved