Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві представник позивача зазначив, що 02.04.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та громадянином [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, який складається з із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку. За умовами даного договору позивач надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання щодо повернення суми кредиту, відсотків відповідач не виконав належним чином, внаслідок чого, станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 11021,30 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11021,30 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 258,75 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 6968,24 грн., заборгованості по комісії та пені 2793,30 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 501,01 грн. та судові витрати по справі. Сторони у судове засідання не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, тому суд, на підставі ст.224 ЦПК України, розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та постановляє заочне рішення. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 02.04.2013 року було укладено кредитний договір, який складається з із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. За умовами даного договору позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором перед позивачем належним чином не виконував, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача, станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 11021,30 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості доданого позивачем до позовної заяви, відповідач свої зобовязання за договором не виконував належним чином, чим порушив права позивача. Судовий збір стягується з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.526, 610, 611 ЦК України,

Outcome: approved