Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 12.09.2007р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого, [PERSON] був наданий кредит у розмірі 4 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 30.06.2015р. виникла заборгованість у розмірі 29 460, 61грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6 897, 97грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 15 748, 02грн.; заборгованість за пенею та комісією - 4 935, 54 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1 379, 08 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість не погасила, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 29 460, 61грн. за кредитним договором № б/н від 12.09.2007р. та судовий збір у розмірі 1 218 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки частина позовних вимог обґрунтована посиланням на «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи банку», які як зазначено в позовній заяві, є невід'ємною частиною кредитного договору, а їх текст розміщено за вказаною в позові адресою в мережі «Інтернет». Але, фактично договір складається із підписання [PERSON] заяви-анкети на одному аркуші. «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи банку» [PERSON] не підписувала, з ними не ознайомилась, і відповідно не погоджувалась. Крім того, минув і строк позовної давності, доказів поважності його пропуску позивачем не надано. В зв'язку з чим, просить суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку з необґрунтованістю. З пояснень представника відповідача та досліджених матеріалів справи вбачається, що 12.09.2007р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого, [PERSON] був наданий кредит у розмірі 4 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості повинно було здійснюватись щомісяця в період сплати; позичальник повинен надавати банку грошові кошти (місячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, ін. витрати. Судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 30.06.2015р. виникла заборгованість у розмірі 29 460, 61грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6 897, 97грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 15 748, 02грн.; заборгованість за пенею та комісією - 4 935, 54 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1 379, 08 грн., згідно наданих позивачем розрахунків. Відповідно до правової позиції, викладеної в рішенні Верховного суду України від 19.11.2014 року у справі № 6-160цс14, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Згідно зі ст. 256, 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З огляду на те, що згідно розділу 6 заяви-анкети строк дії кредитної картки та кредитного ліміту складає два роки, із цим терміном слід пов'язувати і строк дії кредитного договору, а також приймаючи до уваги те, що згідно розрахунку, наданого позивачем, прострочена заборгованість за кредитом виникає з 02.05.2009 року, таким чином перебіг позовної давності почався з цього дня, у зв'язку з чим позивачем пропущено строки позовної давності, тому суд на підставі п. 31 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» не вбачає підстав для задоволення позовної заяви. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. В порушення даної норми, сторонами не було домовленості про збільшення строку позовної давності та автоматичної пролонгації кредитного договору. За змістом п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитору забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Outcome: dismissed