Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позову посилається на те, що 21 липня 2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 189574Га/14к/п за умовами якого було застраховано автомобіль Toyota Avensis, д/н [NUMBER]. 16 липня 2015 року у м. Києві по Набережному шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Toyota Avensis, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля Toyota Land Cruiser, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року указана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу Toyota Avensis було завдано механічних ушкоджень. Згідно рахунку №С-00073908 від 24 липня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Avensis склала 12931,03 грн. Позивач на підставі страхового акту №1.003.15.10394/VESKO16444 від 27 липня 2015 року виплатив страхове відшкодування у розмірі 11987,03 грн. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача завдані збитки у розмірі 11987,03 грн. та 1600 грн. витрат по сплаті судового збору. Представником позивача надано до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 21 липня 2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 189574Га/14к/п, за умовами якого було застраховано автомобіль Toyota Avensis, д/н [NUMBER] (а.с. 15-26). 16 липня 2015 року близько 19 години 10 хвилин в м. Києві по Набережному шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Toyota Avensis, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля Toyota Land Cruiser, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року встановлено, що [PERSON] при зміні напрямку руху, перестроюванні, не переконалась, що це буде безпечно, не буде перешкоджати та створювати небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Toyota Avensis, д/н [NUMBER], чим порушила вимоги п. 10.1 ПДР. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 30-31). Згідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.003.15.10394/VESKO16444 від 27 липня 2015 року та умов Договору страхування № 189574Га/14к/п від 21 липня 2014року розмір страхового відшкодування склав 11987,03 грн. (а.с. 32-52), яке ПрАТ «СК «АХА Страхування» було сплачено згідно платіжного доручення № 187 114 від 28 липня 2015 року на користь [PERSON] (а.с. 53). Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування. У позовні заяві ПрАТ «СК «АХА Страхування», посилаючись на положення ст. ст. 993, 1166, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» просило суд стягнути з відповідача 60 112,29 грн. на відшкодування здійсненої страхової виплати на користь потерпілого. Ураховуючи, що між страховиком та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, страховик здійснив на користь страхувальника страхову виплату, суд вважає, що виплачена сума страхового відшкодування підлягає стягненню з [PERSON] Відповідно до вимог чинного законодавства на суд як на державний орган покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку із чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, встановити склад осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ПрАТ «СК «АХА Страхування» обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 11987,03 грн. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved