Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 02.08.1995 року по теперішній час, реєстрація шлюбу здійснена відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції про що 02.08.1995 року складено актовий запис під №916. Зазначає, що з першої половини серпня 2020 року вони з позивачкою припинили спільне проживання однією сім`єю, сім`я фактично розпалась, у зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказує, що під час шлюбу та проживання однією сім`єю з [PERSON] ними за зароблені ним грошові кошти була придбана у власність окрема двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2014 року, реєстрація права власності була здійснена за відповідачкою, а також з його заробітної плати на відкритих у банківських установах на ім`я [PERSON] накопичені грошові кошти у сумі не менше 65000 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 833 383,50 грн., здійснити поділ яких відповідачка відмовляється. Зазначає, що вказана квартира і грошові кошти, що зберігаються на банківських рахунках відповідачки в АТ «Альфа-Банк» Україна визнається спільно сумісною власністю подружжя, вказує, що частки у праві власності на квартиру і грошові кошти є рівними і становлять по Ѕ частці, що у грошовому еквіваленті дорівнює 2 070 690,00 грн. та просить в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя визнати за ним право приватної власності на Ѕ ідеальну частку квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 33 кв.м., яка складається з двох кімнат та підсобних приміщень; та Ѕ частку грошових коштів, що зберігаються у АТ «Альфа-Банк» на рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] , в розмірі 32500 доларів США. Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09 листопада 2020 року відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , в якій вона просить суд визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , придбану на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А., зареєстровано в реєстрі за №3227, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових на нерухоме майно 05 листопада 2014 року, номер запису про право власності 7573093, та стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. Позивач за зустрічним позовом в обґрунтування зустрічного позову зазначила, що вона [PERSON] (до укладення шлюбу з [PERSON] [PERSON] , за договором купівлі-продажу 04 жовтня 1994 року придбала 351/1000 часток квартири [ADDRESS] . Придбання цієї квартири було здійснено за рахунок її коштів, які вона накопичила за період своєї роботи з 1989 року поваром та офіціанткою на пасажирських судах, звільнена була з пароплавства по скороченню штатів в 2002 році. 02 вересня 1995 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та її прізвище було змінено на [PERSON] . В 1997 році наведений договір купівлі-продажу від 04.10.1994 року почали оскаржувати інші співвласники квартири з підстав порушення їх права переважної купівлі частки. Рішенням Центрального народного суду від 26.06.1997 року по справі № 2-413/97 та ухвалою Одеського обласного суду по справі №33-1095/1997р. від 23.09.1997 року вказаний договір було розірвано та стягнуто на її користь 10 000,00 доларів США. Потім вносився протест прокуратурою 11.02.1998 року, який був відхилений. Рішення суду було виконано тільки в липні 1998 року, позивач по справі № 2-413/97 на виконання рішення передав їй 10000,00 доларів США. [PERSON] зазначає, що через 3 тижні після цього, 15.08.1998 року, вона за ці власні кошти купила по Біржовому договору № 24180 однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Данна квартира була придбана за 23 000 гривен, що з урахуванням курсу долару (100 доларів США - 214,19 грн.) складало 10 738 доларів США та в біржовому договорі мови про згоду чоловіка на придбання немає. Також [PERSON] вказує, що 26.09.2014 року вона продала цю квартиру за 568 000 грн., що з урахуванням курсу долару (1 долар США - 12,91 грн.) складало 44000 доларів США, та через 5 тижнів 05.11.2014 року купила за ці кошти спірну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.11.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А., зареєстровано в реєстрі за №3227, цей договір купівлі-продажу оформлений нотаріально, вартість квартири склала 529469,99 грн. (п.2 договору купівлі-продажу), що з урахуванням курсу долару (1 долар США = 13,49 грн.) складало 39 237 доларів США. Вказує, що наведені обставини підтверджують, що набуття у її власність вказаної квартири відбулось виключно за рахунок її коштів, отриманих від продажу належної їй квартири, а отже спірна квартира є її особистою приватною власністю. Зазначає, що [PERSON] перейшов жити в цю квартиру і претендує на Ѕ її частку, безпідставно вважаючи її спільною сумісною вартістю подружжя, про що вказує в своєму позові про поділ майна, що змушує її звернутись до суду із цим зустрічним позовом. Ухвалою від 20 січня 2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності прийнятий до провадження. Ухвалою від 20 січня 2021 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів, витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Образцової Тетяни Анатоліївни, офіс якої знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Варненська № 3, засвідчену копію договору купівлі-продажу від 05.11.2014 року (реєстраційний № 3227), на підставі якого [PERSON] придбала квартиру загальною площею 55,9 кв. м, житловою площею 33 кв. м, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та копію технічного паспорту на цю квартиру, які мають зберігатися в архіві приватного нотаріуса, витребувано від АТ «Альфа-Банка», що знаходиться за адресою: 03150, Україна, м. Київ. вул. В. Васильківська, 100, відомості про банківські рахунки, які відкриті (відкривались) в цьому банку на ім`я [PERSON] , суми грошових коштів, що знаходяться на цих банківських рахунках, та виписки з банківських рахунків [PERSON] про рух на них грошових коштів, витребувано від Одеського відділення № 9 АТ «Альфа-Банка», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Юрія Олеши, 6, відомості про розмір грошових коштів та їх рух на рахунку [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] . Ухвалою від 20 січня 2021 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя задоволено частково, накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,9 кв. м, житловою площею 33 кв. м, яка складається з двох кімнат та підсобних приміщень. 26.11.2020 року [PERSON] подав позовну заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про зміну частково предмету заявленого позову, просив в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя визнати за ним право приватної власності на Ѕ ідеальну частку квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 33 кв.м., яка складається з двох кімнат та підсобних приміщень; виділити йому у власність в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, Ѕ частку від 65000 доларів США, стягнувши з [PERSON] на його користь 32500 доларів США. 09.12.2020 року [PERSON] подав заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, просив стягнути з [PERSON] на його користь понесені судові витрати у сумі 39260,40 грн. Ухвалою від 07 квітня 2021 року закрите підготовче засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності та призначити справу до судового розгляду. Участь у судових засіданнях приймали представник позивача [PERSON] , відповідачка [PERSON] , представник відповідача [PERSON] .. Представник позивача наполягав на задоволенні первісного позову, заперечував проти задоволення зустрічної позовної заяви. Відповідачка [PERSON] , представник відповідача наполягав на задоволенні зустрічного позову, заперечував проти задоволення первісної позовної заяви. Допитаний у судовому засіданні свідок з боку позивача, [PERSON] , повідомив, що спочатку був знайомим [PERSON] - батька позивача [PERSON] , а згодом і з самим відповідачем. З відповідачкою [PERSON] не знайомий. Свідок знає зі слів [PERSON] , що його син, [PERSON] , накопичені ним гроші на придбання машини, витратив для купівлі квартири в пров. Полуничному . Вказав, що [PERSON] підробляв між рейсами, поваром на весіллях та днях народженнях. Свідок з боку відповідача [PERSON] , повідомила суду, що є подругою відповідачки з дитинства та хрещеною матір`ю [PERSON] - доньки сторін спору. Розповіла, що [PERSON] самостійно заробила на комунальну квартиру по вул. Катериненській , проте цю власність у неї було відібрано за рішенням суду, в замін чого, сплачено 10 000 дол США. За виручені кошти [PERSON] придбала квартиру в пров. Полуничному , а потім, за кошти від продажу у 2014 році цієї квартири, купила іншу - по вул. Гоголя . Свідок повідомила, що позивач між рейсами ніде не працював. Також розповіла, що коли хворіла дитина [PERSON] тяжким захворюванням, їм вкрай не вистачало грошей, тому допомогу надавали всі знайомі, міська рада, інші. Свідок з боку відповідача [PERSON] , повідомила, що з відповідачкою вони познайомились на роботі в 90 -ті роки, а з позивачем після їх одруження з відповідачкою. [PERSON] був без достатку, кошти на придбання квартири по вул. Катериненській заробила відповідачка сама, проте за рішенням суду дану квартиру було відібрано, в замін чого в літку 1998 року, відповідачка [PERSON] отримала 10 000 дол США. Свідок була присутні при передачі цих грошей відповідачці [PERSON] та забрала їх на зберігання. Відповідачка сама, без допомоги та участі позивача знайшла і придбала квартиру в пров Полуничному , перед укладенням договору, свідок повернула їй 10 000, 00 дол США. Згодом, після продажу цієї квартири, вона за виручені кошти, придбала квартиру по вул. Гоголя . Свідок розповіла, що зароблені позивачем кошти витрачались на потреби сім`ї: ремонт квартири на вул. Жуковського , хворобу дитини, на проживання, тощо. За свідченням [PERSON] позивач між рейсами не працював, відпочивав дома, а відповідачка мала дохід від здачі її квартири в оренду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) уклали шлюб 02 серпня 1995 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб від 20.08.2020 року. Спільне проживання однією сім`єю, сторони припинила з половини серпня 2020 року. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25 березня 2021 року по справі № 522/15923/20 розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 серпня 1995 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис 916. Предметом первісного та зустрічного позову є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , також предметом первісного позову є 32500 доларів США (Ѕ частка від 65000 доларів США). Відповідно до договору купівлі-продажу договору від 05.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А., зареєстровано в реєстрі за №3227, [PERSON] придбала у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд встановив, що об`єкт нерухомості придбаний [PERSON] у період перебування у шлюбі. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ,2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною першою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1, 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Як вбачається з п. 1 договору купівлі-продажу від 04 жовтня 1994 року, [PERSON] придбала у власність 351 /1000 частку квартири під [ADDRESS] . Рішенням Центрального народного суду від 26.06.1997 року по справі № 2-413/97 договір купівлі - продажу 351 /1000 частку квартири під [ADDRESS] визнано частково недійсним з переводом прав та обов`язків покупця на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , стягнувши з цих осіб на Користь [PERSON] 707 грн. Ухвалою Центрального районного суд ум. Одеси від 05.03.1998 року, за результатами розгляду подання судового виконавця Центрального районного суду м. Одеси Полякова В.В. по цивільній справі № 2-413/97, ухвалено прийняти гроші в еквіваленті 10 000 у.о. від [PERSON] по курсу НБУ на момент постановлення ували Одеського обласного суду, тобто на 23.09.1997 року /186, 10 грн. за 100у.о. Факт отримання в літку 1998 року грошей відповідачкою [PERSON] , за даними судовими рішеннями, підтвердила присутня при цій події свідок [PERSON] , яка взяла дані кошти на зберігання та повернула їх [PERSON] в день укладення договору купівлі іншої нерухомості. Згідно біржового договору № 24180 від 15.08.1998 року [PERSON] придбала однокімнатну квартиру загальною площею 29, 20 кв.м., корисна площа 16, 4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.5 вказаного договору, продажна вартість квартири складала 23 000грн, що за курсом долару (100 дол США - 214, 19 грн), складало 10 738 дол США. За договором купівлі-продажу від 26.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А., реєстровий номер 2829, [PERSON] продала квартиру за адресою: [ADDRESS] за 568 000 грн, що з урахуванням курсу долару (1 дол США - 12,91 грн), складало 44 000 дол США. 05.11.2014 року відповідачкою [PERSON] укладено договір купівлі - продажу спірної квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 33 кв.м., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А., реєстровий номер 3227. Вартість квартири складала 529469,99 грн. що з урахуванням курсу долару (1 дол США - 13,49 грн), складало 39 237 дол США. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу. Кошти, які були набуті до шлюбу, або одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало одному з подружжя до шлюбу. Кошти, одержані від реалізації такого майна, (будинку, квартири), які належали одному із подружжя до шлюбу одним із подружжя, є особистою приватною власністю. Дослідивши обставини придбання спірної квартири, походження коштів на її придбання від продажу належного до шлюбу відповідачці [PERSON] нерухомого майна, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] , що спірна квартира є її особистою приватною власністю. Аналогічний висновок викладено за результатами касаційного перегляду судових рішень у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у справі =№ 756/2527/16-ц, в постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року по справі № 759/5338/18, постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №462/518/18 (провадження № 61-13422св19). При цьому суд критично сприймає доводи [PERSON] , що спірна квартира була придбана за зароблені ним грошові кошти, оскільки надані до справи у якості доказів контракти про працевлаштуванні моряка не можуть вважатися доказом отримання ним доходу. Крім того, дані контракти містять ряд недоліків, що вказують на необхідність їх критичної оцінки судом, а саме: неспівпадіння сторони судовласника (чи крюїнгового агенства) з підписантом контракту, відсутність даних про час їх укладення, строку дії, порядку, умов виконання контракту, анкетних даних позивача, розміру заробітної плати. Окремо суд звертає увагу на довідку від 27.11.1997 року видану [PERSON] . Виконкомом Жовтневої районної радинародних депутатів м. Одеси, з якої вбачається, що [PERSON] не працює з 21.12.1995 року. Даний документ згідно даних у трудовій книжці ставить під сумнів показання свідка [PERSON] про витрату [PERSON] накопичених ним на придбання автомобіля коштів на покупку квартири за адресою: [ADDRESS] від продажу якої і була придбана спірна квартира. Щодо вимоги [PERSON] виділити йому у власність в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, Ѕ частку від 65000 доларів США, стягнувши з [PERSON] на його користь 32500 доларів США, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі гроші з рахунків знімали в період шлюбу та спільних шлюбних відносин, які тривали до першої половини серпня 2020 року, що підтверджується довідками АТ «Альфа -Банк» про рух коштів. Згідно довідки АТ «Альфа-Банк» від 03.11.2020 року, на рахунку [NUMBER] , відкритого на [PERSON] , остання операція зі зняття коштів була 31.07.2020р., після чого сума залишку на рахунку становить 0, 71 дол. США. За таких обставин, суд доходить до висновку, що кошти, які знімались з рахунків, [PERSON] та [PERSON] були використані в інтересах сім`ї, а зворотнє не доведене будь-якими доказами. За таких обставин суд визнає, що вимога [PERSON] про виділення йому у власність в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, Ѕ частку від 65000 доларів США, стягнувши з [PERSON] на його користь 32500 доларів США, є безпідставною. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, слід відмовити в повному обсязі, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності задовольнити та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , придбану на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А., зареєстровано в реєстрі за № 3227, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 листопада 2014 року, номер запису про право власності 7573093.

Outcome: approved