Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив стягнути суму боргу за договором позики від 29.06.2014 року у розмірі 133\~966,30 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 1\~339,66 грн. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи за правилами ч. 10 ст. 74 ЦПК України, тому суд, зважаючи на положення ст. 168 ЦПК України, в порядку ст. ст. 224, 225 ЦПК України, протокольно, ухвалив розгляд справи в заочному порядку без участі відповідача. Суд приймає до уваги той факт, що відповідачу надавалась можливість заперечувати, не визнавати позовні вимоги, доказувати протилежне, тобто відповідач не скористався своїм правом з власної ініціативи та за власним волевиявленням. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступні правовідносини: Судом встановлено, що позивач 29.06.2014 року уклав з відповідачем договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 8\~450 доларів США від [PERSON] та зобовязався повернути їх до 01.12.2014 року. Однак, у визначений законом строк, відповідач прийняті на себе обовязки по поверненню позичених грошей не виконав. На підтвердження укладення договору позику та його умов, позивачем до суду було представлено оригінал розписки позичальника, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Між сторонами виникли правовідносини які регулюються ЦК України та виникають з зобовязального права. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязався повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно середнього офіційного курсу гривні до іноземної валюти встановленого Національним банком України станом момент звернення до суду 8\~450 доларів США еквівалентно 133\~966,30 грн. (100 доларів США еквівалентно 1\~585,40 грн.) Таким чином, позовні вимоги про повернення боргу за договором позики від 29.06.2014 року в розмірі 133\~966,30 грн., правомірні та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідачки боргу у сумі 133\~966,30 грн. Вирішуючи питання розподілу витрат, повязаних з розглядом справи суд виходить з того, що відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з квитанцією № 47-1141G/1 від 16.03.2015 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1\~339,66 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору підлягають задоволенню, а саме з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1\~339,66 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved