Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] року [PERSON], право на завершення приватизації та одержання на своє ім`я ([PERSON]) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку загальною площею 3,4032 га (складається з двох ділянок площею 2,7924 га та площею 0,6108 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Козлівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (відповідно до державного акту на право приватної власності серії ІІ-КВ №077735 від 21.08.2002). В судове засідання з`явився представник позивача, позов підтримав. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлені належним чином, надав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника, позов визнає. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст.116 ЗК України (в редакції від 20.12.2001 №2905-ІІІ) громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Набуття права на землю громадяними здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність. Відповідно до ст.125 ЗК України (в редакції від 20.12.2001 №2905-ІІІ) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як вбачається з п.3.5 узагальнення пленуму Вищого спеціалізованого суду Укиаїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержавння Свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ім`я спадкоємця. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнання за позивачем права на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач на даний час є єдиним спадкоємцем та за законом, що прийняв спадщину після померлого, який мав право на приватизацію зазначених земельних ділянок, то відповідно за ним можливо визнати право на вказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved