Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернувся з вищевикладеним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат пов'язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі у сумі 3319,16 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між Міністерством транспорту та зв'язку України в особі Державної спеціальної служби транспорту та відповідачем [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби на посаді курсанта на 4 роки. Кафедрою військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту було розраховано фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача на кафедрі військової підготовки, з дня його зарахування по день його виключення зі списків особового складу частини, в сумі 3319,16 грн. Позивач в судове засіданні не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про підтримання позовних вимог, з проханням справу розглянути за відсутністю представника позивача, у разі неявки відповідача по справі до судового засідання, не заперечують проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином згідно ст. 74 ЦПК України, письмових заперечень на позов не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2012 року відповідно до «Положення про проходження служби у Державній спеціальній службі транспорту», затвердженого Указом Президента України від 3.02.2009 року №60/2009 року, між Міністерством транспорту та зв'язку України в особі Державної спеціальної служби транспорту та відповідачем [PERSON], було укладено контракт про проходження військової служби на посаді курсанта на 4 роки. 01.08.2012 року наказом по стройовій частині №165 [PERSON] зараховано до списків особового складу кафедри присвоєно звання «солдат» та призначено на посаду курсанта. 16.09.2014 року курсант [PERSON] звернувся з рапортом до начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби про його відрахування з кафедри. Наказом ректора Дніпропетровського університету залізничного транспорту від 19.09.2014 року №893ст курсанта [PERSON] - відраховано з університету. У подальшому, 23.09.2014 року вказаний контракт достроково розірвано на підставі п. «и» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (систематичне невиконання умов контракту), на підставі чого відповідача того ж дня відраховано з кафедри військової підготовки Державної спеціальної служби транспорту наказом по стройовій частині №203 від 23.09.2014 року. Кафедрою військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту відповідно до наведених нормативно - правових актів було розраховано фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача на кафедрі військової підготовки, з дня зарахування відповідача по день його виключення зі списків особового складу частини, які складаються з: - Витрат на грошове забезпечення курсанта 2280,25 грн.; - Витрат на продовольче забезпечення курсанта 817,44 грн.; - Витрат на речове забезпечення курсанта - 103,80грн., загальна сума витрат на утримання курсанта склала 3319,16 грн., з чим погодився відповідач, про що свідчать його підписи на розрахунках. Відповідно ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, «курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и» ч.6 ст.26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку». Пунктами 3-5 виданого на розвиток зазначеної правової норми «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006року №964, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Витрати відшкодовуються у повному розмірі курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що не перевищує цей строк. У свою чергу на виконання п.3 вищевказаного нормативно - правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв'язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано спільний наказ «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у разі відмови у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби(навчання) через небажання продовжувати навчання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані доказами та підлягають задоволенню. Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved