Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що рішенням ЖПК УМВС України в Сумській області був виданий ордер № 70 від 26.07.1996 р. на кімнату № 303-1 в гуртожитку УМВС по [ADDRESS] співробітнику УМВС [PERSON] та його родині. У 2013 р. до керівництва УМВС звернулись мешканці кім. 303-2 гуртожитку, які повідомили, що вже декілька років родина [PERSON] виїхала з кімнати, а в кімнаті мешкає інший співробітник міліції [PERSON] В ході перевірки було встановлено, що родина [PERSON] дійсно виїхала, а в кімнаті мешкає інша особа. Так як [PERSON] не зазначений в ордері, він не має права займати жиле приміщення, тому просить суд виселити його з кімнати № 303-1 гуртожитку УМВС. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, відповідач заперечував проти його виселення його з кімнати. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням ЖПК УМВС України в Сумській області був виданий ордер № 70 від 26.07.1996р. на кімнату № 303-1 в гуртожитку УМВС по [ADDRESS] співробітнику УМВС [PERSON] та його родині /а.с. 4/. Даний гуртожиток перебуває в управлінні Міністерства внутрішніх справ України (а.с.40-42). Відповідач [PERSON] зазначає, що він не проживає в даній кімнаті, там відсутні його речі, а зареєстрований по [ADDRESS], де і проживає. Однак, так позиція позивача спростована дослідженими в ході судового розгляду доказами. Так, комісією у складі завідуючої гуртожитком [PERSON], бухгалтера [PERSON], слюсаря - сантехніка [PERSON] в ході перевірки кімнати №303/1 було встановлено, що родина [PERSON] виїхала з гуртожитку, а в кімнаті мешкає [PERSON] без реєстрації та правових підстав /а.с. 39/. Також, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що відповідач більше семи років проживає в квартирі, останнім часом разом з дівчиною, може з'являтися періодично, однак має ключі та доступ до кімнати. Наймач [PERSON], допитаний в якості свідка підтвердив, що [PERSON] є його племінником, має ключ від квартири, періодично приходить до нього в гості, раніше тимчасово мешкав у кімнаті. Отже, володілець житла не заперечував, що відповідач може мешкати в квартирі. Допитана в якості свідка комендант гуртожитку [PERSON] повідомила, що хзі слів інших мешканців знає, що [PERSON] проживає в кімнаті, йому також виділявся ордер, з вимогою про вселення відповідач не звертався. Тому, суду доведено, що відповідач проживає в квартирі без достатніх правових підстав. Ордер від 07.10.2011р., який було видано [PERSON] на спірну кімнату анульовано згідно протоколу засідання ЖПК УМВС України в Сумській області від 18.10.2011р. як помилково виписаний. Дане рішення відповідачем не оскаржено. Також, [PERSON] виділено ліжко - місце у кімнаті №108, комендант гуртожитку [PERSON] повідомила, що [PERSON] має право звернутись про вселення у дану кімнату. Відповідно до ст.ст.98, 99 ЖК України, наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Вселення тимчасових жильців на строк понад півтора місяця допускається за умови додержання розміру жилої площі, встановленого для надання жилих приміщень (частина перша статті 48). Тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Однак, згідно з ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, факт безпідставного проживання [PERSON] в кімнаті [ADDRESS], власником якого є держава в особі Міністерства внутрішніх справ України, що підтверджено реєстраційним посвідченням від 20.06.2008р. (а.с.43) порушує права позивача. В зв'язку з цим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved