Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача посилаючись на те, що між ними було укладено цивільно - правовий договір про надання юридичних послуг №8/1 - АС від 12.06.2015 року. Відповідно до умов вказаного договору, позивач узяв на себе обов'язок надавати відповідачу юридичні послуги по супроводу господарських справ, які знаходяться на розгляді в апеляційному та касаційному судах. Вказував на те, що ним, в межах укладеного договору було належним чином надано ряд юридичних послуг, за надання яких відповідач узяв на себе обов'язок сплатити визначені договором суми грошових коштів, чого належним чином не зробив. Зазначив, незважаючи що між сторонами в укладеному договорі чітко зазначені справи, по яким позивач узяв на себе обов'язок здійснювати юридичний супровід він, в межах вказаного договору також представляв інтереси відповідача і по іншим провадженням, що також охоплюється умовами вказаного договору і таке представництво підлягає оплаті на визначених умовах договору. Тому, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, з урахуванням усіх уточнень, в редакції позовних вимог прийнятих судом 14.05.2018 року, просив стягнути з відповідача борг за цивільно - правовим договором у подвійному розмірі, який становить 81 000 грн., пеню в розмірі 9921, 83 грн., 3 % річних в сумі 949 грн., інфляційне збільшення боргу в розмірі 3902, 42 грн., що разом становить 95071, 25 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував на те, що між сторонами дійсно було укладено цивільно - правовий договір про надання юридичних послуг відповідно до умов якого, позивач узяв на себе обов'язок здійснювати супровід визначених сторонами господарських справ №910/9196/15, №910/9197/15 та №910/9198/15, які перебували на розгляді в судах апеляційної та касаційної інстанції. Як вказує сам позивач, відповідач частково здійснював оплату за надання позивачем вказаних послуг. Враховуючи те, що умовами укладеного договору чітко визначений обсяг оплатних послуг, які надаються позивачем, то відповідач не брав на себе обов'язок оплачувати послуги на умовах укладеного договору по представництву інтересів в судах по іншим провадженням, де учасником процесу виступає відповідач. Відмітив, що договір не містить заборони на представництво позивачем інтересів по іншим провадженням, однак таке представництво можливо на інших умовах, визначених сторонами на підставі попередніх домовленостей. Вказав, що матеріали справи підтверджують надання позивачем оплатних послуг в межах договору на загальну суму 5000 грн., які ним було надано, а відповідачем не оплачено. До вимог про стягнення з відповідача неустойки, просив застосувати наслідки пропуску строків позовної давності. Заслухавши позицію позивача та представника відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено цивільно - правовий договір про надання юридичних послуг №8/1 - АС від 12.06.2015 року. Відповідно до п.1.1. вказаного договору позивач узяв на себе зобов'язання надати відповідачу послуги у сфері права, склад яких визначається умовами даного договору, а відповідач зобов'язався прийняти надані послуги та оплатити їх. Пунктом 2.1. договору визначено, що позивач за дорученням відповідача здійснює супровід наступних господарських справ в апеляційному та касаційному судах: справа №910/9196/15 за позовом ТОВ «Бест - сервіс Трек» до відокремленого підрозділу «Алкон - Сервіс» Науково - технологічного алмазного концерну «Алкон» НАН України про стягнення суми боргу; справа №910/9197/15 за позовом ТОВ «Бест - сервіс Трек» до відокремленого підрозділу «Алкон - Сервіс» Науково - технологічного алмазного концерну «Алкон» НАН України про стягнення суми боргу; справа №910/9198/15 за позовом ТОВ «Бест - сервіс Трек» до відокремленого підрозділу «Алкон - Сервіс» Науково - технологічного алмазного концерну «Алкон» НАН України про стягнення суми боргу. Частино 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, за класифікаційною ознакою предмет договору є складовою його істотної умови. З урахуванням положень частин першої та другої статті 202, частини першої статті 203, частини першої статті 628 ЦК України зміст двостороннього договору як правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ці умови не можуть суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В аспекті цивільно-правових зобов'язань виконавця предметом договору про надання юридичних послуг є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони (клієнта). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст. 903 ЦК України). В судовому засіданні було встановлено, що договір, укладений між сторонами було розроблено самим позивачем і його предмет було зумовлено потребами відповідача. Зі змісту укладеного між сторонами договору убачається, що сторони узгодили обсяг робіт, які будуть оплачуватися відповідачем за умови їх належного виконання позивачем, тобто визначили конкретний предмет договору, що є його істотною умовою. На думку суду, при визначенні істотних умов договору сторони узгодили, що за юридичні послуги саме по представництву інтересів відповідача у судах по справах, визначених у п.п. 2.1.1, 2.1.2 та 2.1.3 буде проводитися відповідна, визначена сторонами оплата. Пунктом 2.5 договору визначено, що до юридичних послуг, які позивач надаватиме відповідачу, здійснюючи супровід господарських справ зазначених в п.2.1 та п.2.2. договору відноситься: написання та подання відзиву на позовну заяву або апеляційну скаргу; написання та подання письмових пояснень до суду апеляційної інстанції; написання та подання письмових пояснень до суду першої інстанції; написання та подання касаційної скарги; написання та подання письмових пояснень до суду касаційної інстанції; написання та подання позовної заяви до господарського суду; написання та подання відповідних клопотань як до суду першої так і апеляційної інстанції; участь у судових засіданнях судів першої, апеляційної та касаційної інстанції; ознайомлення з матеріалами господарських справ. Зі змісту п. 3 укладеного між сторонами договору (т.1 а.с. 12) убачається, що відповідач узяв на себе обов'язок здійснювати оплату наступних послуг позивача: - написання та подання відзиву на позовну заяву або апеляційну скаргу - 500 грн.; - написання та подання письмових пояснень до суду апеляційної інстанції - 500 грн.; - написання та подання письмових пояснень до суду першої інстанції - 500 грн.; - написання та подання касаційної скарги - 1000 грн.; - написання та подання письмових пояснень до суду касаційної інстанції - 1000 грн.; - написання та подання позовної заяви до господарського суду - 1000 грн.; - написання та подання відповідних клопотань як до суду першої так і апеляційної інстанції - 500 грн.; - участь у судових засіданнях судів першої, апеляційної та касаційної інстанції - 1000 грн.; - ознайомлення з матеріалами господарських справ - 500 грн. Отже, при системному аналізі укладеного між сторонами договору суд вважає, що сторони зазначивши в ньому п.п. 2.1.1 - 2.1.3 визначили оплачуваний обсяг наданих послуг, який становить предмет договору, пунктами 2.5.1 - 2.5.9 сторони визначили можливі послуги, які сторона позивача повинна надавати в межах п.2.1 та 2.2, а п.3 договору визначили конкретну вартість послуг, які надаватимуться в межах п. 2.1 договору. За таких обставин, суд не може узяти до уваги посилання позивача на те, що послуги, які надавалися відповідачу в межах укладеного договору, не обмежуються справами, які зазначені п.п. 2.1.1 - 2.1.3 договору. Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що п.2.4 визначено обов'язок позивача здійснювати представництво і по інших позовах щодо інтересів відповідача, і таке представництво охоплюється умовами укладеного договору, оскільки це з його умов прямо не убачається. При цьому суд звертає увагу на те, що між позивачем та відповідачем до укладення досліджуваного договору, існували інші правовідносини в т.ч. і трудового характеру в межах виконання яких, позивач також виконував певні завдання по наданню юридичних послуг. Окрім цього судом було встановлено та не заперечувалося сторонами позивача та відповідача той факт, що під час дії укладеного між сторонами договору, відповідач постійно надавав позивачу кошти. Разом із цим, матеріали справи не містять жодного доказу щодо розміру виплачених позивачу коштів, їх цільове призначення та час здійснення такого платежу. З урахуванням встановлених судом обставин, суд не убачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача коштів за представництво позивачем інтересів відповідача у справах № 910/30990/15, № 910/30991/15, № 910/30992/15, № 910/21975/15, № 910/22431/15 та № 910/23967/15. В судовому засіданні та у своїх письмових поясненнях представник відповідача зазначив, що позивач вважає неоплаченими надані наступні послуги по справі №910/9196/15: - участь у судовому засіданні 23.09.2015 року - 1000 грн.; - участь у судовому засіданні 08.12.2015 року - 1000 грн.; написання та подання письмових пояснень 02.02.2016 року - 500 грн.; - написання та подання касаційної скарги 15.02.2016 року - 1000 грн.; написання та подання заяви про поновлення строку на оскарження - 1000 грн.; написання та подання касаційної скарги 28.03.2016 року - 1000 грн.. В той же час, відповідно до акту надання послуг від 28.12.2015 року (т.1 а.с.17) та тверджень самого позивача, які містяться у позовній заяві у первинній редакції, 14.06.2016 року відповідачем було сплачено позивачу 12 000 грн.. До вказаної суми, відповідно до зазначеного вище акту, увійшли послуги по участі позивача у судових засіданнях 23.09.2015 року та 08.12.2015 року. За таких обставин представник відповідача вважає, що позивач за надані та оплачені відповідачем послуги, помилково просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 2000 грн.. Окрім того представник відповідача вказує на те, що до виконаних та оплачуваних відповідачем робіт не відноситься послуги по написання заяви про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження від 15.02.2016 року на суму 1000 грн. та подання повторної касаційної скарги від 28.03.2016 року на суму 1000 грн.. В межах обґрунтування таких заперечень представника відповідача, суд погоджується із їх змістом, оскільки умовами договору передбачено обов'язок відповідача оплачувати належним чином надані послуги, а подання повторної касаційної скарги (як такої, що не була прийнята судом у зв'язку із наявними недоліками) та відповідне поставлення перед судом питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, не входить до обсягу оплачуваних послуг. Із наданої позивачем зведеної таблиці наданих юридичних послуг по справі №910/9196/15 (т.3 а.с. 52) окрім іншого, убачається, що позивачем було надано послуги по написанню та подачі письмового клопотання від 15.01.2016 року - 500 грн., написання та подання письмових пояснень до Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року - 500 грн.. Таким чином, сторона відповідача не оспорює, що в межах укладеного між сторонами договору та представництва інтересів відповідача у справі №910/9196/15, позивачем було надано, а відповідачем не оплачено послуг на загальну суму 1500 грн.. В той же час, з матеріалів справи убачається, що позивачем в межах укладеного договору було вчинено дії, які підлягають оплаті відповідачем на суму 2000 грн.. Щодо обсягу наданих позивачем послуг у справі № 910/9197/15, то суд вважає за можливе відмітити наступне. З матеріалів справи убачається, що неоплаченою відповідачем послугою по вказаній справі є ознайомлення з матеріалами справи (отримання постанови апеляційного суду) 15.09.2016 року - 500 грн. Виконання позивачем такої послуги підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (т.1 а.с. 162,163). З матеріалів справи також убачається, що за надання такого виду послуги відповідач сплачує позивачу 500 грн. Матеріали справи не містять підтвердження належного виконання відповідачем зобов'язання по оплаті такої послуги. Заперечення представника відповідача про те, що такий вид послуги не передбачений умовами договору тому оплаті не підлягає, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, тому до уваги судом не береться, оскільки позивач дійсно подавав до суду відповідну заяву та особисто отримував у суді копію процесуального документу та ознайомлювався із матеріалами судової справи, що підлягає оплаті у відповідності до п.3 договору. Щодо обсягу наданих позивачем послуг у справі № 910/9198/15, слід відмітити наступне. З наданих позивачем розрахунків та доказів, які містяться у матеріалах справи убачається, що загальний розмір неоплачених відповідачем послуг за надані позивачем послуги під час розгляду справи № 910/9198/15 становить 2500 грн. Зазначені твердження не заперечуються стороною відповідача та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. За таких обставин суд вважає, що матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем обумовлених умовами договору послуг по справам № 910/9198/15, № 910/9197/15 та № 910/9196/15, на загальну суму 5000 грн., які стороною відповідача не оплачені. Згідно із п. 5.2 договору у випадку порушення умов даного договору винна сторона несе відповідальність передбачену умовами договору, а також відповідальність передбачену діючим законодавством. Відповідно до п.6.3 договору у випадку вирішення спору між сторонами щодо порушення умов та порядку оплати відповідачем отриманих від позивача юридичних послуг в судовому порядку, із відповідача стягується сума боргу в подвійному розмірі. У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України у їх системному зв'язку сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності і справедливості і можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносин на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це («заборонено законом»), або якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами. За таких обставин, оскільки сторони при укладенні договору визначили можливу відповідальність у вигляді стягнення боргу у подвійному розмірі, то суд не убачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5000 грн. в межах умов пункту 6.3. договору. У випадку порушення відповідачем умов та порядку оплати позивачу за надані юридичні послуги, відповідач сплачує на користь позивача пеню, яка нараховується з вартості наданих позивачем та неоплачених відповідачем юридичних послуг в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом терміну затримки оплати. З матеріалів справи убачається, що позивач 27.06.2017 року направив на адресу відповідача претензію та два акти здачі - приймання послуг. Із змісту вказаної претензії слідує, що позивач запропонував відповідачу протягом 10 - ти банківських днів виконати його вимоги по оплаті заборгованості за надані послуги, чого здійснено не було (т.1 а.с. 23- 28) . Таким чином, з урахуванням поштового обігу (оскільки матеріали справи не містять відомостей про дату отримання відповідачем претензії) та строку, протягом якого відповідач мав змогу у добровільному порядку виконати свої зобов'язання перед позивачем, то нарахування штрафних санкцій слід відраховувати з 17.07.2017 року по 06.11.2017 року (дата звернення позивача до суду). Враховуючи визначену судом суму неналежним чином виконаних перед позивачем зобов'язань, з урахуванням умов договору та норм чинного законодавства (ч. 2 ст. 625 ЦК України) з відповідача підлягає стягненню сума боргу збільшена на розмір індексу інфляції, який становить 156 грн. 04 коп., 3 % річних у розмірі 46 грн. 44 коп. та розмір подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у досліджуваний період в розмірі 390 грн. Зважаючи на встановлені судом обставини, суд не убачає підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій про які заявлено стороною відповідача, оскільки такий строк позивачем не пропущений. Інші наявні в матеріалах справи докази, висновків суду не спростовують. На підставі викладеного та

Outcome: partial