Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду із позовною вимогою скасування наказу №15/85 від 30 жовтня 2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності виданим тимчасово виконуючий обовязки директора Державної організації Лісовое господарство Білоозерське [PERSON], обґрунтовуючи тим що виконував свої обовязки належним чином в установленому чинним законодавством порядку. Свої вимоги в судовому засіданні позивач та його представник підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, та зазначив що підстави на які посилається позивач є надуманими, оскаржуваний наказ винесено із дотриманням норм законодавства про працю. Третя особа [PERSON] до суду надіслав письмові заперечення в яких заперечив проти задоволення даного позову, та просив розглядати справу за його відсутності. Сторони та їх представники не заперечили щодо розгляду даної справи за відсутності третьої особи. В судовому засіданні позивач пояснив суду, що підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності а саме: неналежне виконання службових обовязків, порушення вимог наказів «Про патрулювання» ,порушення трудової дисципліни ,ненадання письмового пояснення по факту браконьєрства в його обході на вимогу керівника є надуманими. Вважає, що ним не було порушено жодного порушення трудової дисципліни, зокрема [PERSON] вважає, що він не порушував вимоги наказів «Про патрулювання». Так, [PERSON] в поясненнях суду вказав, що він працює на посаді старшого єгеря ДО «Лісове господарство Білоозерське» приблизно 2 роки та 30.10.2015 року перебував на патрулюванні закріплених за ним кварталів. В день він об здійснює обхід приблизно 2 4 квартали за годину. Маршрути обходів та графіки обходів єгер планує самостійно, залишаючи в обумовлених місцях записки про стан ділянок. Квартал №20 позивач обходив 29.10.2015 року, та з його слів фактів браконьєрства ним виявлено не було. 30 жовтня 2015 року приблизно о 15 годині позивачу на мобільний зателефонував старший єгер [PERSON] та повідомив, що в єгерському обході №1, кварталі 20 виявлено тушу оленя благородного. [PERSON], згідно його пояснень, в той час перебував в іншому кварталі, приблизно за 3,5 км від ділянки, де було виявлено тушу оленя. З 08 годин ранку перебував на роботі, однак, його маршрут не проходив через цю ділянку. Звуку пострілів позивач не чув, та осіб, які займаються браконьєрством не бачив. Крім того, позивач звернув увагу суду на те, що туша оленя благородного була виявлена працівниками лісового господарства приблизно на відстані 50 100 метрів від проїжджої частини дороги, а відтак посиланні представника відповідача на те, що туша тварини пролежала на ділянці квартала №20 2- 3 дні є сумнівною, адже ним особисто 29.10.15 року робився обхід цієї ділянки та вказану тушу могли помітити з дороги сторонні особи. Представник позивача вказав суду, що чинним законодавством не покладено обовязку на працівника надання пояснень з приводу порушення вчиненого працівником. Це є його правом, а відтак вказана обставина зазначена в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності №15/85 від 30 жовтня 2015 року, як підстава для оголошення догани є незаконною. Крім того, [PERSON] вказав, що з 02.10.15 року по 18.10.15 року [PERSON]. перебував на лікарняному, а відтак не мав змоги надати пояснення. Факт перебування позивача на лікарняному у вказаний представником позивача період визнаний в судовому засіданні представником відповідача [PERSON], та в силу ст. 61 ЦПК України не потребує доказування. Разом із тим [PERSON] вказав ,суду, що в наказі встановлено, що фізіологічний стан туши з урахуванням температурного режиму попередніх днів підтверджують, що тіло звіра було відстріляно 2- 3 дні потому, вказане підтверджується актом. Вказана в оскаржуваному наказі обставина з посиланням та акт від 30.10.2015 року, на думку представника позивача не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки вказаний акт складений комісією у складі мисливознавця [PERSON], старшого єгеря [PERSON], майстру лісу [PERSON], однак наказу про створення такої комісії та затвердження її складу не видавалось, а відтак і висновки викладені в акті не можуть бути доказом вчинення порушення, чи факту браконьєрства. Крім цього, а ні працівники лісового господарства, а ні керівництво ДО Лісового господарства Білоозерське не повідомили правоохоронні органи про факт браконьєрства, та вбивства тварини, яка занесена до [PERSON] України, не дивлячись на те, що відповідальність за таке діяння підпадає під санкцію норми Кримінального кодексу України. Позивач та його представник звернули увагу суду, що в основі оскаржуваного наказу покладена дата вчинення браконьєрства, тобто при складанні акту від 30.10.2015 року працівниками лісового господарства встановлено, що оленя вбито 2-3 доби від дати його виявлення, натомість жоден з працівників, які складали акт не володіє спеціальними знаннями в галузі ветеринарної медицини, а відтак вказана в акті дата підлягає сумніву. Крім того, позивач та його представник вказали суду, що обставина викладена в мотивувальній частині наказу №15/85 від 30.10.15 року про систематичні порушення єгерем [PERSON] наказів № 15/52 від 26.05.15 року та №15/75 від 23.09.15 року, яким регламентовано порядок патрулювання, жодним чином не підтверджені тане обгрунтовані. Представник відповідача пояснив суду, що позивач неоднаразово порушував диципліну , а саме здійснював не обхід території як це визначено посадовою інструкією єгеря , а обїзд території на власному транспортному засобі всупереч наказу №15/75 від 23.09.15 року згідно якого єгерська служба проводить спостереження шляхом пішого обходу. Вважає, що не виявлення туши оленя єгерем [PERSON] це наслідок недобросвісного виконання останнім своїх обов'язків. В обгрунування своїх доводів посилається на норму ст.139 КЗпП України відповідно до якої працівники зобовязані своєчасно і точно виконувати розпорядження власника, або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і техногенної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Допитаний в судовому засіданні [PERSON], вказав що він є старшим єгерем у вказаному господарстві та працює на посаді близько 6 років. Свідок вказав що 30.10.15 року майстер лісу [PERSON] повідомив [PERSON] в телефонній розмові що в обході №1 в кварталі 20 виявлено тушу благородного оленя. Прибувши в квартал 20 свідок [PERSON] разом із мисливствознавцем [PERSON], майстром лісу [PERSON] склали акт від 30.10.15 року , та пізніше ним була складена доповідна записка на імя т.в.о. директора [PERSON] На запитання суду свідок [PERSON] пояснив, що кількість діб які пролежала туша вбитого оленя ним визначено виходячи із власного переконання та досвіду роботи на посаді старшого єгеря при цьому зауважив , що тварина була ними закопана в лісі. Наказу про створення комісії що складала акт не було. Комісія була створена на місці, та підтвердив, що позивач в його присутності, на місці відмовився дати пояснення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він працює мисливствознавцем в ДО Лісове господарство Білоозерське, та здійснює контроль за роботою єгерської служби на маршрутах, та вказав, що відповідно до наказу №15/52 від 26.05.15 на нього було покладено обовязки , зокрема по розробці маршрутів щоденного спостереження єгерською службою за лісовим масивом, та ознайомити єгерську службу з маршрутами та графіками спостережень під підпис. [PERSON] показав суду карту маршруту єгерських служб , однак пояснив, що графіки спостережень ним не розроблені. Також, [PERSON] пояснив, що 30.10.15 року він перебував на місці де було виявлено тушу оленя благородного, та на його думку туша пролежала на ділянці кварталу 2-3 доби. На запитання суду про те яким чином він встановив таки терміни, свідок показав що виходив з власного досвіду роботи в лісовому господарстві. Обидва свідки на запитання суду чому відсутні повідомлення про факт браконьєрства у відповідні правоохоронні органи, що дало б змогу встановити обставини вчинення даного діяння та осіб причетних до його вчинення, пояснили суду, що відповідних вказівок від керівництва не отримували, а просто закопали тушу тварини в землю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників , покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються Главою Х Кодексу законів про працю України. Так відповідно до ст.139 КЗпП України відповідно до якої працівники зобовязані своєчасно і точно виконувати розпорядження власника, або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і техногенної дисципліни, тощо. Цією ж главою визначені види дисциплінарних стягнень, органи, що правомочні їх застосовувати, строки для їх застосування та порядок накладення стягнень. Відповідач приймаючи спірний наказ, не врахував загальні положення законодавства про працю, які зобовязують роботодавця врахувати ступінь тяжкості проступку, розмір заподіяної шкоди та обставини за яких вчинено даний проступок. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 149 КЗпП стягнення має бути оголошено в наказі чи розпорядженні та повідомлено працівникові під розписку. Строк для такого повідомлення за п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань за погодженням з ВЦРПС від 20 липня 1984р. складає три дні з дня видачі наказу пропущення зазначеного терміну означає, що порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, а це, в свою чергу, може мати наслідком визнання стягнення недійсним. Відмова ж працівника від ознайомлення з наказом чи розпорядженням про оголошення стягнення або його відмова від засвідчення цього факту своїм підписом не ставить під сумнів юридичну чинність стягнення. Разом з цим необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення трудової дисципліни як вина працівника, наявність якої має бути обовязково доведена роботодавцем. При цьому не можна вважати порушенням трудової дисципліни вчинення працівником певних протиправних дій чи бездіяльності з поважних, не залежних від нього причин На це ж вказує і в своїй Постанові №9 від 06.11.1992 року Пленум Верховного Суду України, де в п. 27 зазначено, що вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено,яку завдано ним або могло бути завдано шкоду. Так з оскаржуваного наказу №15/85 від 30 жовтня 2015 року вбачається, що у мотивувальній його частині описані факти які свідчать про спричинену шкоду у вигляді загибелі благородного оленя. Далі за текстом наказу, роботодавець в мотивувальній частині встановлює презумпцію виявлення факту браконьєрства, який не виявлено [PERSON] через невиконання ним наказів від 26.05.2015року №15/52 та 23.09.15 року №15/75. Натомість суд наголошує, що наказ №15/52 від 26.05.15 року не виконано в обсязі встановленому в цьому наказі, зокрема [PERSON], особою відповідальною за виконання цього наказу не розроблені графіки спостережень маршрутів щоденного спостереження єгерською службою за лісовим масивом, та не ознайомлено єгерську службу. Відтак суд критично оцінює презумпцію виконання позивачем наказу роботодавця №15/52 від 26.05.15 року, як підставу для запобіганню вчинення факту браконьєрства, який належним чином не зафіксовано. Систематичні порушення вимог згаданих наказів, за відсутності виконання такого наказу особою уповноваженою роботодавцем, також ставить під сумнів доводи відповідача про систематичність порушення [PERSON] в частині виконання патрулювання. Так, статтею 149 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, натомість в оскаржуваному наказі №15/85 ця вимога закону органом роботодавця не дотримана. Крім того, вказаним наказом єгерю [PERSON] оголошено догану, зокрема і за ненадання письмових пояснень про факт браконьєрства в його обході на вимогу керівника, що є грубим порушенням трудового законодавства з боку т.в.о. директора [PERSON], оскільки надання пояснень є не обовязком робітника, а його правом. Таким чином, спірний наказ №15/85 від 30 жовтня 2015 року про оголошення [PERSON] догани є не обґрунтованим, не законним і підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved