Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ будинку мотивуючи свої вимоги тим, що йому відповідно до договору купівлі-продажу від 27.06.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2888, належить 5/12 частин житлового будинка з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: м. Прилуки Чернігівської обл., вул. Вавілова, 33. В подальшому за ним Прилуцьким МБТІ було зареєстровано право власності на 5/12 частин у вищевказаному будинку на основі зазначеного договора, що підтверджує відмітка. Іншому співвласнику, [PERSON], належать 7/12 частин у вищезазначеному будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: м. Прилуки Чернігівської обл., вул. Вавілова, 33, про що зазначено в договорі купівлі-продажу частини житлового будинка, посвідченого 20.07.1999 року державним нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори та зареєстрованому в реєстрі за № 1-2965, відповідно до якого за останньою Прилуцьким МБТІ було зареєстровано право власності на 7/12 частин у вищевказаному будинку. В подальшому сторонами по справі, як співвласниками житлового будинка, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Вавілова, 33, було проведено розподіл земельної ділянки по згоді, який затверджено рішенням міської ради 9 сесії 5 скликання від 02.06.2011 року № 8, відповідно до якого позивачу, було виділено земельну ділянку під № 2 площею 233 кв.м., тобто в розмірі, який відповідає частці в житловому будинку. На підставі проведеного розподілу земельної ділянки, позивачем було отримано державний акт серії ЯМ № 387849, розміром 0,0233 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після проведення приватизації земельної ділянки та за умови наявності двох відокремлених частин в житловому будинку, [PERSON] звернувся до Прилуцької міської ради з питання надання належної його частині житлового будинку та земельній ділянці окремої поштової адреси. Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради № 95 від 10.03.2015 року належним йому 5/12 частинам житлового будинка та земельній ділянці площею 233 кв.м. було присвоєно окрему поштову адресу: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Вавілова, 33-А. Після отримання окремої поштової адреси, позивач звернувся та виготовив новий технічний паспорт на належні йому 5/12 частин в житловому будинку. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Прилуки Чернігівської обл., вул. Вавілова, 33-А, [PERSON], в рахунок 5/12 частин в житловому будинку А-1 належать наступні приміщення: кімната 1-1 площею 11,0 кв.м., кімната 1-2 площею 19,2 кв.м., кімната 1-3 площею 12,3 кв.м., коридор 1-4 площею 12,1 кв.м., санвузол 1-5 площею 3,1 кв.м., кухня 1-6 площею 15,9 кв.м., тамбур I площею 6,8 кв.м.; загальною площею 80,4 кв.м, житловою 42,5 кв.м та господарсько-побутові будівлі і споруди: сарай В-1, погріб Пг-1, сарай г-1, навіс Д-1 ворота №1, огорожа №2. Посилаючись на ті обставини, що на сьогоднішній день для того, щоб мати можливість отримати окремі правовстановлюючі документи з присвоєнням окремої адреси, позивач все ж вимушений звертатися до суду з питання розподіла житлового будинка та виділу його, як цілого та окремого об»єкта нерухомого майна. У судове засідання сторони не зявилися, проте надали до суду заяви, в яких представник позивача позовні вимоги підтримала, а відповідачка їх визнала та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що знаходиться у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі виділу між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з роз'ясненням в п. 7 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved