Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на ті обставини, що він з відповідачкою знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 10.09.2015 року актовий запис про шлюб № 68 складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачкою є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Приводом для звернення до суду є те, що сумісне проживання неможливе на примирення не згоден, оскільки вони різні люди та не мають спільних інтересів. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, зазначив, що на позовних вимогах наполягає, просив справу слухати у його відсутність, та не заперечує у разі можливості розглянути справу заочно. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала, відзив на позовну заяву не подавала, хоча про порядок розгляду справи, дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Як вбачається із вищенаведеного існують всі підстави про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітня дитина. Приводом для звернення до суду є те, що сумісне проживання неможливе на примирення не згоден, оскільки вони різні люди та не мають спільних інтересів. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачкою, відповідачка у судові засідання не з`являється, відзив на позов не надавала, збереження даного шлюбу суперечить інтересам чоловіка, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі ст.3,56,104-105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved