Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 31 жовтня 2007 року між Акціонерним банком «Синтез» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 311007/7 від 31 жовтня 2007 року. Відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору, банк надає Позичальнику кредит у доларах США на умовах, передбачених цим Договором, а Позичальник зобов'язується одержати та повернути фактично отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати всі інші обов'язки перед Банком, передбачені цим Договором. Згідно п. 1.2 Кредитного договору, розмір кредиту складає 120 000,00 (сто двадцять тисяч) доларів США, який в подальшому, згідно Додаткової угоди №1 до Договору кредитної лінії № 311007/7 від 31 жовтня 2007 року від 14.03.08р., було збільшено до 135 000,00 (сто тридцять п'ять тисяч) доларів США. Згідно п. 1.3 Кредитного договору, строк дії кредиту: з 31 жовтня 2007 року по 30 жовтня 2009 року включно. Згідно п. 1.4 Кредитного договору, процентна ставка за користування коштами кредиту: 18 відсотків річних. Згідно п. 1.5 Кредитного договору, цільове призначення кредиту: споживчі цілі. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася,з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталася, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені в установлені законом порядку, заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши інші докази окремо та в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 31 жовтня 2007 року між акціонерним банком «Синтез» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 311007/7 від 31 жовтня 2007 року. Відповідно до умов Додаткової угоди № 3 до Кредитного договору від 11 лютого 2009 року сторони за взаємною згодою, домовились перевести заборгованість Боржника за Кредитним договором в сумі 124 554,00 (сто двадцять чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят чотири) долари США, в заборгованість в гривні за курсом 6,50 гривень за 1 долар США. Сума заборгованості Боржника за Кредитним договором станом на 11 лютого 2009 року складає 809 601,00 грн. (вісімсот дев'ять тисяч шістсот одна гривня 00 коп.). 11 лютого 2009 року між Акціонерним банком «Синтез» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська телекомунікаційна компанія», було укладено Договір про відступлення права вимоги б/н за зобов'язаннями, що випливають з Кредитного договору. 11 лютого 2009 року Акціонерним банком «Синтез» та Позивачем, було укладено Договір відступлення права за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В., та зареєстрований в реєстрі за № 1577, відповідно до якого Позивач приймає всі права за Договором іпотеки від 31 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К. В. за реєстровим номером № 981, відповідно до умов якого, [PERSON], як майновий поручитель, передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: чотирьох кімнатну квартиру в Дарницькому районі м. Києва, загальною площею 102,2 (сто дві цілих та дві десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за зобов'язаннями Боржника, що виникали із Кредитного договору. Згідно Звіту про оцінку майна [NUMBER] від 29.02.2016р. ринкова вартість чотирьох кімнатної квартири в Дарницькому районі м. Києва, загальною площею 102,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності, [PERSON] (далі - Відповідач), як майновому поручителю [PERSON] (далі - Боржник), за зобов'язаннями Боржника, що випливають із Договору кредитної лінії № 311007/7 від 31.10.2007р., укладеного між Акціонерним банком «Синтез» та Боржником (далі - Кредитний договір) та є предметом іпотеки за Договором іпотеки від 31.10.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К. В. за реєстровим номером № 981 (далі - Договір іпотеки), становить у розмірі 1 979 605,00 грн. (один мільйон дев'ятсот сімдесят дев'ять тисяч шістсот п'ять гривень та 00 коп.). Таким чином, початкова ціна зазначеної чотирьох кімнатної квартири, як предмета іпотеки за Договором іпотеки, для її подальшого стягнення в рахунок задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська телекомунікаційна компанія» (далі - Позивач) за Кредитним договором, становить у розмірі 1 979 605,00 грн.. Відповідно до ч. І ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Відповідно до ч.1, 4, 6 ст. З Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: - витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням іьзверненням стягнення на предмет іпотеки; - витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; - витрат на страхування предмета іпотеки; - збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Підпунктом 4.2.3 Договору іпотеки визначено, що за рахунок коштів, що отримані внаслідок реалізації предмету іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги, що випливають із Кредитного договору, у повному обсязі на момент фактичного задоволення. До сум цих вимог, зокрема входять несплачена сума кредиту відповідно до умов, передбачених Кредитним договором, та несплачені суми неустойки (пені, штрафів), передбаченої Кредитним договором. Свої вимоги щодо відшкодування збитків, у тому числі і неодержаних доходів, що понесені іпотеко держателем внаслідок неповного та/або несвоєчасного виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором. Свої вимоги щодо відшкодування у повному обсязі витрат по сплаті державного мита. У зв'язку з неналежним виконанням Боржником умов Кредитного договору, а саме, неповерненням у встановленні, відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, строки суми наданого кредиту в розмірі 809 601,00 грн., Позивач у жовтні 2010 року був вимушений звернутися до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Боржника, третя особа Відповідач, про стягнення заборгованості за кредитним договором. 16 листопада 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва, в цивільній справі № 2-2014/11, винесено рішення про стягнення з Боржника на користь Позивача заборгованості за Кредитним договором в розмірі 689 601,00 грн. та судових витрат в розмірі 1 820,00 грн.. Дане рішення суду набрало законної сили 28.11.2011р.. 14 листопада 2012 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві Коваль Л. І., було відкрито виконавче провадження № 35379388 з виконання виконавчого листа № 2-2014 від 29.12.2011р., виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 689 601,00 грн.. 30 грудня 2012 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві, головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві Коваль Л. І., виконавче провадження № 35379388 з виконання виконавчого листа № 2-2014 від 29.12.2011р., виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 689 601,00 грн., було завершено. 09 грудня 2014 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва по цивільній справі № 753/21644/14-ц, головуючий суддя Сухомлінов С. М., було задоволено подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві Ковтун В. В. та видано дублікат виконавчого документа про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості в розмірі 689 601,00 грн.. 14 грудня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві Єрмаковою О. А., було відкрито виконавче провадження № 49647900 з виконання дублікату виконавчого листа № 2-2014 від 24.04.2015р., виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 689 601,00 грн.. Понесені Позивачем судові витрати в розмірі 1 820,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять гривень та 00 копійок), що були зазначені у наведеному рішенні Дарницького районного суду м. Києва, Боржником також не повернуті. Отже, заборгованість Боржника перед Позивачем, що була визначена рішенням суду від 14.03.2016, станом на час звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишилася повністю не погашеною та становить в розмірі 691 421, 00 (шістсот дев'яносто одна тисяча чотириста двадцять одна гривня та 00 копійок). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обо\-в'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону, в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зо\-бов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель, позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Позивач воліє задовольнити свої вимоги за Кредитним договором в розмірі 689 601,00 грн. та судових витрат в розмірі 1 820,00 грн., згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2011 року, а також несплачена Боржником пеня, в порядку п. 8.2., 8.5 Кредитного договору та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 549, ч. 1 ст. 624 ЦК України, матеріальні витрати Позивача, які полягають у знеціненні неповернутих вчасно Боржником кредитних коштів за Кредитним договором, внаслідок інфляційних процесів, що існують на протязі усього часу їх несплати та в компенсації (плати) за користування цими кредитними коштами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачений Позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. при зверненні до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, за рахунок реалізації чотирьох кімнатної квартири Відповідача. За розрахунком заборгованості Боржника за умовами Кредитного договору, загальний розмір вимог Позивача за Кредитним договором до Боржника складає у розмірі 1 871 815,60 (один мільйон вісімсот сімдесят одна тисяча вісімсот п'ятнадцять гривень та 60 коп.). Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Диспозиція норми ч. 1 ст. 38 Закону передбачає як один зі способів звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення вимог іпотеко держателя за основним зобов'язанням - надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві за рішенням суду або на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі). Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця. Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином, позивач має право задовольнити свої вимоги за договором позики у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцю. Відповідно до звіту про оцінку майна [NUMBER] від 29.02.2016р. ринкова вартість чотирьох кімнатної квартири в Дарницькому районі м. Києва, загальною площею 102,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності, [PERSON] (далі - Відповідач), як майновому поручителю [PERSON] (далі - Боржник), за зобов'язаннями Боржника, що випливають із Договору кредитної лінії № 311007/7 від 31.10.2007р., укладеного між Акціонерним банком «Синтез» та Боржником (далі - Кредитний договір) та є предметом іпотеки за Договором іпотеки від 31.10.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охендовською К. В. за реєстровим номером № 981 (далі - Договір іпотеки), становить у розмірі 1 979 605,00 грн. (один мільйон дев'ятсот сімдесят дев'ять тисяч шістсот п'ять гривень та 00 коп.). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Відтак, з метою забезпечення повної реалізації позивачем своїх прав, як наступного іпотекодержателя та запобігання спричинення іпотекодавцями перешкод для подальшої реалізації предмету іпотеки та можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, необхідно передати позивачу дане нерухоме майно в управління. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 88 ЦПК України відповідач повинен сплатити судові витрати, а саме судовій збір, який позивач сплатив при пред'явленні позову до суду, що підтверджується квитанцією сплати держмита у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: approved