Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 30825,38 грн, яка складається з такого: 20661,98 грн - тіло кредиту, 4418,10 грн - відсотки за користування кредитом; 5745,30 грн - відсотки за прострочення виконання зобов`язання з повернення тіла кредиту за ст. 625 ЦК України, оскільки боржник у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому, поміж іншого, зазначив стосовно відсутності доказів на підтвердження розміру заборгованості та укладення кредитного договору в належній формі. Також зауважив, що за загальним правилом період, за який нараховується пеня, не може перевищувати один рік, у зв`язку з чим просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності (а.с. 84-87). Позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав свої вимоги (а.с. 94-108). У засідання з`явилися представник позивача, який підтримав позов, а також відповідач, який просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач не заперечував проти факту отримання кредитних коштів, однак просив не стягувати заборгованість, оскільки не працює та не має можливості сплатити суму заборгованості. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 грудня 2010 року сторони уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви (а.с. 12) про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 13-40) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Факт отримання відповідачем кредиту та користування ним підтверджується випискою з його рахунку (а.с. 48-54). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 20 вересня 2020 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 30825,38 грн, яка складається з такого: 20661,98 грн - тіло кредиту, 4418,10 грн - відсотки за користування кредитом; 5745,30 грн - відсотки за прострочення виконання зобов`язання з повернення тіла кредиту за ст. 625 ЦК України (а.с. 9). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, суд вважає доведеним невиконання останнім взятого на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим суд вважає за потрібне стягнути з нього на користь позивача заборгованість, а саме тіло кредиту та відсотки за користування кредитом. Стосовно стягнення процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, для покладення на боржника відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідним є прострочення виконання останнім взятого на себе зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). За змістом положень статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно з реч. І ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, можливість нараховувати передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором починається лише після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Матеріали справи не містять інформації ані про закінчення строку дії укладеного між сторонами кредитного договору, ані про вимоги позивача до відповідача повернути кредит достроково, що свідчить про недоведеність закінчення дії договору та прострочення відповідачем зобов`язання. З огляду на наведене, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у задоволенні вимоги про стягнення процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Одночасно суд вважає за потрібне зазначити про відсутність підставу для застосування наслідків пропуску строку позовної давності стосовно стягнення неустойки, оскільки позивач не заявляє таких позовних вимог. Також суд вважає за потрібне роз`яснити позивачу, що у випадку наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд за його заявою може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: partial