Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому зазначив, що згідно з Кредитним договором №804/6/07/2006/840к/1893 від 27.07.2006 року, Додатковою угодою №1 від 18.12.2009 року фізичній особі [PERSON] було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 13 029,00 доларів США терміном користування кредитними коштами по 27.07.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 10% відсотків річних, Додатковою угодою №1 від 18.12.2009 року до Кредитного договору. В забезпечення виконання відповідачем - 1 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №804/6/07/2006/840к/1893 від 27.07.2006 року . Відповідач повинен був вносити щомісячно платіж на погашення кредиту відповідно до графіку повернення кредиту та сплати відсотків. Проте позичальник не виконував свої зобов'язання за договором належним чином, у зв'язку з чим станом на 21 серпня 2013 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем зі сплати кредиту в сумі 5 653,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 45 192,19 грн., яка складається з: - пені за прострочення строків платежу по кредиту в сумі 202,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1617,80 гривні, відповідно до п.5.1 Кредитного договору; - заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, в сумі 432,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 3460,72 гривні, відповідно до п.1.1 Кредитного договору; - заборгованості зі сплати щомісячної комісії за користування кредитом, в сумі 128,76 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1029,19 гривні, відповідно до п.1.1.1 Кредитного договору; - штрафу з порушення положень Кредитного договору, в сумі 1302,90 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 10414,08 гривні, відповідно до п.5.2 Кредитного договору; - заборгованості по кредиту, в сумі 3586,94 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 28 670,41 гривні. У зв'язку з невиконанням відповідачем - умов Кредитного договору, позивач вимагає виконання зобов'язань за кредитами, відсотками, нарахованими пенею та сплатою штрафу. Позивач, пославшись на ст.ст.543, 544,545,553,554, 555, 556, 559 ЦК України, як на правову підставу своїх вимог, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача - ПАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 5653,97 доларів США за Кредитним договором №804/6/07/2006/840к/1893 від 27.07.2006 року, Додатковою угодою №1 від 18.12.2009 року.; стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 451,92 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив суд його задовольнити. Відповідачі, представник відповідача [PERSON] позов визнали частково, а саме: визнали, що позичальник [PERSON] має повернути банку заборгованість за кредитом та відсотками. У задоволенні позову до [PERSON] та стягненні неустойки (штрафу, пені) просили відмовити за пропуском банком строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 27 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №804/6/07/2006/840к/1893, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 13 029 доларів США, зі сплатою 0,4 % від розміру фактичного залишку заборгованості за Кредитом, строком до 27 липня 2011 року. Відповідно до п.1.1 та пп.1.1.2 Додаткової угоди №1 від 18.12.2009 року до Договору «Автокредитування» №804/6/07/2006/840к/1893 від 27.07.2006 року, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 13029 доларів США зі сплатою 10 % річних, строком до 27.07.2012 року. В забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 27.07.2006 року було укладено договір поруки №804/6/07/2006/840к/1893 . Відповідно до пп. 1.3.2 позичальник повинен був вносити щомісячно платіж на погашення кредиту відповідно до графіку повернення кредиту, який є невід»ємною частиною договору. Проте позичальник не виконував зобов'язання за кредитним договором належним чином, у зв'язку з чим за розрахунком позивача станом на 21 серпня 2013 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем зі сплати кредиту в сумі 5 653,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 45 192,19 грн., яка складається з: - пені за прострочення строків платежу по кредиту в сумі 202,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1617,80 гривні, відповідно до п.5.1 Кредитного договору; - заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, в сумі 432,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 3460,72 гривні, відповідно до п.1.1 Кредитного договору; - заборгованості зі сплати щомісячної комісії за користування кредитом, в сумі 128,76 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1029,19 гривні, відповідно до п.1.1.1 кредитного договору; - штрафу з порушення положень кредитного договору, в сумі 1302,90 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 10414,08 гривні, відповідно до п.5.2 кредитного договору; - заборгованості по кредиту, в сумі 3586,94 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 28 670,41 гривні. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій само кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Оскільки позичальник [PERSON] не повернув позичені кошти та не сплатив відсотки за користування кредитом у визначений договором строк, то ці кошти мають бути стягнені з відповідача примусово. При укладанні договору сторони передбачили сплату комісії за обслуговування договору, а тому підлягає стягненню і заборгованість по сплаті за комісією - 128,76 долари США. Вимоги банку про стягнення пені та штрафу не підлягають задоволенню з наступних підстав. У позовній заяві штраф визначено у розмірі 1302,90 доларів США і вказано, що штраф нараховано за порушення п.5.2 Кредитного договору. У п.5.2 Кредитного договору зазначено, що у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1,4.3.2,4.3.7,4.3.9,4.3.10 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % відсотків від суми Кредиту, визначеного у п.1.1 цього Договору, за кожен випадок. Згідно п.1.1 Кредитного договору, сума кредиту становить 13 029 доларів США. Відповідно до ст. 549 ЦК України, Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Проте позивач просить стягнути штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, чого чинним цивільним законодавством не передбачено. На обґрунтування вимоги про стягнення штрафу позивач не надав до позовної заяви розрахунку заявленого до стягнення штрафу. В позовній заяві відсутнє посилання за яке конкретне порушення яких саме умов договору банком було нараховано вказаний штраф. У договорі не визначено з якого часу у банку виникає право на нарахування штрафу. Згідно п. 5.1 Кредитного договору пеня стягується за такі ж самі порушення умов кредитного договору, як і штраф. Таким чином, за одне й теж порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. В ст.61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. Банк просить стягнути пеню за порушення строків платежів по кредиту та відсотках, у розмірі 202,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1617,80 гривень, які були нараховані відповідно до п.5.1 Кредитного договору. Відповідно п. 5.1 Кредитного договору пеня нараховується у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню Кредиту, визначеного у п.3.3.3 цього Договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань Позичальника щодо погашення Кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.4.3.5 цього Договору, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно розрахунку, наданого позивачем, банк нараховував пеню за ставкою, що є обліковою ставкою НБУ України. При нарахуванні пені банк не може враховувати облікову ставку НБУ, оскільки облікова ставка НБУ визначається для кредитів у національній валюті, і не розповсюджується на кредити, надані в іноземній валюті. Крім того, банк пропустив строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу та пені. Позовна давність до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України є спеціальною, та становить один рік. Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Пунктом 1.1.2 Додаткової угоди №1 від 18.12.2009 року до Договору «Автокредитування» №804/6/07/2006/840к/1893 від 27.07.2006 року, кінцевим строком виконання основного зобов'язання визначено 27.07.2012 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості 23 вересня 2013 року, тобто після закінчення строку позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу), а тому вказана вимогу задоволенню не підлягає. Вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з відповідачів задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (судсидіарну) відповідальність поручителя. Вимога про дострокове стягнення кредитних коштів б/н та дати (а.с.16) направлена ПАТ КБ «Надра» на адресу [PERSON], була отримана ним лише 09.09.2013 року, про що свідчить копія рекомендованого поштового повідомлення з відміткою про отримання. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. При укладанні ВАТ КБ «Надра» з [PERSON] Договору поруки, не було встановлено строк її дії. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж позичальником було здійснено 23.12.2011 року (а.с.46), а тому у позивача виникло право звернутися до поручителя, починаючи з 21.01.2012 року, оскільки відповідно до Графіку погашення кредитної заборгованості черговий платіж позичальник повинен був здійснити 20.01.2012 року. Строк дії кредитного договору закінчився 27.07.2012 року, а тому у позивача виникло право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя, починаючи з 27.07.2012 року до 27.01.2013 року. Банк скористався своїм правом лише 23.09.2013 року, тобто після спливу строку встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України. Оцінюючи в сукупності всі докази у справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача - 1 [PERSON] на користь банку необхідно стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. Позовна вимога про стягнення заборгованості з [PERSON] та решти позовних вимог, задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь банку необхідно стягнути судові витрати - судовий збір в сумі 331,60 грн.

Outcome: dismissed