Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором, мотивуючи, що між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № HEH2GA00000077 від 10.04.2007 року, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 25000,00 доларів США на термін до 10.04.2017 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконує, у звязку з чим, станом на 10.07.2015 року виникла заборгованість в розмірі 35586,81доларів США. У звязку з наведеним позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 35586,81 доларів США за кредитним договором, що за курсом 21,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 р. складає 777215,93 грн.; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 3654,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, в матеріалах справи міститься заява від представника відповідача про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечували просили відмовити в його задоволенні. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний\~\~виконати свій обов'язок. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.ст.\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього кодексу. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № HEH2GA00000077 від 10.04.2007 року, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 25000,00 доларів США на термін до 10.04.2017 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 19.08.2011 року сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до вищевказаного кредитного договору. Вказаною угодою передбачено, що згідно ст.\~212,\~611,651 ЦК України\~при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту за договором понад 1460 днів, щодо зобовязань, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою. Як вбачається з матеріалів справи, вперше відповідач допустив порушення умов договору 18.03.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою про погашення за кредитом. Так, згідно частини 1\~статті 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 2 ч. 10\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(в редакції, яка діяла в\~момент укладення договору) якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчої кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчої кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачі протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надані споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду, не виконавши умови встановлені в п. 2.3.3 Кредитного договору, тобто фактично не надавши відповідачу можливості самостійно усунути допущені порушення умов договору. Посилання в позовній заяві на порушення\~ст. 1050 ЦК України, суд вважає безпідставним, оскільки укладеною 19.08.2011 року додатковою угодою, відповідно до\~ст.6 ЦК України, щодо свободи договору, сторони в добровільному порядку змінили умови кредитного договору, встановивши іншій розмір кредитної заборгованості, процентну ставку та обсяг відповідальності, а також строки позовної давності. Статтями\~10,\~11,\~60 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Позивачем, до суду не надано належних та допустимих доказів про виконання Банком свого обовязку щодо надання Позичальнику можливість добровільно усунути порушення умов договору. Таким чином, позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на законі та не відповідають умовам кредитного договору, укладеного між сторонами, а отже задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed