Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач, звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, треті особи - Реєстраційна служба Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, [PERSON], про звільнення майна з-під арешту та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якому просив суд, скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області від 05 серпня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням №43701336, що належить [PERSON]; зняти арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 серпня 2015 року №43701336 з земельної ділянки за адресою: Харківська область, Чугуївський район, Зарожненська сільська рада, кадастровий номер: 6325483300:02:000:0331, що належить [PERSON]; зняти арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 серпня 2015 року №43701336 з усього майна, що належить [PERSON] В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на підставі виконавчого листа №2036/3902/2012 виданого 06 вересня 2012 року Чугуївським міським судом Харківської області, відділом ДВС Чугуївського МУЮ Харківської області було відкрито виконавче провадження №43701336 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] аліментів у розмірі ? частини всіх видів доходу кожного місяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. 05 серпня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Чугуївського МУЮ Харківської області була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Станом на 08.10.2015 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] погашена повністю. Враховуючи те, що арешт на майно Позивача накладався для забезпечення можливості погашення заборгованості по аліментам, яка на теперішній час виплачена, Позивач вважає, що підстав для подальшого арешту не має. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні підтвердила відсутність у позивача заборгованості по аліментах, та не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі виконавчого листа №2036/3902/2012 виданого 06 вересня 2012 року Чугуївським міським судом Харківської області, відділом ДВС Чугуївського МУЮ Харківської області було відкрито виконавче провадження №43701336 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] аліментів у розмірі ? частини всіх видів доходу кожного місяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. 05 серпня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Чугуївського МУЮ Харківської області була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.7). Станом на 08.10.2015 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] погашена. Згідно ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності відповідно до норм ЦК України\~є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів боржника накладений в рамках незавершеного виконавчого провадження може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1,2\~ ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу.\~ Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог обґрунтовані. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved