Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, мотивуючи його тим, що 09 серпня 2015 о 19-00 відповідач, керуючи т/з «Peugeot, 207», д/н [NUMBER] в м. Херсоні, рухаючись по вул. Тираспольській зі сторони вул.40 років Жовтня в бік вул. Куліка, на перехресті нерівнозначних доріг з вул. Гагаріна здійснила зіткнення з початку з автомобілем «AUDI, 100» д/н [NUMBER], а потім з автомобілем, який належить [PERSON], який рухаючись по вул. Тирасполькій зі сторони вул. І. Куліка, в сторону вул. 40 років Жовтня, зробив зупинку перед вул. Гагаріна. Вказана ДТП стала внаслідок порушення відповідачем вимог п.16.11 ПДР. Згідно висновку №Ве-385 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу від 28 серпня 2015 року, матеріальний збиток, завданий в результаті його пошкодження при ДТП складає 73218,92 грн.. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану шкоду, просить з урахуванням зменшень суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 67119,22 грн. та 500,00грн. за переказ коштів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2018 року провадження у справі вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про спрощене провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 08.11.2018 року, від відповідача на адресу суду на дійшов відзив на позовну заяву, в якому останній пояснив, що не погоджується із висновком експертного авто товарознавчого дослідження а зазначив, що позивачем не підтверджено вини відповідача у ДТП та завданні позивачу шкоди, також зазначив, що його цивільна відповідальність була застрахована, тому матеріальну шкоду повинна була виплатити третя особа - ПрАТ «УПСК». Просив у задоволенні позову відмовити. Від третьої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення щодо позову в яких останні зазначили, що ДТП, у якій було пошкоджено транспортний засіб позивача, сталася 09.08.2015 р., а із заявою про виплату страхового відшкодування [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» тільки 03.10.2016 р., тобто більше ніж через рік, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками експертів. Судом встановлено, 09 серпня 2015 о 19-00 год. в м.Херсоні, сталась ДТП, а саме: т/з «Peugeot, 207», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] рухаючись по вул. Тираспольській зі сторони вул.40 років Жовтня в бік вул.Куліка, на перехресті нерівнозначних доріг з вул. Гагаріна здійснив зіткнення з автомобілем «AUDI, 100» д/н [NUMBER], а потім з автомобілем Wolksvagen Passat д/н [NUMBER], який належить [PERSON], який рухаючись по вул. Тирасполькій зі сторони вул. І.Куліка, в сторону вул. 40 років Жовтня, зробив зупинку перед вул. Гагаріна. Згідно висновку №Ве-385 від 28 серпня 2015 року, експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу Wolksvagen Passat д/н [NUMBER], матеріальний збиток, завданий в результаті його пошкодження при ДТП складає 73218,92 грн. Відповідачем не наведено належних та допустимих доказів, а судом не встановлено підстав піддати сумніву вищевказаний висновок у його достовірності, тому, суд приймає його як належний доказ завдання матеріальних збитків позивачу у сумі 73218,92 грн. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.08.2016 року по справі №667/6445/15-п провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КпАП України закрито. Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи про адміністративне правопорушення №667/6445/15-п, зокрема, схеми ДТП, видно, що обидва транспортних засоби отримали технічні пошкодження, зокрема, автомобіль Wolksvagen Passat д/н [NUMBER] отримав пошкодження, а саме - пошкоджене переднього лівого крила, лівого блоку фари, переднього бамперу та решітки радіатору. Також т/з «Peugeot, 207», д/н [NUMBER] отримав: пошкодження лівого блоку фари, решітки радіатору, переднього бамперу. Пошкодження зафіксоване на схемі ДТП, а саме - на зворотному боці схеми, з якою були згідні обоє учасників ДТП, що засвідчено підписами сторін (а.с. 6 том 1 справи №667/6445/15-п). Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять фотографії автомобіля Wolksvagen Passat д/н [NUMBER] та автомобіля «Peugeot, 207», д/н [NUMBER], які отримали технічні пошкодження (а.с.203 том. 1 справи №667/6445/15-п). З висновку судової комплексної транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи №04 від 30.05.2016 року вбачається наступне: «… водій автомобіля [PERSON] мала б технічну можливість запобігти зіткненню з даним автомобілем. Слід зазначити, що при своєчасному виконанні вищевказаних вимог Правил дорожнього руху при під'їзді до нерегульованого перехрестя з другорядної дороги, водій [PERSON] мала б технічну можливість запобігти ДТП. Отже, дії водія Пежо, які не відповідають п. 16.11 та дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» 33 Дорожні знаки Правил дорожньою руху водієм [PERSON] послужило причиною даного зіткнення. Як випливає з розрахунків, водій автомобіля АУДІ-100 [PERSON] не мав технічної можливості шляхом гальмування запобігти зіткненню з автомобілем ПЕЖО-207 з моменту перетину останнього границі перехрестка (з моменту виникнення небезпеки для руху). Автомобіль Фольксваген Пассат під керуванням [PERSON] стояв на проїжджій частині вул. Тираспольській, не виїжджаючи на проїжджу частину вул. Гагаріна, в очікуванні проїзду автомобіля АУДИ і тому, оскільки зіткнення з керованим ним автомобілем сталося, коли автомобіль знаходився в статичному положенні, то вирішувати питання про причинний зв'язок між діями водія автомобіля Фольксваген Пассат та зіткненням з автомобілем Пежо 207 не має сенсу і в даному випадку експертом не розглядалося. (а.с. 12 том.2 справи №667/6445/15-п). Суд вважає обгрунтованим висновок експертизи про те, що дії водія Пежо, які не відповідають п. 16.11 та дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» 33 Дорожні знаки Правил дорожньою руху водієм [PERSON] послужило причиною даного зіткнення. Так, відповідно до змісту п. 16.11 Правил, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Відтак, суд вважає, що зіткнення транспортних засобів Wolksvagen Passat д/н [NUMBER] під керуванням позивача та «Peugeot, 207», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача яке відбулося після зіткнення з автомобілів «Peugeot, 207», д/н [NUMBER] «AUDI, 100» д/н [NUMBER], сталося внаслідок порушення останньою вимог п. 16.11 та дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» 33 Дорожні знаки Правил дорожньою руху. Таким чином, суд вважає, доведеним той факт того, що настання ДТП від 09.08.2015 року та пошкодження т/з Wolksvagen Passat д/н [NUMBER], що належить позивачу, внаслідок чого останньому завдано матеріальних збитків, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із винними діями відповідача [PERSON], яка порушила ПДР України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, встановлено, що шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Викладена позиція наголошується й в пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а саме «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Також судом встановлено, що Транспортний засіб «Peugeot, 207», д/н [NUMBER] на момент настання події був забезпечений в ПрАТ «УПСК» згідно з Договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5196066 від 18.07.2015 року (Договір страхування). Дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено транспортний засіб позивача, сталася 09.08.2015 р., однак із заявою про виплату страхового відшкодування [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» 03.10.2016 ртобто більше, ніж через 1 (один) рік з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (09.08.2015 р.). Відповідно до п. 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Тому, підстави для виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] за рахунок ПрАТ «УПСК» відсутні, що не позбавляє останнього права вимагати відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у сумі 73218,92 грн, безпосередньо від винної особи - відповідача [PERSON] Однак, оскільки позивачем зазначено, та підтверджено квитанціями долученими до матеріалів справи, що ремонт проведено за 67119,22грн. та 500,00грн. витрачено на переказ коштів, у зв'язку із чим зменшено розмір позовних вимог, враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги законними обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню саме в сумі 67119,22грн. та 500,00грн. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved