Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 13.11.2018 року він працював у ТОВ «Іркатек» на посаді газоелектрозварника. 19.03.2020 року позивача було попереджено про звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку з ліквідацією підприємства). 01.04.2020 року останній робочий день позивача у Товаристві, однак в порушення вимог трудового законодавства трудову книжку відповідач в день звільнення не видав, у зв`язку з її втратою. Директором ТОВ «Іркатек» надано позивачу гарантійний лист, відповідно до якого Товариство у зв`язку з втратою трудової книжки гарантує поновити записи та видати дублікат трудової книжки в термін до трьох місяців. Зазначив, що після спливу зазначеного строку трудова книжка видана йому не була, у зв`язку з чим він просив зобов`язати ТОВ «Іркатек» видати йому дублікат трудової книжки оформлений у відповідності до п. 5 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» без стягнення його вартості. Також, відповідно до ст. 235 КЗпП України просив стягнути з відповідача (з урахуванням збільшених позовних вимог) середню заробітну плату за період з квітня 2020 року по грудень 2020 року в сумі 337710,87 грн. та відповідно до ст. 44 КЗпП України просив стягнути вихідну допомогу при звільненні на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України в сумі 24736,60 грн. Крім того, з вини відповідача позивачу не було видано трудову книжку, у зв`язку з чим він не має можливості працевлаштуватися та тривалий час позбавлений заробітку. Внаслідок таких дій, позивачу завдано моральної шкоди, яка позивачем оцінена в сумі 10000,00 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.10.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 30.10.2020 року від позивача надійшла нова редакція позовної заяви та заява про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.11.2020 року відмовлено у забезпеченні позову. 05.11.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 23.11.2020 року від представника позивача надійшла заява в якій позивач просив проводити розгляд справи на підставі позовних вимог, що викладені в позовній заяві поданій 23.09.2020 року. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про призначення справи в порядку загального позовного провадження. 15.12.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Також, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивач не був звільнений, а до теперішнього часу працює в Товаристві на посаді електрогазозварника, однак тимчасово не виконує роботи у зв`язку з простоєм. Трудова книжка [PERSON] зберігається в ТОВ «Іркатек» за його місцем роботи відповідно до вимог п. 3 Постанови КМУ №301 від 27.04.1993 року та не підлягає видачі на даний момент. Оскільки [PERSON] продовжує працювати в ТОВ «Іркатек», жодних підстав для видачі трудової книжки, стягнення з Товариства середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги та моральної шкоди немає. На підставі викладеного просив відмовити у задоволення позову. 28.12.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 28.12.2020 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. 28.12.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 28.12.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про виклик свідка. 01.02.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 26.02.2021 року від представника позивача надійшла заява про відвід судді Оксюти Т.Г. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.03.2021 року заяву представника позивача про відвід судді визнано необґрунтованою та передано заяву про відвід для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про відвід судді. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2021 року витребувано від ТОВ «Іркатек» докази у справі. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження. 28.04.2021 року від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 31.03.2021 року. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач з 13.11.2018 року працював на посаді газоелектрозварника у ТОВ «Іркатек», що підтверджується наказом (розпорядженням) 41-К від 13.11.2018 року. 19.03.2020 року позивача [PERSON] було попереджено про звільнення з 22.05.2020 року згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з ліквідацією підприємства. 31.03.2020 року позивачем подана заява про звільнення з займаної посади за угодою сторін. Як зазначає позивач, після звільнення оригінал трудової книжки йому виданий не був у зв`язку з її втратою. Вказане підтверджується гарантійним листом ТОВ «Іркатек» від 02.04.2020 року в якому директор Товариства Щербіна К.Є гарантував [PERSON] поновити записи та видати дублікат трудової книжки на ім`я [PERSON] в термін до трьох місяців. Позивач просив зобов`язати ТОВ «Іркатек» видати йому дублікат трудової книжки оформлений у відповідності до п. 5 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» без стягнення його вартості. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача зазначив, що позивач [PERSON] до теперішнього часу працює в ТОВ «Іркатек», однак не виконує роботу у зв`язку з простоєм, у зв`язку з чим трудова книжка не підлягає видачі. На підтвердження вказаних обставин представник відповідача надав копію наказу №2-ОД від 31.03.2020 року відповідно до якого встановлено початок простою ТОВ «Іркатек» з 01.04.2020 року до стабілізації ситуації в Україні та припинення обставин, що викликали простій, з урахуванням відповідних рішень органів державної влади щодо припинення карантинних заходів, працівникам, зокрема [PERSON] електрогазозварнику. Зазначено, що під час простою вказані працівника, зокрема позивач, мають перебувати вдома, бути постійно на телефонному зв`язку. Проводити відповідні розрахунки заробітної плати за весь період простою для вказаних працівників, зокрема, позивачу, у розмірі 2/3 ставки встановленого окладу. Однак, суд критично оцінює надані представником відповідача документи, оскільки як вбачається з копії наказу №2-ОД від 31.03.2020 року, [PERSON] з ним не ознайомлений, його підпис відсутній. Крім того, твердження відповідача, що позивач працює на даний час у ТОВ «Іркатек» спростовуються наказом №33-К про звільнення [PERSON] за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з [PERSON] (а.с. 135, 137). В наказі №2-ОД від 31.03.2020 року «Про оголошення простою» вказано також, що їх працівник [PERSON] під час простою підприємства повинен знаходитись вдома та відповідати на телефонні дзвінки. Проте, відповідно до наказу №10-К від 01.06.2020 року останній був звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗПП України. Цей факт підтверджує, що роботодавець не перебував у стані простою в цей період, а перебував в стані ліквідації. Отже, суд вважає, що наказ №2-ОД від 3103.2020 року «Про оголошення простою» та у якому вказаний [PERSON] не має жодного юридичного значення, оскільки 31.03.2020 року останній день роботи позивача, про що виданий наказ про звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», трудові книжки зберігаються на підприємствах як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Пунктом 4 вказаної Постанови передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Згідно п. 4.1 Інструкції №58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 року, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про зобов`язання ТОВ «Іркатек» видати йому дублікат трудової книжки оформлений у відповідності до п. 5 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» без стягнення його вартості. Позивач також просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з квітня 2020 року по грудень 2020 року в сумі 337710,87 грн. Відповідно до Інструкції №58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 року при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому п. 2.10 цієї Інструкції. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. З тексту вказаних норм закону випливає, що вказані норми є імперативними, видача трудової книжки в день звільнення та проведення розрахунку, є обов`язком власника або уповноваженого ним органа. Як встановлено вище, трудову книжку відповідач в день звільнення позивачу не видав та розрахунок проведений не був. Відповідно до ст. 235 КЗпП у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Так, відповідно до Порядку для обчислення середньої заробітної плати необхідно використовувати дані про нараховану заробітну плату за останні два місяці, що передують події. Інформацію про нараховану заробітну плату взято із Довідки №00000000009 від 26.03.2020 року. Середньоденна заробітна плата: При розрахунку середньоденної зарплати скористаємося формулою: ЗПдн= ЗПф : РДф, де ЗПдн/год - середньоденна заробітна плата; ЗПф - сума заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом розрахункового періоду робочі дні; РДф - кількість робочих днів, фактично відпрацьованих у розрахунковому періоді. (43260,00+30000,00)*/(21 робочий день за січень 2020 року +20 робочий день в лютому 2020 року)**=1786,83 грн. Період вимушеного прогулу: квітень 2020 року - 21 день * 1786,83 грн. =37523,43грн; травень 2020 року - 19 днів * 1786,83 грн. = 33949,77 грн.; червень 2020 року -20 днів * 1786,83 грн. = 35736,60 грн.; липень 2020 року - 23 дні * 1786,83 грн. = 41097,09 грн.; серпень 2020 року - 20 днів * 1786,83 грн. = 35736,60 грн.; вересень 2020 року - 22 дні * 1786,84 грн. = 39310,26 грн.; жовтень 2020 року - 21 день *1786,83 грн. = 37523,43 грн.; листопад 2020 року - 21 день *1786,83 грн. = 37523,43 грн.; грудень 2020 року - 22 дні * 1786,83 грн. = 39310,26 грн. Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає за 189 днів 337710,87 грн. Оскільки судом встановлено факт порушення строків видачі трудової книжки [PERSON] , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з квітня 2020 року по грудень 2020 року в сумі 337710,87 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно наданих представником відповідача платіжних доручень №2541 від 20.02.2020 року, №2617 від 11.03.2020 року, №2670 від 20.03.2020 року, №2744 від 03.04.2020 року то суми зазначені в них не оспорюються позивачем, оскільки вони виплачені під час його роботи у ТОВ «Іркатек». При цьому, з довідки Пенсійного фонди України та виписок АТ «ПриватБанк» вбачається, що заробітну плату [PERSON] з квітня 2020 року не отримував (а.с. 119-120, 123-125). Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача вихідної допомоги при звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП України в сумі 24736,60 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, вихідна допомога при звільненні на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України виплачується у розмірі не менше середньомісячного заробітку. Як встановлено вище, позивач був звільнений з посади газоелектрозварника ТОВ «Іркатек» за угодою сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України). Угода сторін передбачає домовленість між працівником та роботодавцем про час та умови звільнення. Виплата вихідної допомоги при звільненні за угодою сторін законодавством не передбачена, хоча може міститися у колективному договорі. Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомоги при звільненні за ч. 1 ст. 40 КЗпП України задоволенню не підлягають. Позивач також просив стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. посилаючись на те, що внаслідок порушення його законного права на працю, приниження честі, гідності, ігнорування його прав, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед знайомих, друзів та родичів, йому завдано моральні страждання. Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом беззаперечно встановлено, що мало місце порушення законних прав [PERSON] спричинене затримкою у видачі трудової книжки. Слід також врахувати, що позивач відстоював своє право протягом тривалого часу з причин, які не залежали від його волі. Безумовно, на переконання суду, факт звільнення позивача та невидача йому трудової книжки негативно вплинула на психоемоційний стан позивача і так чи інакше порушила нормальні життєві зв`язки, що вимагало у позивача додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення його порушеного права, а тому суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3724,48 грн. Позивач також просив стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 5250,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 5250,00 грн., долучено договір №158 про надання юридичних послуг від 17.09.2020 року, акт наданих послуг від 18.09.2020 року, довідку №18.09.2020 від 18.09.2020 року про сплату гонорару в сумі 5250,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Іркатек» на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5250,00 грн.

Outcome: partial