Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить визнати недійсним та скасувати рішення [PERSON] приватизації КП Червонограджитлокомунсервіс від 10.10.2016р. в частині приватизації [PERSON] кімнати №48 у гуртожитку по вул.Івасюка, 3 у м.Червонограді, Львівської області, і скасувати видане на цій підставі свідоцтво про право власності №6971, видане 10.10.2016р. [PERSON] приватизації КП Червонограджитлокомунсервіс та скасувати державну реєстрацію речових прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22.06.2016р., його визнано таким що втратив право користування спірною житловою кімнатою. На підставі цього рішення його було знято із реєстрації. Відповідач по справі в подальшому подав заяву до [PERSON] приватизації КП Червонограджитлокомунсервіс на приватизацію зазначеної вище кімнати у гуртожитку. 10.10.2016р. [PERSON] Приватизації КП Червонограджитлокомунсервіс на підставі поданої [PERSON] заяви було прийнято рішення за №81 «Про приватизацію громадянами жилих приміщень в гуртожитках в м.Червонограді, м.Соснівці», а саме [PERSON]М, сімя з 1 чоловіка, жиле приміщення №48 у гуртожитку з 1 кімнати, загальною площею - 18,8 кв.м., в буд.№3 за адресою: вул.Івасюка, м.Червоноград, відновна вартість жилого приміщення становить суму -3,38 грн. Вказує, що довідавшись про наявність заочного рішення від 22.06.2016р., не погоджуючись із ним, подав заяву про його перегляд. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 03.04.2017 р. скасовано вищевказане заочне рішення суду про визнання [PERSON] М-А.О. таким що втратив право на проживання у кімнаті №48 у гуртожитку по вул.Івасюка,3 у м.Червонограді Львівської області. В ході подальшого судового розгляду даної справи, судом 31.07.2017 року прийнято рішення про відмову у задоволені позову [PERSON] про визнання його таким що втратив право на користування кімнатою у гуртожитку. Рахує, що з моменту скасування заочного рішення суду, він вважається таким що не втратив право на користування кімнатою у гуртожитку. Його реєстрація місця проживання підлягає відновленню з моменту первинної реєстрації, а саме з 12.08.1991р.. Стверджує, що його права як наймача кімнати у гуртожитку були поновлені з моменту скасування рішення про визнання його таким що втратив право на користування житловим приміщенням, а тому приватизація кімнати Відповідачем є недійсною, так як він, як особа яка зареєстрована та має право на проживання у кімнаті гуртожитку, згоди на приватизацію спірної кімнати не надавав. Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому вказав, що вважає позов необґрунтований, а приватизацію кімнати 48 у гуртожитку №3 по вул.Івасюка законною. Зазначає, що Позивач ніколи не проживав в кімнаті гуртожитку, а тому його було підставно визнано таким, що втратив право на користування кімнатою. В подальшому він особисто подав заяву про приватизацію кімнати у гуртожитку, а тому вважає, що приватизація проведена законно і не підлягає скасуванню, так як права на приватизацію кімнати Позивач не має, оскільки не проживає у спірному житлі. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав вказаних у ньому. Додатково представник позивача зазначив, що постановою апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 року залишено без змін рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 31.07.2017 р. про відмову у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] М-А.О. про визнання його таким, що втратив право на користування житлом. Отже, право позивача на проживання, реєстрацію у спірній житловій кімнаті та право на приватизацію частини кімнати було поновлене з моменту його первинної реєстрації у гуртожитку у 12.08.1991 році. Вважає, що за таких умов рішення [PERSON] приватизації та свідоцтво про право власності на [PERSON] підлягає скасуванню. Відповідач [PERSON] та його представники позов заперечили. Додатково пояснили, що Позивач жодного дня не проживав у спірній кімнаті гуртожитку а тому не має прав на проживання та приватизацію частини спірної кімнати. Вважають, що приватизація [PERSON] кімнати проведена у відповідності до закону, і не підлягає скасуванню. Просили відмовити у задоволені позову. Представник відповідача [PERSON] приватизації КП Червонограджитлокомунсервіс у судове засідання не зявились, подали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Щодо вирішення спору покладаються на думку суду. Представник третьої особи Державний реєстратор відділу економіки Червоноградської міської ради у судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Щодо вирішення спору покладаються на думку суду. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та його представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що Позивач з 12.08.1991 року зареєстрований у кімнаті 48 в гуртожитку по вул. Івасюка, 3 у м. Червонограді Львівської області. На підставі заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22.06.2016р. за позовом [PERSON] [PERSON] М-А.О., останнього було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Як вбачається із заяви №34917 (дата звернення відсутня) [PERSON] звернувся до керівника органу приватизації про оформлення передачі у власність спірної кімнати. У графі , яка передбачає розподіл долі власності вказаний лише [PERSON]. Окрім цього, з поданої бюро приватизації довідки про склад сімї громадянина які мають право на приватизацію житла вказаний лише [PERSON]. На підставі поданих [PERSON]документів, [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс, 10.10.2016 р. було прийнято рішення за №81 «Про приватизацію громадянами жилих приміщень в гуртожитках в м.Червонограді, м.Соснівці», а саме була проведена приватизація за [PERSON], жилого приміщення (кімнати) №48 у гуртожитку по вул.Івасюка,3 у м.Червонограді. В подальшому, [PERSON] М-А.О. було подано заяву про перегляд заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22.06.2016р. та ухвалою суду від 03.04.2017 р. скасовано вищевказане рішення суду про визнання [PERSON]-А.О. таким що втратив право на проживання у кімнаті №48 у гуртожитку по вул..Івасюка, 3 у м. Червонограді Львівської області. За результатами розгляду даної справи, Червоноградським міським судом Львівської області від 31.07.2017 р. було відмовлено у задоволені позову [PERSON] про визнання [PERSON] М-А.О таким що втратив право на користування житлом. Окрім цього, Постановою апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 року залишено без задоволення апеляційну скаргу [PERSON], а рішення Червоноградського міського суду Львівської області залишено без змін. Вирішуючи спір, суд виходить із наступного. Відповідно до статті 1 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Статтею 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Статтею 3 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Частиною 1 статті 4 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Статтею 5 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Згідно п.11-2 ст.3 ЗУ Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку, громадяни, які на правовій підставі вселені у гуртожитках та фактично проживають у ньому на умовах надання їм місця, набувають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитку відповідно до цього Закону після їх розселення в окремі жилі приміщення в гуртожитку (або його частини), в якому жилі приміщення (або їх частини) використовуються для проживання громадян на умовах надання ліжко-місця, такі жилі приміщення можуть бути приватизовані лише після розселення громадян, які в них проживають на умовах надання ліжко-місця в окремі жилі приміщення. Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, судами першої та апеляційної інстанцій, при розгляді справи №459/1238/16 за позвом [PERSON] до [PERSON] М-А.О. про визнання особи такою, що втратила право на житло встановлено, що відсутність [PERSON] М-А.О. у спірному житлі мала істотні і поважні причини, такі як догляд за хворим батьком, при цьому ним сплачувались комунальні платежі, він зберігав інтерес до цього житла, а тому не втратив право користування таким. Враховуючи ці обставини та те, що Відповідачу [PERSON] було відмовлено у позові про визнання [PERSON] М-А.О. таким, що втратив право на користування житлом, і за Позивачем зберіглось право на проживання в спірній кімнаті гуртожитку, а тому право Позивача на проживання у спірній кімнаті гуртожитку було поновлене з 12.08.1991р., тобто з моменту первинної реєстрації місця проживання. За таких обставин, приватизація кімнати у гуртожитку, в якій право на проживання мають двоє осіб, котрим надане ліжко-місце, можлива лише після їхнього розселення в окремі жилі приміщення (кімнати). Також, суд звертає увагу на те, що фактично приватизація спірної кімнати у гуртожитку лише за [PERSON] була проведена на підставі заочного рішення суду від 22.06.2016 року про визнання [PERSON] М-А.О. таким, що втратив право на користування житлом, яке скасоване, а право Позивача на спірну кімнату підтверджене з 12.08.1991 р. і відповідно його право на реалізацію права приватизацію цієї кімнати чи іншої кімнати у гуртожитку (у разі розселення наймачів). Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» №81 від 10.10.2016 року в частині приватизації [PERSON] кімнати №48 у гуртожитку по вул.Івасюка,3 у м.Червонограді Львівської області підлягає скасуванню. Також, у звязку із скасуванням рішення [PERSON] приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» №81 від 10.10.2016 року, скасуванню підлягає видане на цій підставі свідоцтво про право власності на кімнату №48 у гуртожитку №3 по вул.Івасюка, у м.Червонограді та державна реєстрація речових прав за [PERSON]

Outcome: approved