Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карток (далі Генеральна угода) від 29.09.2016 р. відповідач отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 27569,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснювалося в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Зобовязання за вказаним договором відповідач належним чином не виконала. Станом на 10.01.2018 р. має заборгованість за кредитом у розмірі 52300,31 грн., яка складається з наступного: 27487,79 грн. заборгованість за кредитом; 8577,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 15387,94 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500,00 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 52300,31 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. До суду надійшов відзив [PERSON] на позов, в якому відповідач зазначила, що позовні вимоги не визнає, так як вона вже сплатила банку штраф у розмірі 1500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.09.2016 року. А суму тіла кредиту нею вже було сплачено банку в повному обсязі, що можна побачити з розрахунку банку, про сплату нею кредитних зобовязань. Вважає, що банк навмисно не надає суду такої довідки, з метою незаконного збагачення. Також,вважає, що банк, при зверненні до суду порушив строки звернення за захистом свого права, тобто при зверненні до суду сплив строк позовної давності передбачений ст..ст. 257, 258, 267 ЦК України. Просила суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. До суду надійшла відповідь на відгук від представника позивача, в якій зазначено, що згідно умов договору строк виконання зобовязань спливає 30.09.2019 року. Також зазначає, що позовну заяву до суду було подано 16.04.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності. Просив суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання, перебування боржника, банком буде виконано вимоги передбачені ст.. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Суд, відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобовязаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні були досліджені письмові докази, які надійшли під час розгляду справи: Так, відповідно до інформації, наданої ПАТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором б/н від 29.09.2016 р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній була видана кредитна картка з встановленим кредитним лімітом у розмірі 27569,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-32). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 10.01.2018 р. має заборгованість за кредитом у розмірі 52300,31 грн., яка складається з наступного: 27487,79 грн. заборгованість за кредитом; 8577,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 15387,94 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500,00 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. (а.с.6). З 25.10.2016 р. відповідачка не здійснює операцій по картрахунку, не виконує кредитних зобовязань. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст..261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст..259 ЦК України, встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29.09.2016 р. строк виконання зобовязання спливає 30.09.2019 р., а тому в даному випадку строк позовної давності позивачем не порушено. Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом (тілом) підлягають задоволенню у сумі 27487,79 грн. та заборгованість по відсотками за користування кредитом у розмірі 8577,55 грн. Що стосується вимог щодо стягнення неустойки, штрафів, то згідно ст..2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. Мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов»язаннями. На час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов»язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов»язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов»язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязань. Згідно п.22 розпорядження КМУ від 02.12.2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, яким вказано населений пункт м.Українськ Донецької області. Відповідно до інформації Відділу реєстрації місця проживання громадян [PERSON] міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], з 12.06.2007 р. по теперішній час (а.с.43). Суд вважає, що нарахування пені та штрафів позивачем є безпідставним, оскільки договір укладено 29.09.2016 р. тобто після встановлення заборони на такі нарахування. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати суми тіла кредиту, надано лише платіжне доручення про сплату штрафу у розмірі 1500,00 грн. Проте, як вбачається з виписки з рахунку [PERSON], наданої банком, 29.09.2016 р. позивачем було переведено кошти [PERSON] у розмірі 27569,42 грн. Ні в даній виписці, ні в розрахунку заборгованості не вбачається внесення коштів на сплату штрафу [PERSON] у розмірі 1500,00 гр. У наданому платіжному доручені на суму 1500,00 грн. метою призначення платежу зазначено переведення особистих коштів з дебет рахунку № 26209609503542 на кредитний рахунок № 26209609503542, в той час, як час, як номер основної карти [PERSON] 4149437864568959. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: 27487,79 грн. заборгованість за кредитом, 8577,55 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а всього 36065.34 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1762,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1215,04 грн.

Outcome: partial