Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду с позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за теплопостачання в розмірі 3884 грн., 79 коп., мотивуючі свій позов тим, що відповідач, у порушення вимого п.п. 18, 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ від 21.07.2005 року за № 630, не сплачує за послуги теплопостачання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позву заперечував, наголошуючи на тому, що він не є абонентом ПКП «Тепломережі» та неодноразово звертався до позивача із заявою про відмову у наданні послуг. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного: Позивач звернувся до суду с позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за теплопостачання в розмірі 3884 грн., 79 коп. В своєму позові він вказує на те, що відповідачу, як абоненту ПКП «Тепломережі» надаються послуги у відповідності із актами підключення будинків з початком опалювального сезону та відключенням по його закінченню. Від укладання договору відповідач відмовився. В судовому засіданні з'ясовано, що відповідач, згідно із договором купівлі-продажу від 29.09.2010 року, є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Актом обстеження житла від 18.10.2010 року, складеним працівниками КПК «Тепломережі» було встановлено, що теплове обладнання у спірній квартирі було самовільно демонтовано. На підставі цього відповідач неодноразово звертався до постачальника послуг, позивача по справі, з проханням припинити надавати йому послуги з теплопостачання, оскільки він ними не користується. Відповіддю Директора ПКП «Тепломережі» від 31.07.2012 року за № 852 відповідачу було відмовлено в припиненні надання послуг, оскільки відокремившись від мережі централізованого опалення самостійно, відповідач порушив п. 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ від 21.07.2005 року за № 630. В матеріалах справи міститься копія типового договору про надання населенню послуг опалення та гарячого водопостачання, який оформлений на відповідача, проте цей договір не засвідченій підписом абонента. Крім того, в судовому засіданні представник позивача підтвердив, що договір з відповідачем не укладався. Згідно п. 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ від 21.07.2005 року за № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). Свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, не є безмежною. У разі якщо актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Зокрема, ст.ст. 19, 20 Закону України від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. За змістом ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19-21 цього Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У зв'язку з цим укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 зазначеного Закону. Верховний Суд України у своїх висновках, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави,передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за IІ півріччя 2012 року, щодо спорів, які виникають із договорів про надання послуг встановив, що у разі такої відмови відповідно до положень ст.ст. 3, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов'язок. Тобто, законодавством передбачено, що послуги надаються лише на підставі договору, а тому стягнення кошів за надання послуг можливе лише після визнання договору укладеним. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позов про стягнення заборгованості є передчасним, а тому задоволенню н підлягає.

Outcome: dismissed