Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості в розмірі 20846,59 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 1921,00 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 15.10.2007 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 192/267, згідно умов якого відповідач отримав 35000,00 грн. строком на 120 місяців, з зобов`язанням погасити суму кредиту не пізніше 14 жовтня 2017 року, а також сплачувати 16,5 % річних. Позивачем всі зобов`язання за договором були виконані належним чином, відповідачу було видано кредит в розмірі 35000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом має заборгованість в загальному розмірі 20846,59 грн., яка складається з: 9843,53 грн. - тіло кредиту, 4928,98 грн. - заборгованість по процентам, 4968,38 грн. - інфляційне збільшення заборгованості, 1105,70 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В той же час, представник позивача надав до суду клопотання з проханням розглянути справу без участі представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надано. Відзиву від відповідача на позовну заяву до суду не надходило. На підставі ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 15 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі керуючого філією - Харцизьке відділення № 5373 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 192/267 (а.с. 40-42). Згідно п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 35000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 35000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 14 жовтня 2017 року на поточні потреби позичальника. Пунктом 1.5 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язується щомісячно до 31 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 292,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 15 листопада 2007 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії - Харцизьке відділення 5373 ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 14 жовтня 2017 року. Згідно п. 3.1 кредитного договору, незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або майновим поручителем будь-яких зобов`язань за іпотечним договором у випадках, передбачених договором. Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів та інших платежів відповідно до умов цього договору, повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги. Як вказує позивач та що не було спростовано відповідачем, [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погасив, у зв`язку із чим має заборгованість в загальному розмірі 20846,59 грн., яка складається з: 9843,53 грн. - тіло кредиту, 4928,98 грн. - заборгованість по процентам, 4968,38 грн. - інфляційне збільшення заборгованості, 1105,70 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Зазначена сума заборгованості підтверджується відповідними розрахунками заборгованості позичальника [PERSON] (а.с. 7-12). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а й отже з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, а також з урахуванням положень ст. 1048 ЦК України заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Окрім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (стаття 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1921,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved