Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, про визнання припиненими правовідносини, що випливають із договору поруки № №10-2000-088П від 22.08.2008 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання умов Договору про надання споживчого кредиту від 22.08.2008 року № 10-2000-088И. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №10-2000-088И, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 82 400 доларів США. В забезпечення виконання умов кредитної угоди між банком та позичальником, а також [PERSON] був укладений договір поруки №10-2000-088П від 22.08.2008 р. Крім того, додатково виконання основного зобов`язання було забезпечено договором іпотеки нерухомого майна. Так, позивач вважає, що правовідносини за договором поруки є припиненими виходячи з такого. Відповідно до вимог\~ст. 559 ЦК України, договір поруки може містити строк дії, якщо настав строк виконання основного зобов`язання кредитор має пред`явити до поручителя вимоги протягом шести місяців з дня його настання. В іншому випадку дія поруки припиняється. Укладений між сторонами спірний договір поруки вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань по кредитному договору. Позичальник [PERSON] починаючи з 2010 року в порушення положень кредитного договору не виконує його умови, а відтак, датою початку відліку строку в який мають бути пред`явлені претензії поручителю є 11 серпня 2010, тобто шість місяців з дня виникнення права на пред`явлення вимог і до припинення поруки спливають 11 лютого 2011 року з якої порука є припиненою. Однак, позивачу стало відомо про існування стягнення боргу за рішенням суду лише у 2018 року, і про те, що стягнення проведено виключно з позичальника, а до поручителя вимог не пред`явлено. Так, 29 вересня 2010 року на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області про стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] , з позичальника стягнуто суму боргу. До поручителя вимог не пред`являлось. Але у телефонному режимі вона постійно отримує погрозливі дзвінки про повернення коштів від працівників банку. Вважає дії банка незаконними, через що була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог зазначив, між банком та позичальником було укладено договір кредиту, за яким надано кошти в сумі 82400 доларів США строком до 21.08.2028 р. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до вимог закону та договору. Оскільки строк виконання основного зобов`язання встановлений до 21.08.2028 р., а порука забезпечує виконання протягом повного строку дії договору, то вимоги позивача є необґрунтованими. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважність своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому в зв`язку з відсутністю заперечень інших учасників судового розгляду проти розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з такого. Судом встановлено, 22.08.2008 р. був укладений кредитний договір № 10-2000-088И між [PERSON] та\~Банком „Фінанси та Кредит, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 82 400 доларів США. При укладенні кредитного договору позичальник прийняла на себе зобов`язання повернути кредит до 21.08.2028 р. та сплачувати відсотки за користування кредитом, згідно графіком, який є невід`ємною частиною кредитного договору. 22.08.2008 р. в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором були укладені іпотечні договори № 10-2000-0881 та № 10-2000-088І1 між [PERSON] та АТ «Банк Фінанси та Кредит» відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] та дві земельні ділянки площею 747 кв.м. та 285 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися у строки, належним чином і у відповідності до договору. У зв`язку із тим, що позичальник порушила умови повернення кредитних коштів, Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] (нині [PERSON] ) про повернення коштів, відповідно умов кредитного договору. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.09.2010 р. по справі №2-8618/10 з [PERSON] на користь АТ «Банк Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 10-2000-088И в сумі 664 836,10 грн., судовий збір - 1\~700 грн, витрати за технічно-інформаційне забезпечення розгляду справи 120 грн, а всього 666 656, 10 грн. Зазначене заочне рішення суду набрало законної сили 12.10.2010 року. Відповідно до ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 2 ст.\~1050 ЦК України\~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Заборгованість, що стягнута за рішенням суду з [PERSON] по кредиту станом на 11.08.2010 р. складає 664836,10 грн., яка складається із: 658843,25 грн. заборгованість по кредиту, прострочений кредит, прострочені проценти, нараховані проценти; 5992,85 грн.\~сума пені. Вищезазначені обставини встановлені судом під час дослідження цивільної справи №2-8618/10 за позовом Публічного акціонерного товариства « Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 10-2000-088И від 22.08.2008 року. Також судом встановлено, що 22.08.2010 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем у даній справі, [PERSON] (на той час [PERSON] ) укладено договір поруки № 10-2000-088П за яким поручитель зобов`язався у повному обсязі відповідати перед Кредитором за своєчасне та повне виконання [PERSON] , Боржником за кредитним договором № 10-2000-088И від 22.08.2010 року, відповідно до якого Боржникові наданий кредит у розмірі 82\~400, 00 доларів США зі сплатою 16,5 % річних. Згідно з п. 6.2. договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання повноваженими представниками сторін. Порука припиняється з припиненням всіх зобов`язань позичальника по вищезазначеному кредитному договору. Згідно із частиною четвертою статті 559\~ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. З наведеної правової норми випливає, що умови договору поруки від 22.08.2008 року не можуть суперечити положенням ЦК України, і саме норми закону є визначальними при тлумаченні його умов. Оскільки відповідно до ст.\~554\~ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст.\~559\~ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу(ч. 2ст. 1050 ЦК України). Проте, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Судом встановлено, що позичальник порушив умови договору кредиту і банк пред`явив вимоги про стягнення, тобто реалізував своє право на дострокове стягнення кредиту, що є правом банку. Своїми діями банк в односторонньому порядку змінив умови основного зобов`язання, які в свою чергу є обов`язковими для поручителя. У цей же час до відома поручителя вимоги не доведені. Натомість стягнуто борг було виключно з позичальника, до поручителя вимоги не заявлялися. Так, банк пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання і зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (ч. 4 ст. 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Дана правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року та у справі № 6-990цс15 від 27.01.16 року, Таким чином, при зміні банком, на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, строку виконання основного зобов`язання, шестимісячний строк, протягом якого кредитор має право звернутись з позовом до поручителя повинен обчислюватись з моменту припинення позичальником виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Виходячи з положень другого речення ч. 4ст. 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Строк виконання основного зобов`язання змінився, а отже, строк зобов`язання, встановлений за договором поруки також є таким, що сплив. Окрім цього, з моменту настання строку виконання основного зобов`язання, же минув строк позовної давності. Верховний Суд України в постанові від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16 висловив правову позицію у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя та припинення поруки,\~саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261\~ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559\~цього Кодексу\~шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом. Таким чином, банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559\~ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Як вбачається з відзиву на позов спір про право між банком та позивачем дійсно існує, однак доводи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» спростовуються матеріалами справи, зокрема рішенням суду, що має преюдиційний характер і обставини, що ним встановлені, не потребують доказуванню. Таким чином, враховуючи вищевикладене, належним чином оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved