Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до АТ КБ «Приватбанк», Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в у серпні 2018 року йому стало відомо про те, що Вільногірського місткого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі виконавчого напису №13926, вчиненого 05 грудня 2017 року, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., яким пропонується стягнути з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 22 серпня 2013 року станом на 31 серпня 2017 року в розмірі 78060,01 грн.; витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1800 грн. відкриття виконавче провадження № 55989624 від 14 серпня 2018 року. Як вважає позивач, на підставі документів, наданих АТ КБ «Приватбанк» приватному нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог АТ КБ «Приватбанк» до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій. Представником позивача адвокатом Шевчуком О.М. надана суду заява про проведення судового засідання з розгляду цієї справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача АТ «КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 26 квітня 2019 року від представника відповідача Гриня К.А . до суду надійшла заява про розгляд цієї справи за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, до заяви додав копії документів, на підставі яких ним був вчинений оскаржуваний виконавчий напис. Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 05 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 13926, за яким у безспірному порядку стягується з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором 22 серпня 2013 року в розмірі 78060,01 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7999,60 грн.;заборгованості за відсотками у розмірі 62567,08 грн.; заборгованості з комісії та пені у розмірі 3300 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3693,33 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1800 грн. (а.с. 8). На підставі цього виконавчого напису державним виконавцем Вільногірського місткого відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ляшенко Ю.Ю. 14 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження № 55989624. (а.с. 5). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3 пп. 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.п. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). У відповідності до підп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: - відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; - дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; - номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; - строк, за який має провадитися стягнення; - інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі є безспірними. Розрахунок боргу виконаний працівниками банку щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту, відсоткам, пені є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Суд також відзначає, що виконавчий напис про стягнення заборгованості видано нотаріусом за зверненням відповідача про стягнення із [PERSON] заборгованості за строк, який складає понад трьох років, що також є порушенням указаних приписів законодавства і положень укладеного між сторонами договору. Наведене свідчить про надання банком неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Ураховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved