Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], Головного територіального управління юстиції у Львівськіц області, Винниківської міської ради, [PERSON], Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, уточнивши позовні вимоги просить визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 04.02.2005 р. №443 видане [PERSON], визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на майно під реєстраційним номером 9786320 від 04.02.2005 р., визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на перукарню, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 30.08.2005 р., видане Винниківською міською радою на основі рішення виконкому Винниківською міської ради від 18.08.2005 р. №251 [PERSON], зобов'язати [PERSON] привести квартиру [ADDRESS] та прохідний коридор спільного користування у попередній стан. Представник позивача [PERSON] вимоги підтримала, пояснила, що власниками квартири [NUMBER] є [PERSON] та [PERSON], в подальшому відбулось приєднання коридору загального користування до вказаної квартири в процесі реконструкції і було видано дозвіл на переобладнання, оформлено право власності [PERSON] на перукарню. Повідомила, що не всі співвласники квартири позивача надали згоду на приєднання частини коридору до приміщення відповідача. Зазначила, що в наслідок відкриття перукарні відповідачкою, фактично відбулось перекриття одногу із входів в під'їзд будинку, що є порушенням санітарних та пожежних норм, жодних необхідних документів для цього немає, мешканці не давали згоди на перекриття входу. Вважає, що після реконструкції власник зобов'язаний був зареєструвати за собою право власності, однак відповідач [PERSON] цього не зробив, а відчужив це житлове приміщення [PERSON], якій видано свідоцтво про право власності на перукарню, яка ще до оформлення права власності зверталась на переобладнання приміщення у нежитлове, тобто до набуття права власності на нього. Крім цього згідно реєстру за [PERSON] зареєстровано два об'єкти нерухомого майна за даною адресою, а тому вважає, що свідоцтво видане в 2005 р. на ім'я [PERSON] та свідоцтво про право власності на перукарню, видане на ім'я [PERSON], а також запис про реєстрацію підлягають скасуванню. Порушення прав позивача мотивує тим, що фактично перекрито центральний вхід у будинок і він не може ним користуватися, також він не давав згоду на приєднання коридору, згоду надав його батько. Повідомила, що позивачу належить одна шоста квартири [ADDRESS], однак позивач у вказаній квартирі більше десяти років не проживає. З приводу строку позовної давності, вважає, що такий не був пропущений оскільки позивач дізнався про порушення свого права лише в 2018 р., хоча фактичне перекриття коридору відбулось приблизно в 2005 р. Вважає також, що позивач дізнався про порушення його прав з моменту отримання відповідної інформації з реєстру про подвійну реєстрацію належного відповідачам нерухомого майна. Вважає, що права позивача порушуються, однак не змогла пояснити суду з метою захисту яких прав та інтересів позивача заявлено вимоги № 1, 2 та 3 і яким чином задоволення даних вимоги пов'язане з відновленням порушених прав та інтересів позивача. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги заперечив, повідомив, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07.10.2003 р. квартиру [ADDRESS] було придбано [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] та [PERSON], зареєстрували право власності за кожним з них. Між собою [PERSON] та [PERSON] договорів купівлі-продажу даної квартири не укладали. В подальшому з метою реконструкції належної їй квартири [PERSON] звернулась за погодженням до власників інших п'ятьох квартир будинку, на що в 2003 р. з кожної квартири було надано дозвіл. Аналогічно батько позивача надав такий дозвіл. В подальшому у 2004 році [PERSON] отримала необхідні дозволи Винниківської міської ради та зареєструвала право власності на перукарню. Позивач жодного разу не заперечував проти вказаного переобладнання, даний позов виник в зв'язку з наявністю спору між сторонами з приводу горища. Жодного порушення будь-яких прав позивача немає. Також підтримав подану заяву про застосування строку позовної давності. Вважає, що позивачу було відомо про реконструкцію приміщення та влаштування перукарні, більше десяти років, крім цього в матеріалах справи відсутні документи, що він не проживає у вказані квартирі. Зазначив, що було приєднано частину коридору, що жодним чином не перешкоджає входу в будинок та користуванню сходовою кліткою мешканцями будинку, оскільки в будинку існує інший вхід яким завжди користувались мешканці, включно з позивачем. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечила, підтримала пояснення свого представника, повідомила, що у 2003 р. придбала частину квартири з метою влаштування перукарні. Була знайома з батьками позивача, стверджує, що лише візуально знайома з позивачем, якого один раз бачила у себе в перукарні приблизно 5 років тому, хоча перукарня працює з 2004 р. Згоду на приєднання частини коридору надавав батько позивача. Частина коридору, яка приєднувалась, мешканцями не використовувалась, мешканці навпаки підтримали пропозицію приєднати цю частину з метою її благоустрою. Представник відповідача Винниківської місткої ради - Гойдик В.М. позовні вимоги заперечив, з приводу набуття права власності на квартиру відповідачами підтримав покази представника відповідача [PERSON] З приводу приєднання спільного коридору повідомив, що йде мова про частину коридору, яка не має з'єднання із сходовою кліткою, у зв'язку з чим така ніким із мешканців не використовувався. В зв'язку з наведеним вважає, що приєднанням частини коридору до квартири [PERSON] прав позивача та інших мешканців будинку не порушено. Крім цього вважає, що всім мешканцям Винник відомо про існування перукарні на [ADDRESS] про що також не міг не знати позивач, який став співвласником квартири в 2016р. Також зазначив, що в 2003 році всі співвласники квартири [NUMBER] надали дозвіл на приєднання до квартири [PERSON] частини коридору, реконструкції квартир та подальше набуття права власності на приміщення відповідачами відбулось у передбаченому законом порядку. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - Головного територіального управління юстиції у Львівській області Бабій І.В. подав відзив, просить відмовити у задоволенні позову, повідомив, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області є неналежним відповідачем, оскільки у 2005 р. органи юстиції реєстрацію права власності не здійснювали, а набула таке право з 01.01.2013 р. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив, підтримав покази представників відповідача [PERSON] та Винниківської міської ради. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 15.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 27.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представників, дослідивши матеріали справи, інвентаризаційних справ, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що Рішенням Виконавчого комітету Винниківської міської ради №321 від 18.11.2003 р. надано дозвіл на долучення коридору спільного використання до квартири [ADDRESS] (а/с 66, 130). Рішенням Виконавчого комітету Винниківської міської ради №91 від 12.03.2004 р. надано дозвіл [PERSON] на використання її квартири по [ADDRESS] як нежитлової (а/с 60, 65, 91). Листом №401 від 01.12.2003 р. ЖЕК м. Винники не заперечив щодо приєднання коридору до квартири [NUMBER] в буд. 13 після погодження з всіма основними квартиронаймачами даного будинку (а/с 58, 129). Заявою (а/с 59) квартиронаймачі (власники) квартир [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] надали згоду на прилучення коридору до квартири [NUMBER] та використання її як перукарню. Рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради №251 від 18.08.2005 р. затверджено Акт державної приймальної комісії від 20.07.2005 р. про готовність до експлуатації перукарні по [ADDRESS] (а/с 67, 132). Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.2005 р. власником перукарні за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а/с 62, 136). Рішенням Виконавчого комітету Винниківської міської ради №443 від 21.12.2004 р. затверджено Акт державної технічної комісії від 20.12.2004 р. про готовність до введення в експлуатацію квартири[ADDRESS] (а/с 120). Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.02.2005 р. власником [ADDRESS] є [PERSON] (а/с 63). Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні(проживає в квартирі № 3 з 1979 р., є співвласником даної квартири) повідомила, що знайома із сторонами як сусідами, пояснила, що фактично спір виник через відсутність згоди сусідів на використання ним горища будинку. [PERSON] приблизно 20 років вже не проживає у будинку, він лише відвідував своїх батьків раніше раз в тиждень, а останнім часом раз в місяць. У нього погіршились відносини із всіма сусідами з 2009 р. в зв'язку різним баченням на використання горищ. Вважає неможливим, щоб позивач не знав про існування перукарні. Наскільки їй відомо, всі мешканці будинку надали згоду [PERSON] на приєднання частини коридору, на даний час жодних перешкод у доступі до сходової клітки у зв'язку із приєднанням коридору немає. Таким чином, з наведених вище документів вбачається, що відповідачі у передбачений законом спосіб провели реконструкцію належних їм приміщень та набули про власності на такі. Позивачем не доведено наявність підстав для визнання недійсним та скасування Свідоцтв про право власності відповідачів на вказані в позові приміщення. Крім цього рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради №443 від 21.12.2004 року та №251 від 18.08.2005 р., на підставі яких видано оскаржувані свідоцтва позивачем не оскаржуються, Виконавчий комітет Винниківської міської ради (який є окремим органом місцевого самоврядування з власною визначеною Законом компетенцією, окремою юридичною особою) в якості відповідача у справі не залучався. Державна реєстрація прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на майно під реєстраційним номером 9786320 від 04.02.2005 р. проведена за наслідком розгляду поданих чинних документів, а тому позовна вимога про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до задоволення не підлягає. Також у відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1,2 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. В ході судового розгляду судом не встановлено факт порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача, метою захисту яких було б задоволення позовних вимог в частині скасування свідоцтв про право власності відповідачів та рішення про державну реєстрацію. Жодних доказів, які б підтверджували, що оскаржувані документи порушують права чи законні інтереси позивача суду не представлено. В зв'язку з наведеним в задоволенні вказаних вимог слід відмовити. В частині вимоги про зобов'язання [PERSON] привести квартиру [ADDRESS] та прохідний коридор спільного користування у попередній стан, суд дійшов наступного висновку. Оскільки, враховуючи попередньо наведені мотиви, відсутні підстави для скасування правовстановлюючих документів [PERSON] на приміщення перукарні, частиною якого являється прохідний коридор, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов'язання відповідачки до вчинення вказаних в позові дій. Крім цього у відповідності до положень ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч.1 ст.261 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні безспірно встановлено, що перукарняпо [ADDRESS] функціонує з 2005 р. Суд вважає, що позивач як співвласник квартири [NUMBER] у вказаному будинку де проживав він сам та його батьки, дізнався про приєднання приміщень загального користування до належної [PERSON] квартири значно раніше визначеного законом строку позовної давності, що також являється підставою для відмови у задоволенні даної вимоги. Отже, беручи до уваги наведені вище обставини, суд приходить до переконання, що позов є безпідставний, у задоволенні такого необхідно відмовити.

Outcome: dismissed