Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, відповідно до якого просив суд стягнути з [PERSON] частину орендної плати, яка дорівнює періоду з 01.11.2016 р. по 30.11.2016 р. та складає 135 116,07 грн., за виключенням витрат у сумі 11 707,77 грн., а загалом 123 408,30 грн. на користь Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.01.2013 року між ПрАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» та [PERSON] був укладений Договір оренди будинку загальною площею 555,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з метою використання під житло працівників Товариства та членів їх сімей. Терміном оренди Будинку відповідно до договору, був встановлений з 09 лютого 2013 року по 28 лютого 2014 року. Протягом оренди Будинку між Товариством та відповідачем неодноразово укладалися додаткові угоди, щодо продовження терміну оренди та зміни розміру орендної плати та порядку її розрахунку та сплати. Відповідно до додаткової угоди №4 до договору від 17.02.2016 року, сторони вирішили продовжити термін оренди будинку по 28 лютого 2017 року та викласти п. 3. 1 договору у наступній редакції, згідно якого загальна вартість орендної плати за місяць установлено в гривнях і складає 173396,00 грн., що відповідає 6700,00 доларам США за офіційним курсом НБ України 1 долар США = 25,88 грн., встановленим станом на 09 лютого 2016 року. Позивач сплатив оренду плату на рахунок відповідача у розмірі 409 852,07 грн., що дорівнювала орендній платі за вересень, жовтень та листопад 2016 року, за виключенням податку з фізичних осіб на прибуток у сумі 91 643,94 грн. та військового збору у сумі 7 637,00 грн., які були сплачені і вирахуванні Товариством з орендної плати, як податковим агентом. 12.08.2016 року в підвальному приміщені будинку сталася пожежа. За відсутності представника Товариства був складений відповідний Акт про пожежу в якому зокрема вказана ймовірна, та не встановлена причина пожежі - «Потрапляння малокалорійного джерела запалювання (недопалок цигарки». В вересні 2016 року позивач скористався своїм правом передбаченим п. 4.2 договору про його дострокове розірвання. 23 вересня 2016 року за вих.№ 0921/09-16 на адресу відповідача було направлено відповідний письмовий лист-попередження про дострокове розірвання договору оренди від 18.01.2013 року, з 31.10.2016 року. Даний лист був отриманий відповідачем 30.09.2016 р. Після спливу строку для відшкодування частини орендної плати, представник позивача неодноразово звертався до відповідача на предмет вирішення питання повернення частини орендної плати та підписання додаткової угоди. Однак вказане питання до цього часу не було вирішено, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду. В судовому засіданні, судом на обговорення було поставлено питання щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. За згодою сторін у справі, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] просила суд, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що підстави для повернення грошових коштів сплачених позивачем відповідачу за оренду відсутні, оскільки з ініціативою про розірвання договору виступив орендар, а не орендодавець, та дострокове розірвання договору відбувається не з вини орендодавця. Також відповідач зазначає, що нею було понесені витрати на ремонт приміщення та пожежею були знищені особисті речі відповідача. У своїх запереченнях на відзив, позивач зазначає, що сам факт виникнення пожежі, не доводить та не надає змоги визначити вину сторін та розрахувати суму збитків, що були нею спричиненні саме особистим речам відповідача. Також вказує на те, що відповідачем не доведено понесених витрат на ремонт, оскільки не надано до суду підтверджуючих документів саме сплати наданих послуг. Доводи викладені відповідачем щодо відсутності у неї обов'язку повернення сплаченої наперед орендної плати вважає не обґрунтованими. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18 січня 2013 року, між [PERSON] (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» (Орендар) було укладено договір оренди будинку загальною площею 555,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з метою використання під житло працівників Товариства та членів їх сімей. Терміном оренди Будинку відповідно до договору, був встановлений з 09 лютого 2013 року по 28 лютого 2014 року. Право власності Орендодавця на приміщення встановлене свідоцтвом на право власності серії [NUMBER] від 08.11.2014 року. В подальшому між позивачем та відповідачем було підписано 4 додаткових угоди, а саме: Додаткова угода №1 від 31.01.2013 р.; Додаткова угода №2 від 31.05.2014 р.; Додаткова угода №3 від 19.02.2015 р.; Додаткова угода №4 від 17.02.2016 р. Згідно умов додаткової угоди №4 від 17.02.2016 року: 1. Сторони вирішили продовжити термін (строк) оренди на один рік і домовились викласти наступні пункти розділу 1 Договору оренди від 18.01.2013 р. у наступній редакції: 1.6 Термін оренди визначається з 09.02.2013 р. по 28.02.2017 р. з можливістю подовження за згодою обох сторін. 2. Сторони домовились викласти наступні пункти розділу 3 договору оренди від 18.01.2013 року у наступній редакції: 3.1. Загальна вартість орендованої плати за місяць установлено в гривнях і складає 173 396,00 грн., що відповідає 6700,00 доларам США за офіційним курсом Національного банку України 1 долар США = 25,88 гривні, встановленим станом на 09.02.2016 р. Ця сума включає в себе податок з фізичних осіб на прибуток та військовий збір, які сплачуються і вираховуються з орендної плати Орендарем як податковим агентом. Орендар має надати Орендодавцю платіжне доручення про сплату податку. 3. Положення даної додаткової угоди №4 набувають чинності з моменту її підписання обома сторонами. 4. Інші умови договору оренди від 18.01.2013 р. залишаються без змін. 5. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди від 18.01.2013 року. Відповідно до платіжного доручення №806011322 від 30.08.2016 року позивач сплатив на рахунок відповідача 409 852,07 грн., що дорівнювало орендній платі за вересень, жовтень та листопад 2016 р., за виключенням податку з фізичних осіб на прибуток у сумі 91 643,94 грн. (платіжне доручення №806011325 від 30.08.2016 р.) та військового збору у сумі 7 637,00 грн. (платіжне доручення 806011376 від 30.08.2016 р.), які були сплачені і вираховуванні товариством з орендної плати, як податковим агентом. 12.08.2016 року в орендованому, відповідно до договору оренди від 18.01.2013 р. приміщенні, сталася пожежа, що підтверджується Актом про пожежу від 12.08.2016 р., згідно якого, ймовірна причина пожежі потрапляння малокалорійного джерела запалювання (недопалок цигарки). 23.09.2016 року ПрАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» надіслало [PERSON] лист-попередження за вих. №0921/09-16 в якому зазначав, про дострокове розірвання договору оренди від 18.01.2013 року, відповідно до пункту 4.2. договору з 31.10.2016 р. Відповідно до п. 4.3. договору, просив відповідача відшкодувати ту частину орендної плати, що відповідає періоду від дати розірвання договору до останнього сплаченого дня (30.11.2016 р.), шляхом переведення відповідної суми на рахунок позивача протягом 30 днів з дня отримання попередження. 30.09.2016 р. вказаний лист був отриманий [PERSON], що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. 22.12.2016 року за вих.№1327/12-16 ПрАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» повторно надіслало листа [PERSON] щодо дострокового розірвання договору оренди. [PERSON] свої листом відповіла на лист позивача №1327/12-16 від 22.12.2016 р., в якому зазначила, що пожежа відбулась в її приміщенні з вини працівників позивача, чим була завдана матеріальна шкода у розмірі 70 000,00 грн., у зв'язку з ремонтом вказаного приміщення. Комунальні послуги нею були сплачені до жовтня 2016 р. та перемовини з позивачем вона може вести в письмовому вигляді або в телефонному режимі, оскільки не завжди буває у місті Києві. 07.02.2017 р. ПрАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» надіслало [PERSON] вимогу за вих. №090/02-17 щодо дострокового розірвання договору та відшкодування орендної плати, яка згідно рекомендованого повідомлення була отримана відповідачем 09.02.2017 р. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно із ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Відповідно до ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Згідно із ст. 825 ЦК України наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому. Відповідно до п. 4.2 дострокове розірвання договору оренди можливе: -з ініціативи орендаря, за умови письмового попередження орендодавця за 30 (тридцять) днів до дати розірвання. Згідно із п. 4.3 у разі достроково розірвання Договору згідно п. 4.2., з вини та/або ініціативи орендодавця, орендодавець зобов'язаний протягом 30 днів з дати повідомлення про розірвання договору відшкодувати ту частину орендної плати, яка відповідає періоду від дати розірвання цього договору до останнього сплаченого дня. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'яза навчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оскільки п.п. 4.2, 4.3 договором оренди від 18 січня 2013 року, укладено між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» передбачено, що у разі дострокового розірвання орендодавець зобов'язаний протягом 30 днів з дати повідомлення про розірвання договору відшкодувати ту частину орендної плати, яка відповідає періоду від дати розірвання цього договору до останнього сплаченого дня, а дані умови договору відповідачем не виконанні, вимога позивача щодо стягнення з відповідача частини орендної плати у розмірі 123 408,30 грн. є обґрунтованими. Враховуючи вищезазначене, позов Приватного акціонерного товариства «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, судовівитрати.

Outcome: approved