Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 6586,32 грн. заборгованості за договором № 29 від 14 червня 2011 року та додатковими угодами № 1 від 17серпня 2011 р., №2 і № 3 від 21 листопада 2013 р. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачу встановлено кредитний ліміт у сумі 12850,00 грн. на строк дії пластикової картки, зі сплатою 24% річних. Однак [PERSON] свої зобовязання не виконав, а тому позивач просить стягнути з відповідача 6586,32 грн. заборгованості за договором, а також судовий збір сплачений ним . В судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог та просить у звязку з частковим погашенням заборгованості стягнути з відповідача 3611, 67 грн. боргу, та повернути йому зайво сплачений судовий збір. Відповідач [PERSON]П в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, зобовязався сплатити заборгованість по кредиту та судові витрати по справі, сплачені банком. Виникнення заборгованості пояснює важким матеріальним становищем. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. \~ При цьому суд \~виходив із наступного. Судом встановлено, що 14 червня 2011 \~року між \~відкритим Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ 10019/034 філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» та \~[PERSON] укладено договір № 29 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Між банком та [PERSON] 17 серпня 2011 року укладено Додаткову угоду №1 до договору, згідно якої відповідачу встановлено кредитний ліміт у сумі 12850,00 грн. під 23% річних за користування кредитом. Термін дії кредиту встановлено на відповідний період дії платіжної картки. 21 листопада 2013 р. між банком та [PERSON] укладено Додатковий договір № 2, згідно якого назву Договору змінено на « Договір № 29 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки». 21 листопада 2013 р. між банком та [PERSON] укладено Додатковий договір № 3 згідно якого сторони погодили встановлення кредитного ліміту у сумі 12850,00 грн. та збільшення відсоткової ставки за користування кредитом до 24% річних. Строк дії кредиту встановлено на період дії платіжної картки. Згідно п.4.4 Додоткового договору, клієнт зобовязаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі: - у разі закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк; - у разі звільнення з організації, з якою банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, через поточні рахунки фізичних осіб з використанням платіжних карток. В разі порушення строку сплати платежів за договором, клієнт зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення. [PERSON] звільнений із Лановецького Територіального центру соціального обслуговування з липня 2014 р. Станом на 21 червня 2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 29 становить 3611,67 грн.з них : 3575,67 заборгованість за кредитом та 36,00 нараховані відсотки за користування кредитом за період з 09 червня 2016 р. по 21 червня 2016 р. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Виходячи з наведеного суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] не виконав свої обовязки за кредитним договором, тому є законні підстави для задоволення позову і стягнення боргу, а також судового збору по справі. Вирішуючи питання про сплату судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до п.2.1.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» юридичні особи за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачують 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Позивач змінив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3611,67 грн. Судовий збір від ціни позову 3611,67 грн. становить 1378,00 грн.( 1 розмір мінімальної заробітної плати). Згідно платіжного доручення №42909721 від 05 травня 2016 р. позивач сплатив судовий збір в розмірі 1450,00 грн., тобто в більшому розмірі на суму 72,00 (1450,00- 1378,00) грн. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1378,00 грн., а зайво сплачені кошти в розмірі 72,00 грн. повернути платнику.

Outcome: approved