Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому зазначив, що він був обраний головою правління ГО «Товариства Комбі - 2, однак 15 вересня 2018 року у порушення правил Статуту громадської організації, [PERSON] з іншими особами ініціювали загальні збори на яких було прийнято рішення про обрання голови правління та підписанта ГО «Товариства «Комбі - 2» в особі [PERSON] на підставі прийнятого рішення від 15 вересня 2018 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу. Рішення від 15 вересня 2018 року вважає неправомірним та таким, що не відповідає вимогам Статуту ГО «Комбі - 2», оскільки на загальних зборах із 455 членів ГО були нібито зареєстровано 271 присутніх, які вказані в реєстрі осіб (громадян) в додатку до протоколу № б/н-1 від 15 вересня 2018 року, які нібито брали участь у загальних зборах, але 52 особи з вказаного реєстру не брали участь у загальних зборах та не розписувались у реєстрі, що підтверджується списком членів ГО та показами осіб, допитаних в якості свідків. Крім того громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - вказані двічі. Одже 52 особи які не брали участі + 4 особи вказані двічі + 56 членів організації, які не приймали участі у загальних зборах ГО від 15 вересня 2018 року. Враховуючи що у даній громадській організації 540 членів, то за правилами п. 4.5. Статуту, мають бути присутніми 270 члена, а фактично було присутніх 215 членів. Таким чином, загальні збори ГО «Товариства Комбі - 2» 15 вересня 2018 року було проведено з грубим порушенням Статуту, оскільки збори організації з кворумом 215 членів були неповноважними, відповідно до чого рішення від 15 вересня 2018 року , які оформлені протоколом № бн-1 від 15 вересня 2018 року є недійсними, у зв`язку з чим просив визнати рішення: 1.№1 загальних зборів членів громадської організації «Товариство по спільній охоронні транспортних засобів» Комбі - 2», яке оформлено протоколом № б/н-1 від 15.09.2018 року про обрання голови та секретаря зборів; 2.№2 загальних зборів членів громадської організації «Товариство по спільній охоронні транспортних засобів» Комбі - 2», яке оформлено протоколом № б/н-1 від 15.09.2018 року про спосіб голосування членів на зборах; 3.№3 загальних зборів членів громадської організації «Товариство по спільній охоронні транспортних засобів» Комбі - 2», яке оформлено протоколом № б/н-1 від 15.09.2018 року про обрання голови правління та підписанта ГО «товариства «Комбі - 2» на три роки [PERSON] ; 4.№4 загальних зборів членів громадської організації «Товариство по спільній охоронні транспортних засобів» Комбі - 2», яке оформлено протоколом № б/н-1 від 15.09.2018 року про обрання членів правління; 5.№5 загальних зборів членів громадської організації «Товариство по спільній охоронні транспортних засобів» Комбі - 2», яке оформлено протоколом № б/н-1 від 15.09.2018 року про обрання членів ревізійної комісії - недійсними. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Христюк Ю.Г. позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити, у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Додатково надав письмовий відзив. В ході судового розгляду були допитані свідки з боку позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та з боку відповідача: [PERSON] , [PERSON] . Судовим розглядом встановлено, що Громадська організація «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі - 2», діє на підставі Статуту затвердженого загальними зборами членів на підставі протоколу від 04.12.2016 року (далі Статут) /а.с. 9-24/. Відповідно до протоколу № б/н-1 від 15.09.2018 року загальних зборів громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі - 2» обрано головою правління та підписанта ГО «Товариство «Комбі-2» на три роки [PERSON] /а.с.34-36/. Згідно протоколу № б/н-1 у товаристві значиться 445 членів громадської організації. Згідно детальної інформації про юридичну особу ГО «Товариство Комбі - 2» значиться 540 членів громадської організації таким чином, дана обставина не визнана сторонами, та підлягає доказуванню у встановленому цивільно-процесуальним законодавством. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не доведено, а судовим розглядом справи не встановлено відсутності кворуму при проведенні загальних зборів 15 вересня 2018 року виходячи з такого. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ГО «Комбі -2» налічує 540 членів відповідно до даних Детальної інформації про юридичну особу /а.с. 51-53/, оскільки дані інформація не є належною інформацією, достатньою для ідентифікації членів організації в розумінні п. 3.2. Статуту ГО «Комби - 2». Відповідно до вимог п. 3.2. Статуту організація зобов`язана: - зберігати правоустановчі документи, документи в яких міститься інформація про діяльність, яка здійснюється відповідно до мети (цілей та завдань); зберігати і регулярно оприлюднювати інформацію, достатню для ідентифікації згідно з вимогами закону кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) громадського об`єднання, а також надавати її державному реєстратору у випадку та обсязі, передбачених законом. Ця інформація не може бути віднесеною до інформації з обмеженим доступом. Згідно п. 1 ч. 7 ст. 23 Закону України «Про громадські об`єднання» громадські об`єднання зобов`язані: зберігати правоустановчі документи, документи, в яких міститься інформація про діяльність, яка провадилася відповідно до мети (цілей) та завдань; зберігати і регулярно оновлювати інформацію, достатню для ідентифікації згідно з вимогами закону кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), засновників, керівників, членів керівних органів та довірених осіб громадського об`єднання, а також надавати її державному реєстратору у випадках та в обсязі, передбачених законом. Ця інформація не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом. Суд критично відноситься до показів свідків позивача, оскільки суду не будо надано доказів, що зазначені свідки взагалі є членами Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі - 2». Суд наголошує, що належним доказом наявності 540 членів Організації або відсутності кворуму при проведені зборів є інформація відповідно до п.3.2 Статуту та п. 1 ч. 7 ст. 23 Закону України «Про громадські об`єднання». Посилання позивача на наявність 540 членів Організації відповідно до Детальної інформації про юридичну особу - є припущенням. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі змістом ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Контитуції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом. В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.12,13,81,76-77, 80-81, 141, 263-265,ЦПК України, п. 1 ч. 7 ст. 23 Закону України «Про громадські об`єднання» суд,-

Outcome: dismissed