Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.11.2016 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу №1286 та специфікацію №1 до нього, за умовами яких іноземне підприємство «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» зобовязалася передати, а [PERSON] прийняти та сплатити вартість товару - засобів захисту рослин. Згідно умов договору найменування, вид, кількість товару та строк його поставки наведені в специфікації, які є невідємною частиною договору. Початкова загальна вартість товару, визначена сторонами в грошовому еквіваленті до іноземної валюти долара США, на час укладення договору становила 16824,85 грн. За умовами договору товар продається на умовах товарного кредиту з відстрочкою платежу до 02.11.2017 року з можливістю індексації вартості товару, у разі міжбанківського коливання курсу іноземної валюти долара США, порядок проведення якої сторони також обумовили та погодили. 02.11.2016 року позивач передав, а відповідач прийняв товар на вищевказану суму та здійснив платіж на суму 1000 грн. в рахунок часткової оплати по договору. У звязку з коливанням курсу валют, позивач проіндексував вартість переданого відповідачу товару і на кінцеву дату для розрахунку 14.11.2017 року вартість проданого майна становила 16462,32 грн., а проценти за користування товарним кредитом 478,69 грн. Відповідач свої зобовязання перед позивачем щодо повної та своєчасної сплати грошової суми за товар не виконав, тому позивач нарахував пеню в розмірі 148,30 грн. У звязку з порушенням умов договору позивач просить стягнути з відповідача проіндексовану суму боргу, проценти, пеню та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, надала пояснення по обставинам справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та зазначив, що відповідач не отримував товар від відповідача, через що договір купівлі-продажу не породив для сторін правових наслідків і є фіктивним, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2016 року між іноземним підприємством «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» - ІП «БЕСТ» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 1286, згідно умов якого «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» передає, а [PERSON] зобовязаний прийняти та оплатити вартість товару - засоби захисту рослин, міндобрив, кількість, ассортимент, ціна, строк та умови поставки наведені у специфікації, яка є невідємною частиною укладеного між сторонами договору (а.с.7-12,19). Згідно п.3, 4.6 договору сторони визначили, грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті долар США, а оплату вартості товару та нарахування процентів проводиться в гривні. Сума договору включає в себе вартість товару по специфікації, з урахуванням зміни ціни у спосіб, визначений п.4.7, 4.8 та суми процентів за користування товарним кредитом. Згідно п.п. 4.1 договору та специфікації №1 від 02.11.2016 року предметом договору купівлі-продажу визначені наступні засоби захисту рослин: Вебб 0,5 кг в кількості 0,5 кг та Лорд 0,5 кг в кількості 25 кг. Загальна вартість товару станом на 02.11.2016 року складала 16824,85 грн., що еквівалентно 657,61 доларів США, при курсі 25,5448 грн за 1 долар США на вказану дату. Узгоджений строк поставки товару до 30.11.2016 року. В специфікації зазначено, що товар продається на умовах товарного кредиту з відстрочкою платежу, з обовязком оплатити отриманий товар до 02.11.2017 року. Згідно п. 4.2, 4.3 договору, відстрочення платежу надається на умовах сплати 0,01 % річних за користування товарним кредитом у межах строку оплати товару, згідно специфікації, що є правомірним користуванням товарного кредиту. Якщо покупець прострочив оплату товару, то він продовжує користуватись товарним кредитом, по ставці згідно п.7.2 договору - 35 процентів річних на прострочену суму протягом десяти днів, після чого діє ставка, передбачена п.7.3 договору 350 процентів річних на прострочену суму. Нарахування процентів за користування товарним кредитом здійснюється після фактичного відвантаження товару, вказаної у видатковій накладній, до фактичної оплати товару покупцем. Якщо протягом користування товарним кредитом відбулась індексація вартості товару, то нарахування процентів відбувається на проіндексовану вартість товару. Згідно п.4.7, п.4.8., якщо протягом всього строку користування товарним кредитом змінюється офіційний курс гривні до іноземної валюти долара США, порівняно із зазначеним в специфікації, або, якщо цей курс на певну дату менший ніж ставка міжбанківського валютного курсу гривні до долара США, підтвердженого ПАТ «ПУМБ», або ПАТ «Укрсоцбанк», то продавець має право на індексацію вартості товару за визначеними формулами, а покупець зобовязаний сплатити уже проіндексовану вартість товару. Відповідно до п.5.1, п.5.2 договору право власності на товар виникає у покупця в момент одержання ним товару, супровідних документів та підписання накладних на отримання товару. Базис поставки EXW склад продавця, якщо інші умови не передбачені у специфікації. В специфікації, в графі базис поставки зазначено, що він вказаний у видатковій накладній, а у видатковій накладній № 21106 від 02.11.2016 року зазначено базис поставки: EXW самовивіз, м.Кіровоград, вул.Мурманська, 13Д. Згідно видаткової накладної № 21106 від 02.11.2016 року [PERSON] за адресою: вул.Мурманська, 13Д, м.Кіровоград прийняв товар: Вебб 0,5 кг - в кількості 0,5 кг та Лорд 0,5 кг - в кількості 25 кг, на загальну суму 16824,85 грн. (а.с.13). Згідно виписки по банківському рахунку ІП «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» № 26003011438193, відкритому в ПАТ «Укрсоцбанк» 03.02.2017 року здійснено платіж [PERSON] на суму 500,00 грн. в рахунок оплати за реалізацію (а.с.14). Згідно виписки по банківському рахунку ІП «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» № 26008013024658, відкритому в ПАТ «СБЕРБАНК» 27.12.2016 року здійснено платіж [PERSON] на суму 500,00 грн. в рахунок оплати згідно договору (а.с.15). Згідно довідок, наданих ПАТ «Перший Український [PERSON]», міжбанківський курс долара США становив: 02.11.2016 року - 2561,00 грн., 27.12.2016 року - 2675,00 грн. та 03.02.2017 року 2717,00 грн. за 100 доларів США (а.с. 16-18). 02.11.2016 року уповноважена особа ІП «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» заповнила в електронному виді податкову накладну, в якій зазначила, що підприємство здійснило поставку наступних товарів: Вебб 0,5 кг в кількості 0,5 кг та Лорд 0,5 кг в кількості 25 кг. Загальна вартість поставлених товарів складає 16824,85 грн., з яких податок на додану вартість становить 2804,14 грн. Зазначена податкова накладна скріплена електронно-цифровим підписом уповноваженої особи підприємства, направлена до Єдиного державного реєстру податкових накладних та 17.11.2016 року зареєстрована за № [NUMBER] (а.с.89, 90). Згідно ст.509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених\~ст. 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст.526\~ЦК України\~ зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як зазначає\~ст. 629 ЦК України\~- договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України\~закріплює, що при порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Згідно\~ст.712 ЦК України\~за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.\~\~ Згідно\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно\~ст.662 ЦК України\~продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ч.1\~ст.692 ЦК України\~покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Аналіз наданих суду доказів в поєднанні із зазначеними нормами права дають суду підстави вважати, що між сторонами 02.11.2016 року укладено договір купівлі-продажу, що не заперечується сторонами. На виконання умов вищевказаного договору позивач свій обовязок виконав в повному обсязі та своєчасно 02.11.2016 року передав відповідачу обумовлений договором товар, що підтверджується підписом покупця [PERSON] у видатковій накладній № 21106, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, ст.9 названого Закону та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, і строк виконання відповідного грошового зобовязання визначається за правилами, встановленими ч.1 ст.692 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 21.04.2011 у справі № 9/252-10. Видаткова накладна містить наступні обовязкові реквізити: - дату складання - 02.11.2016 року, - назву підприємства, від імені якого складено документ - БЕСТ ІП, що є скороченим найменуванням юридичної особи позивача - іноземного підприємства «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі», згідно відомостей ЄДРПОУ, - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції відвантаження за договором №1286 від 02.11.2016 спец.1 товарів: Вебб 0,5 кг - в кількості 0,5 кг, та Лорд 0,5 кг - в кількості 25 кг, - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення від продавця директор БЕСТ ІП - [PERSON] та покупець [PERSON], - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції відповідно містяться підписи директора БЕСТ ІП - [PERSON] та підпис [PERSON] Представник відповідача, стверджує, що через відсутність підпису особи, яка безпосередньо відпустила вищевказаний товар, у видатковій накладній №21106 від 02.11.2016 року, зазначений документ не може розглядатись як доказ факту передання товару позивачем та отримання його відповідачем. Проте згідно абзацу девятого ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Відсутність у видатковій накладній №21106 від 02.11.2016 року підпису особи, яка безпосередньо 02.11.2016 року відпустила товар [PERSON], не спростовує факту його отримання останнім, оскільки він підтвердив отримання зазначеного товару у видатковій накладній своїм підписом. Належність у зазначеному документі підпису про отримання товару саме [PERSON], не заперечується ні позивачем, ні представником відповідача, та останнім цей факт не спростовано. Крім того, на підтвердження того, що 02.11.2016 року відбулась передача товару відповідачу свідчить і податкова накладна, яку 17.11.2016 року зареєстрував позивач для підтвердження факту здійснення господарської діяльності, а саме відпуск товарів, перелік, кількість та вартість яких в повній мірі відповідає видатковій накладній № 21106 від 02.11.2016 року, якою позивач засвідчив зміну в своєму майновому стані. Отже, видаткова накладна № 21106 від 02.11.2016 року, як первинний обліковий документ, свідчить про здійснення господарської операції по видачі іноземним підприємством «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» за договором №1286 від 02.11.2016 року [PERSON] товару, зазначеного у вказаній накладній, а саме: засобів захисту рослин, міндобрив Вебб 0,5 кг - в загальній кількості 0,5 кг на суму 421,77 грн., та Лорд 0,5 кг - в загальній кількості 25 кг, на загальну суму 16403,08 грн. З урахуванням п.5.1 договору можна стверджувати, що 02.11.2016 року після отримання товару [PERSON] набув право власності на вищевказаний товар, що свідчить про настання наслідків укладеного сторонами правочину. Представник відповідача стверджує, що договір купівлі-продажу № 1286 від 02.11.2016 року є фіктивним, оскільки не породив правових наслідків для сторін, проте суд не погоджується з таким висновком, з наступних підстав. За змістом ч.5 ст.203, ст.234 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Підставою визнання правочину фіктивним слугує наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому, саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобовязань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач - Іноземне підприємство «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» виконав свій обовязок на виконання умов договору: передав товар покупцю, а покупець [PERSON] виконав свій обовязок та прийняв відповідний товар, що свідчить про спрямованість волі сторін на досягнення кінцевого результату зазначеного правочину, а саме: перехід права власності від однієї сторони договору до іншої. Про спрямованість виконання умов договору з боку позивача свідчить, крім факту передання товару покупцю, також і заповнення офіційної звітної документації, а саме податкової накладної, чим він офіційно засвідчив зміну в структурі своїх активів. Представник відповідача, зазначаючи, що договір купівлі-продажу між сторонами є фіктивним, не навів аргументів того, що [PERSON] під час укладання договору та отримання товару був введений в оману іншим учасником або третьою особою щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників. Також не доведено, що сторони під час його укладання мали свідомий намір не виконувати зобовязання договору, приховували справжніх своїх намірів, зазначене спростовується фактичним виконанням умов договору, в частині фактичної передачі проданого товару однією стороною договору та його приймання іншою стороною. Отже, відсутні підстави вважати фіктивним правочин договір купівлі-продажу № 1286 від 02.11.2016 року, укладений між Іноземним підприємством «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» та [PERSON] Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача вказав, що [PERSON] не взяв на себе за укладеним договором ніяких зобовязань та не повинен був їх виконувати - крім неотримання товару, він не здійснював платежів на їх оплату. Факт перерахування коштів [PERSON] на банківські рахунки Іноземного підприємства «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» представник відповідача заперечує, вважає, що зазначені платежі здійснені іншою особою. Як вбачається з наданих суду витягів по банківських рахунках ІП «Брітіш Еко Сістем Текнолоджі» 27.12.2016 року та 03.02.2017 року, на рахунки позивача, відкритих в ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «Сбербанк» мало місце переказ грошових коштів в сумі по 500,00 грн., які здійснені через інші банківські установи. Згідно п.32.3 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та, під час здійснення проведення міжбанківських переказів банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону. Пунктом 22.6 ст.26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» зазначено, що під час ініціювання переказу обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. Обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. У разі недотримання вищезазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу, покладається на банки, що обслуговують платника та отримувача. Таким чином, у випадку здійснення платежу по перерахуванню грошових коштів 27.12.2016 року та 03.02.2017 року на банківські рахунки позивача іншою особою, а не [PERSON], то з урахуванням зазначених вище вимог, в графі призначення платежу не могла міститися інформація, що зазначені перекази здійснені в рахунок оплати згідно договору [PERSON] Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено вище, у разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника, однак позивачем не надано суду доказів, що ним оскаржено здійснення зазначених переказів, в частині вказання його в якості їх відправника, що дає суду підстави вважати, що перекази коштів 27.12.2016 року та 03.02.2017 року на рахунки позивачі здійснені [PERSON], як стороною договору на виконання його умов. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, станом на 14.11.2017 року, відповідач має заборгованість перед позивачем за порушення умов договору в сумі 17089,31 грн., із них: проіндексована сума вартості товару 16462,32 грн., сума процентів за користування товарним кредитом 478,69 грн., сума пені 148,30 грн. [PERSON] зазначеним розрахунком суд погоджується, оскільки він здійснений з дотриманням вимог, визначених сторонами в договорі купівлі-продажу. Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобовязань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вищезазначений борг та судові витрати. На підставі ст.ст.509, 526, 536, 610, 611, 629, 624, 640, 655, 662, 689, 692, 694, 712 ЦК України,

Outcome: approved