overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.09.2001 року Чернівецьким міським відділом РАГСу, актовий запис № 1310. Посилається в позовній заяві позивач на те, що з відповідачкою різні характери, що заважає нормально будувати сімейні стосунки. В наслідок цього, вони неодноразово припиняли свої подружні стосунки. Він прийшов до висновку, що сім'я розпалась і подальше подружнє життя з відповідачкою є неможливим. Від даного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] При проведенні судового засідання позивач в зал судового засідання не з»явився , направив заяву в якій позов підтримав, просив розгляд провести у його відсутності. Відповідачка в судовому засіданні не з»явилася, направила заяву в якій позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши письмові докази, які були у справі, суд вважає, що позов обґрунтований. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дане визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси, свободи інших осіб. Суд вважає, що за такими обставинами даний шлюб слід розірвати, так як сім'я розпалась остаточно і поновленню не підлягає. Шлюб між сторонами на даний час існує тільки формально і сам факт перебування їх в зареєстрованому шлюбі дає підстави сторонам для взаємних образ, скандалів і сварок. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 5 серпня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2345. З врахуванням складності справи, суд проголошує резолютивну частину рішення, а виготовлення рішення у повному обсязі відкладає на 5 днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 5 серпня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2345. У позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя, що призвело до припинення подружніх відносин, втрати між ними почуттів та поваги. З 2014 року вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, тому просить задоволити позов шляхом розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач суду пояснив, що з відповідачкою у 2006 році уклали шлюб від якого [INFO] року народилася донька [PERSON]. На даний час проживають разом, однак не постійно, зазначив, що стосунки між ними не є поганими, подружні відносини не припинені, конфлікт носить тимчасовий характер, подання позову про розірвання шлюбу не відповідає його волі, а поданий під впливом родичів. Відповідачка в судовому засіданні по суті заявлених позивачем вимог пояснила, що подружні відносини між ними не припинені, від шлюбу мають спільну дитину, розірвання шлюбу не відповідає її волі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 05.08.2006 року (а.с.4), шлюб між сторонами укладено 05.08.2006 року про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції складено актовий запис №2345. В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що у 2006 році ними укладено шлюб, від якого народилася донька [PERSON], [INFO], подружні відносини фактично не припинені, оскільки час від часу проживають разом, конфлікт, що виник, на думку сторін, носить тимчасовий характер, розірвання шлюбу не відповідає їхній волі. Позивачем в судовому засіданні не наведено суду жодних обставин, що мають істотне значення для справи та слугували б для суду підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час підстави для розірвання шлюбу, що укладений між сторонами відсутні, розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. У судове засідання позивач не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовільнити позов (а.с.9). Відповідач у судове не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, происть справу розглянути без її участі (а/с13). Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Позивач [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 13 березня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №128 (а.с.5). Від даного шлюбу дітей подружжя не має. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач і відповідач з січня місяця 2006 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі дружини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення 9000 Євро, що в еквіваленті становить 260 533 грн. 80 коп. заборгованості за договорами позики. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на соє утримання. Позивні вимоги мотивовані тим, що позивач є батьком відповідачки. Відповідачка матеріальну допомогу на його утриманняне надає, позивач є пенсіонером та інвалідом 2 групи. Тому позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на своє утримання у розмірі ј частини її заробітку доходу довічно. Позивач та представник позивача [PERSON] позов підтримали наполягали на його задоволенні, в подальшому надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, в подальшому в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та сторонами не заперечується, що позивач є батьком відповідачки. Також судом встановлено, що позивач є пенсіонером та інвалідом 2 групи, та потребує матеріальної допомоги, це вбачається з копії посвідчення та довідки пенсійного фонду. Іншого доходу не має, що підтверджено довідками Пенсійного фонду. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що відповідачка зобов`язана утримувати батька. При цьому суд не враховує доводи представника відповідачки про те що позивач є власником багатьох квартир по Україні, оскільки ці відомості не відповідають дійсності. Так витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно представник відповідача сформував не враховуючи ідентифікаційний код позивача, та отримав відомості по всім [PERSON] в Україні. Крім того суд не враховує факт того що позивач є засновником декількох підприємств, оскільки згідно довідок ПФУ позивач з цих підприємств доходу не отримує. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору. Щодо витрат на отримання витягів з реєстрів, то оскільки суду не надано квитанцій про оплату цих витягів, суд вважає, що ці витрати неможливо розподілити. На підставівикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на соє утримання. Позивні вимоги мотивовані тим, що позивач є батьком відповідачки. Відповідачка матеріальну допомогу на його утриманняне надає, позивач є пенсіонером. Тому позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на своє утримання у розмірі по 1000 грн. а також 600 грн. додаткових витрат на своє утримання. Позивач та представник позивача позов підтримали наполягали на його задоволенні. Відповідачка та її представник позов не визнали суду пояснили, що позивач є військовим пенсіонером, у нього гарна пенсія, та він користується пільгами передбаченими ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в тому числі знижкою по сплаті комунальних послуг в розмірі 75%, безоплатним лікуванням та отриманням ліків, санаторно-курортним лікуванням. Крім того у 2016 році позивач одружився, та його дружина є працездатною та має роботу та отримує заробітну плату. Також серйозних захворювань у нього не має, він не є інвалідом та немічним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та сторонами не заперечується, що позивач є батьком відповідачки, крім відповідачки у нього є ще повнолітній працездатний син, до якого позивач позову про стягнення аліментів не заявив. Крім того судом встановлено, що позивач з 2016 року одружений та має працездатну дружину. Також позивач є військовим пенсіонером та користується пільгами передбаченими ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в тому числі знижкою по сплаті комунальних послуг в розмірі 75%, безоплатним лікуванням та отриманням ліків, санаторно-курортним лікуванням та іншим. Крім того згідно копії трудової книжки позивач до 16.04.2018 року працював вантажником. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 203 СК України \~дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивач не потребує матеріальної допомоги від відповідачки, не хворіє тяжкою хворобою, не є інвалідом та немічним, а тому в задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~ На підставівикладеного,\~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно яких позивач позичив відповідачу 240000 грн. строком до 30 вересня 2013 року. Вказаний договір позики оформлено власноруч написаною борговою розпискою відповідача. Однак відповідач у вказаний строк гроші не повернув. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 240000 грн. та три проценти річних від простроченої суми 7022 грн. 47 коп. Позивач надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, просив стягнути з відповідача лише суму основного боргу без трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідач надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, просив стягнути з нього лише суму основного боргу без трьох процентів річних від простроченої суми. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що між позивачем та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого позивач позичив відповідачу 240000 грн. строком до 30 вересня 2013 року. Це підтверджено власноруч складеною розпискою відповідача. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не сплатила борг позивачу у встановлений строк, в зв'язку з чим на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем становить 240000 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму. Щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не підтримав позов в цій частині. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 2400 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено письмово два безстрокових договори позики від 17.04.2008 року та від 29.04.2008 року, згідно яких позивач позичив відповідачу 150000 грн. та 757500 грн. (що еквівалентно 150000 доларів США) відповідно під 0,1 % на місяць. Однак відповідач на вимоги позивача від 22.09.2017 року про повернення боргу гроші не повернув. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 153600 грн. та 4030018 грн. 56 коп. відповідно до кожного договору. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягав не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомив про причини неявки, та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Тому суд відповідно до ст. 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено письмово два безстрокових договори позики від 17.04.2008 року та від 29.04.2008 року, згідно яких позивач позичив відповідачу 150000 грн. та 757500 грн. (що еквівалентно 150000 доларів США) відповідно під 0,1 % на місяць. Це підтверджено копіями договорів позики та розписок в отриманні грошей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не сплатив борг позивачу, в звязку з чим на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем становить 153600 грн. та 4030018 грн. 56 коп. відповідно до кожного договору з урахуванням відсотків. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану суму. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 9162 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачкою та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого позивачка позичила відповідачці 35000 доларів США строком до 07.06.2013 року зі сплатою 2% на місяць за користування позикою. Однак відповідачка у вказаний строк гроші не повернула. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідачки борг в сумі 35000 доларів США та 8400 доларів США відсотків за користування позикою. Позивачка надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на позові наполягала. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не повідомила про причини неявки, та від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що між позивачкою та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого позивачка позичила відповідачці 35000 доларів США, строком до 07.06.2013 року зі сплатою 2% на місяць за користування позикою. Це підтверджено копією договору позики, додатку до договору позики, розписки позичальника. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не сплатила борг позивачці у встановлений строк, в зв'язку з чим на теперішній час заборгованість відповідачки перед позивачем становить 35000 доларів США основного боргу та 8400 доларів США відсотків за користування позикою. Таким чином з відповідачки на користь позивачки слід стягнути вказану суму. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 3452 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів, а саме просить витребувати : - з філії ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» в м. Чернівці договір оренди нежитлової площі під розміщення банківського устаткування; - з ПАТ «УкрСибБанк» територіальне управління договір оренди нежитлової площі під розміщення банківського устаткування; - з центрального відділення Чернівецької філії ПАТ КБ «Приватбанк» договір оренди нежитлової площі під розміщення банківського устаткування, - з ПП «ТК «Панорама» усі наявні договори оренди нежитлових площ, які перебувають у спільній сумісній власності з ПП «ТК «Панорама» для визначення остаточної ціни позову. Згідно з ч.1 ст. 137 ЦПК України у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов*язаний витребувати такі докази. Вважаю, що в клопотанні відсутнє посилання на докази того, що у позивача виникли складнощі щодо отримання копій договорів оренди, які двосторонніми договорами і крім банківських установ можуть бути витребувані позивачем у другої сторони такого договору. Крім цього в клопотанні відсутнє посилання на докази того, що договори оренди нежитлових приміщень, копії яких просить витребувати позивач мають відношення до пред*явленого позову, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором №08016658 від 27.04.2010 року, укладеним між ПАТ «Український інноваційний банк» та [PERSON], в розмірі 161\~973,36 грн. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №42/07 від 03.07.2007 року з відповідними змінами. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.05.2011 року у розмірі 36 521,03 грн. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 33031,8 грн., інфляційних втрат в сумі 609,76 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: approved