Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом та договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності. В обгрунтуванні позовних вимог посилався на те, що 25.12.2010 року [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті склав заповіт, за яким заповідав усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки [PERSON]. Вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за місцем проживання заповідача на дому за адресою: [ADDRESS], о 14 год. 41 хв., прочитано вголос особисто [PERSON] та власноручно підписано у присутності нотаріуса. Заповіт був виготовлений нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. 04.05.2011 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, у звязку із чим Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа 51111566. За життя [PERSON] на праві приватної власності належала квартира №18, загальною площею 30,3 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., що складається в цілому з: 1-коридору, 2-санвузла, 3- кухні, 4 - житлової кімнати, 5- вбудованої шафи, І - балкону, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Путилівська, буд. 22. Вказана квартира належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого АТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» м.Дніпропетровська 07.02.1997 року за №П-703, зареєстрованого в Дніпропетровському МБТІ та записаного в реєстрову книгу №124 за реєстровим №92. У липні 2011 року [PERSON] звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 25.12.2010 року, за реєстровим №2393. При цьому інших спадкоємців, які б мали право на отримання обовязкової частки у спадщині, у спадкодавця не було. Свідоцтво про право на спадщину на той час [PERSON] не отримував. У червні\~2013\~року [PERSON]\~звернувся до\~Амур-\~Нижньодніпровського районного\~суду м.Дніпропетровська\~із позовною\~заявою до\~[PERSON],\~третя особа\~приватний нотаріус\~Дніпропетровського міського\~нотаріального округу\~[PERSON],\~про визнання\~недійсним заповіту\~від 25.12.2010\~року,\~складеного [PERSON],\~який помер\~04.05.2011\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу [PERSON],\~реєстровий номер\~2393,\~де просив\~визнати недійсним\~заповіт [PERSON]\~від 25.12.2010\~року недійсним,\~та визнати\~за ним\~право власності\~на квартиру\~за адресою:\~[ADDRESS],\~на підставі\~заповіту від 11.10.2006 року, складеного [PERSON]. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2016 року по цивільній справі №199/6864/13-ц, судом визнаний заповіт від 25.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 2393, складений [PERSON], [INFO], який помер 04.05.2011 року, - недійсним. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2017 року по цивільній справі №199/6864/13-ц дане заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2016 року було скасоване. Позивач зазначив, що [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане йому Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою 01.07.2017 року, та 16.08.2017 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим 3-813, спірну квартиру за адресою: [ADDRESS], продав [PERSON]. Від імені продавця [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], нотаріусом Магаданського міського нотаріального округу 20.03.2017 року за реєстровим № 1д-1044, діяв [PERSON] (т.1, а.с.79). Відповідно до змісту вказаного договору купівлі-продажу, [PERSON] продана квартира належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 3-1488, виданого Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою 01.07.2017 року державним реєстратором [PERSON], рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35941396 від 01.07.2017 року, номер запису про право власності 21183137, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1289373612101. У свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданому 01.07.2017 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], зазначено, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 11.10.2006 року за реєстровим №6467, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], а саме: квартири [ADDRESS] є його син [PERSON]. Позивач вказав, що згідно з матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON], [INFO], який помер 04.05.2011 року, номер у спадковому реєстрі №51111566, за життя [PERSON] складав три заповіти, кожен з наступних заповітів, складених пізніше, повністю скасовував попередній заповіт, а саме:: заповіт від 04.12.2001 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3-2037 - на випадок своєї смерті [PERSON] здійснив розпорядження, за яким заповідав усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на яке за законом матиме право,- [PERSON]; заповіт від 11.10.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №6467 - на випадок своєї смерті [PERSON] здійснив розпорядження, за яким заповідав належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належатимуть на час посвідчення заповіту, а також ті права та обовязки, які належатимуть на день смерті, - [PERSON]; заповіт від 25.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2393 - на випадок своєї смерті [PERSON] здійснив розпорядження, за яким заповідав усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті, - [PERSON]. Видаючи 01.07.2017 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 3-1488, та приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 35941396 від 01.07.2017 року, за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] не враховано, що заповіт від 25.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2393, є чинним, не скасованим, а отже є таким, що повністю скасовує попередній заповіт від 11.10.2006 року; державним нотаріусом не було перевірено чи було чинним на момент видачі свідоцтва та реєстрації права власності за [PERSON] заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2016 року по цивільній справі №199/6864/13-ц, оскільки згідно з ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2017 року по цивільній справі №199/6864/13-ц дане заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2016 року було скасоване повністю, що не відповідає положенням ч.2 ст.1269 Цивільного кодексу України та підпункту 3.3. Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, відповідно до яких не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей, у звязку з чим було порушено вимоги вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач також зазначив, що згідно із заявами про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [INFO], який помер 04.05.2011 року, до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори двічі - 06.05.2011 року та 01.07.2017 року зверталась громадянка України [PERSON], яка діяла від імені громадянина [PERSON] Федерації [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом нотаріального округу м.Магадана [PERSON] 29.03.2017 року за реєстровим №2-556. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2017 року по цивільній справі №199/6864/13-ц було скасоване заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2016 року по цивільній справі №199/6864/13-ц, яким було визнано недійсним заповіт від 25.12.2010 року, складений [PERSON], який помер 04.05.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. Таким чином, заповіт від 25.12.2010 року, складений [PERSON], [INFO], який помер 04.05.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 2393, за яким [PERSON] заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки [PERSON], є дійсним. Позивач вказує на те, що спадкодавець [PERSON], скориставшись своїм законним правом, заповів усе належне йому майно [PERSON], заповіт є чинним, тому просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 01.07.2017 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №3-1488, після смерті [PERSON], [INFO], який помер 04.05.2011 року на ім'я [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [INFO], [PERSON] Федерація, на квартиру №18, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Путилівська, буд. №22; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35941396 від 01.07.2017 року, на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], прийняте державним реєстратором Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 01.07.2017 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3- 1488; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 21183137, внесений на підставі рішення державного реєстратора Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35941396 від 01.07.2017 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16.08.2017 року, укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], нотаріусом Магаданського міського нотаріального округу 20.03.2017 року та зареєстрованої в реєстрі за №1д-1044, та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3-813; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на квартиру №18, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул. Путилівська, будинок 22, за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], а саме запис про право власності: 21904805, вчинений державним реєстратором Третьої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36648587 від 16.08.2017 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1289373612101. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, та додатково зазначила, оскільки спірна квартира [ADDRESS] на момент відчуження за договором купівлі-продажу від 16.08.2017 року не належала [PERSON], оскільки ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2017 року було скасоване заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2016 року, яким було визнано недійсним заповіт від 25.12.2010 року, а тому і свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом від 01.07.2017 року, і договір купівлі-продажу від 16.08.2017 року, є недійсними. Видаючи 01.07.2017 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом та приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.07.2017 року за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] не звернула уваги на те, що заповіт від 25.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2393, є чинним, не скасованим, а отже є таким, що повністю скасовує попередній заповіт від 11.10.2006 року. Також державним нотаріусом не було перевірено чи було чинним на момент видачі свідоцтва та реєстрації права власності за [PERSON] заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2016 року по цивільній справі №199/6864/13-ц, що не відповідає положенням ч.2 ст.1269 Цивільного кодексу України та підпункту 3.3. Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, відповідно до яких не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей, тому представник позивача [PERSON] просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на час укладання договору купівлі-продажу від 16.08.2017 року була відсутня заборона на відчуження вказаної квартири, тому для при реєстрації договору ніяких перепонів не було, а тому вважав придбання спірної квартири законним, просив суд у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявився, просив розглянути справу у його відсутності, у позові просив відмовити, про що надав відповідну заяву. Раніше наданими відзивом на позов від 16.05.2018 року та поясненнями в ході судового розгляду у судовому засіданні від 06.11.2018 року пояснив, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2016 року по цивільній справі №199/6864/13-ц, позов [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання недійсним заповіту був задоволений та суд визнав заповіт від 25.12.2010 року, складений [PERSON], [INFO], який помер 04.05.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 2393, недійсним. Свідоцтво про право на спадщину від 01.07.2017 року, реєстровий номер 3-1488, яким визнане право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], було видане державним нотаріусом Четвертою державною дніпровською нотаріальною конторою [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства, нотаріусом було здійснено усі необхідні перевірки документів та реєстрів. Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду від 28.04.2017 року, якою було скасоване заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2016 року, відповідач [PERSON], його представник та нотаріус не отримували. Оскільки під час видачі свідоцтва про право на спадщину від 01.07.2017 року про ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду від 28.04.2017 року про скасування заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2016 року не було відомо, тому державний нотаріус не міг знати про її наявність, у звязку з чим у діях нотаріуса відсутні будь-які порушення при здійсненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом. Що стосується довіреності від 29.03.2017 року, виданої на імя [PERSON] для представлення інтересів від імені [PERSON], представник відповідача [PERSON] заперечував проти її незаконності, оскільки навіть при невірності перекладу її тексту на українську мову або при відсутності українського перекладу, це не є порушенням, відповідно до договорів про надання правової допомоги між Україною та іншими державами, в переліку яких є [PERSON] Федерація, та за яким наявність перекладу не є обовязковою умовою. Представник відповідача [PERSON] зазначив про законність набуття права власності на спірну квартиру [ADDRESS] [PERSON], тому просив у позові відмовити. Представник позивача [PERSON] відповіддю на відзив представника відповідача [PERSON] зазначила, що на момент вчинення зазначеної нотаріальної дії державному нотаріусу було достовірно відомо про наявність заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровськ від 30.11.2016 року, про набрання чинності якого нотаріус повинен був переконатись у відповідний спосіб визначений законом, у звязку із чим підстав для видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на підставі заповіту від 11.10.2006 року у державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] не було. Щодо законності укладення договору купівлі-продажу квартири від 16.08.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], заперечувала проти визнання [PERSON] добросовісним набувачем нерухомого майна через відсутність обтяжень щодо спірної квартири [ADDRESS], оскільки під час видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в Єдиному державного реєстрі судових рішень було наявне заочне рішення від 31.11.2016 року в набранні чинності якого нотаріус не переконався, про що також було достовірно відомо продавцю [PERSON]. Представник третьої особи Третьої дніпровської державна нотаріальної контори у судове засідання не зявився про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника Третьої дніпровської державної нотаріальної контори. Представник Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч.1 ст.1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Як зазначено ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч.1 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251- 1252 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як передбачено ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3, 4 ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновляється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу (коли заповіт складено дієздатною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла ними керувати та коли заповіт складено під впливом насильства). Відповідно до п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб'єкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; в інших випадках, передбачених цим Законом. Згідно з вимогами ч.5 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Якщо для оформлення спадщини надано кілька заповітів спадкодавця, нотаріус повинен надати їм правову оцінку,

Outcome: approved