Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду і просить постановити рішення, яким виключити відомості про батьківство громадянина України [PERSON], [INFO], з актового запису № 01 від 10 січня 2005 року про народження дитини [PERSON], [INFO], внесені виконавчим комітетом Горбанівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Також просить визнати його батьком дитини - [PERSON], [INFO], яка народилась в смт.Драбів Драбівського району Черкаської області. Внести зміни в актовий запис № 01, вчинений 10 січня 2005 року виконавчим комітетом Горбанівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, про народження [PERSON], вказавши в ньому наступні відомості: батько - [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець с.Нехайки Драбівського району Черкаської області. Прізвище дитини змінити на [PERSON], по батькові дитини змінити на [PERSON]. Прізвище матері дитини змінити на [PERSON]. Інші анкетні дані в актовому записі № 01 від 10.01.2005 залишити без змін. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав повністю, будь-яких заперечень не подав. Третя особа [PERSON] вважає, що позовні вимоги піддягають до задоволення. Від третьої особи - Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника за наявними у справі доказами. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши вступне слово учасників розгляду справи, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази по даній справі суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Посилання позивача на вимоги ст. 128 СК України як на підставу свого позову є безпідставними, оскільки відповідно до частини 4 цієї статті позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статі 135 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні письмових доказів станом на 13 грудня 2004 року третя особа у справі - [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] і актовий запис про народження нею дитини було вчинено не на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Підставою для запису відомостей про батька слугував актовий запис про укладення шлюбу № 1 від 21.01.1998 року. Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON], копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Таким чином посилання позивача на норми ст. 128 СК України є безпідставними. Окрім того, позивач посилається на норми ст. 129 СК України як на підставу своїх вимог, однак і у позовній заяві і в судовому засіданні жодним чином не пояснює пропуск ним строку позовної давності. Зазначає, що знав, що дитина, яку народила [INFO] [PERSON] - є його донькою від дня її народження. Відповідно до частини другої статті 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до ст. 8 СК України підстави для застосування норм ЦК України при вирішенні даного спору відсутні, оскільки правовідносини між сторонами врегульовані нормами СК України, а тому застосовувати положення про позовну давність за ЦК України суд не вбачає за необхідне та можливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити на підставі ч. 2 ст. 129 СК України в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. На підставі ст. ст. 128, 129 СК України, згідно ст.ст.12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed