Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська Охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, який в подальшому уточнив, та яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Охоронно-страхова компанія» на його користь страхове відшкодування в розмірі 15336,00 гривень, суму витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 липня 2013 року о 14 год. 05 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу ВАЗ держ.номер ВН0232ВВ під керуванням [PERSON] та автомобіля «DAEWOO», держ.номер ВН8297СА, під керуванням [PERSON] Винним в порушенні правил дорожнього руху був [PERSON], якого було притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УОСК», що підтверджується Полісом №АВ/9920021, тому [PERSON], який є володільцем пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 155711, звернувся до Відповідача з вимогою виплатити йому страхове відшкодування спричинених збитків. Відповідно до аварійного сертифікату № 32-06/14 від 03.06.2014р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП становить 20901,43 гривень. 21.11.2013 року представником відповідача було надіслано позивачу «Повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 25.07.2013 року № 7954, у якому АТ «УОСК» повідомила про прийняття рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування в сумі 7085,44 гривні, яке свідчить що відповідач визнав факт наявності зобов'язання перед Позивачем у сумі 7085,44 гривень. Про те позивач не погоджується з сумою, яка визначена представником відповідача, тому що експертиза з визначення збитків, наданих йому внаслідок ДТП не проводилася, а відповідно до абз. 2 п.36.2. ст.36 Закону № 1961-1 страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик та потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування. Позивач вказує, що між ним та відповідачем не було підписано жодних документів, які б свідчили про досягнення згоди щодо розміру страхового відшкодування. Визначений АТ «УОСК» розмір страхового відшкодування було доведено Позивачу «Повідомленням про прийняте рішення по події, яка мала місце 25.07.2013 року № 7954 від 21.11.2013 року», при цьому жодних розрахунків, з яких вбачається порядок визначення розміру страхового відшкодування АТ «УОСК» позивачу не надавало. Позивач заперечує проти визначеного відповідачем розміру страхового відшкодування, оскільки він є заниженим та економічно необґрунтованим, тому відповідно до абзацу 2 п.36.2.ст.36 Закону має бути проведено оцінку пошкодженого майна. 03.06.2014 року аварійним комісаром [PERSON] було складено Аварійний сертифікат № 32-06/14 яким визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю «Daewoo»», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає: 20901,43 гривень, без ПДВ. Таким чином розмір зобов'язання АТ «УОСК» з виплати страхового відшкодування [PERSON] за страховим випадком, що мав місце 25.07.2013 року, становить 19901,43 гривень. Отже станом на дату подання даного позову, АТ «УОСК» не виконало належним чином грошове зобов'язання та не виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 12815,99 гривень. Також позивачу довелося звернутися за наданням правової допомоги та виплатити Адвокатському бюро «Федяєва Сергія Володимировича» 6 000,00 гривень та понести витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривні. На протязі розгляду справи, Позивач здійснив ремонт автомобіля «Daewoo»», реєстраційний номер [NUMBER], за власні кошти, та сплатив 22421,00 гривень, згідно акту виконаних робіт СТО СПД [PERSON] від 20.11.2015 р. та квитанції до прибуткового касового ордеру № 26, а тому уточнив позовні вимоги, та вимагав стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 15336,00 гривень. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позові та просила суд задовольнити позов, розглянути справу у її відсутності.\~\~ Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що АТ «УОСК» не порушував порядку визначення розміру страхового відшкодування, так як 27.07.2013 року залученим АТ «УОСК» оцінювачем, у відповідності до положень п.34.2 ст.34 Закону, за участю позивача проведено огляд аварійно-пошкодженого автомобіля «Daewoo», р.н. [NUMBER] За наслідком огляду пошкодженого майна складено звіт № 8914 від 27.07.2013 року з оцінки транспортного засобу, згідно з яким вартість матеріального збиту складає 8085,44 гривень. У подальшому до АТ «УОСК» позивач надав заяву про страхове відшкодування, в якій отримувачем визначено ремонтне підприємство -СПД «Зарічний». Також у запереченнях на позов просив звернути увагу, що надана позивачем копія аварійного сертифікату не містить ознак оцінки майна і не відповідає вимогам Закону про оцінку, що свідчить про недопустимість даного доказу, до нього не надано копії ремонтної калькуляції, тощо.\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи,\~\~вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 25.07.2013 року о 14 годині 05 хвилин рухаючись по вулиці Стуса-Радужна, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], на перехресті рівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/ 9920021, укладеного між Страхувальником [PERSON] та «Українською охоронно-страховою компанією» 21.09.2012 року строк дії полісу з 00 годин 00 хвилин 22.09.2012 року до 21.09.2013 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 100000 гривень, за шкоду, заподіяну майну 50000 гривень. Розмір франшизи 1000 гривень. Як вбачається з постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Внаслідок ДТП автомобіль позивача «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER] отримав ряд механічних пошкоджень. Згідно довідки, виданої інспектором ДПС УДАЇ ГУМВС України в Одеській області, одразу після ДТП, яка сталася 25.07.2013 року - автомобіль належний позивачу отримав пошкодження: двох лівих дверей, переднього лівого крила, лівого порога, середньої лівої стійки. 27.07.2013 року складено протокол огляду транспортного засобу автомобілю [NUMBER], в якому описані пошкодження, які отримав автомобіль внаслідок ДТП яке сталося 25.07.2013 року, з назвами деталей та описом пошкоджень (10 пунктів). З даного протоколу вбачається, що огляд автомобілю відбувався у присутності власника [PERSON], про що свідчить його особистий підпис у даному протоколі огляду. Як вбачається із заяви, підписаної позивачем 29 липня 2013 року, він дозволяє АТ «УОСК» провести оцінку/експертне дослідження належного йому майна (транспортного засобу). За наслідком огляду пошкодженого майна та на підставі заяви [PERSON] про надання дозволу на проведення оцінки, складено звіт № 8914 з оцінки транспортного засобу, згідно з яким вартість матеріального збитку\~\~ складає 8085,44грн. Як вбачається з заяви (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду складену позивачем на ім'я заступника генерального директора АТ «УОСК» вх.№ ЦВ-3646 від 01.08.2013 року, потерпілий від ДТП, відповідно дост.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив страхову компанію про настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування з наступними обставинами: Дата ДТП: 25.07.2013 року час ДТП 14 год. 05 хвилин, місце ДТП: перехрестя вулиць Радужна-Стуса. Потерпілий виклав обставини ДТП. Із заяви, складеної позивачем 10.10.2013 року на ім'я заступника генерального директора АТ «УОСК» вх.№ 11853 від 17.10.2013 року, вбачається, що [PERSON] просить виплатити страхове відшкодування за заподіяну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.07.2013 року за адресою: вулиця Стуса за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21011 реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована в АТ «УОСК» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ та пошкодженого транспортного засобу «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому, наступним чином: на СТО СПД «[PERSON].» отримувач р/р 26001054477200 МФО 328704 ЄДРПОУ 2320 11792 Приватбанку, призначення платежу: страхове відшкодування. Як вбачається з повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 25.07.2013 року, Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» повідомляє [PERSON], що його заява (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування розглянута. Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення щодо сплати йому страхового відшкодування в сумі 7085 гривень 44 копійки.\~\~\~\~\~\~ Зазначене страхове відшкодування було перераховано на рахунок СТО СПД «[PERSON].» чотирма платежами,а саме: 04.02.2014 року 1085, 00 гривень, 21.03.2014 року 1000,00 гривень, 11.06.2014 року 2000,00 гривень, 16.06.2014 року 3000,00 гривень, що підтверджується довідкою, наданою СТО СПД «[PERSON].». Згідно п. 36.2. ст.. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Заява на виплату страхового відшкодування була надана Позивачем до страхової компанії 17 жовтня 2013 року. Тобто на підставі п. 36.2. ст.. 36 Закону, страховик повинен був сплатити [PERSON] повну суму страхового відшкодування не пізніше 17 січня 2014 року. Однак, як вбачається із довідки СТО СПД «[PERSON]І.», та не оскаржується сторонами, сума страхового відшкодування була сплачена Позивачеві частинами, а також перший платіж у розмірі 1085,00 гривень було сплачено із простроченням. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму ВСУ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти, збільшились ціни на майно або роботи, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів. Згідно п.1.4. ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська Охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди та витрат на правову допомогу відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси. На протязі розгляду справи, Позивач здійснив ремонт автомобіля «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER] за власні кошти, за що сплатив 22421,00 гривень, що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 26 від 20 листопада 2015 року. Таким чином, аналіз вищенаведених норм законодавства дає суду право присудити до стягнення з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 15336,00 гривень (22421,00 гривень 7085,00 гривень). Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи витрати на правову допомогу. Згідно з положеннями ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. [PERSON] уклав договір з адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» про надання правової допомоги від 19.06.2014 року № 102у/06/2014, про що зазначено у квитанції від 19.06.2014 року № 102у/06/2014. Згідно цієї квитанції, за надання правової допомоги позивач сплатив 6000,00 гривень. Згідно ст. 1 Закон України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. встановлено : Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визнається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, встановленої ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік», який складає 1218,00 грн. на січень 2015 року- грудень 2015 року, то вартість одного часу роботи адвоката складає не більш 487,20 грн. З урахуванням кількості судових засідань у суді першої інстанції, кількості клопотань, уточнень до позову, запитів, апеляційної та касаційної скарг та інших документів, що були виготовлені та надані представником [PERSON], суд приходить о висновку про доцільність стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська Охоронно-страхова компанія» на користь [PERSON] відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 гривень, а також суму сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved