Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 69 555,06 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював на посаді слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 4 розряду у відповідача, а 31.05.2019 року його було звільнено із займаної посади за власним бажанням. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.2019 року №462/4387/19 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 21 417,93 грн., без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів за період 04.07.2012 року по 30.09.2015 року. Зазначає, що відповідачем на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.201 року позивачу було перераховано заборгованість по заробітній платі лише 28.11.2019 року, а тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за період 02.06.2019 року по 27.11.2019 року за 982 робочих годин, середньогодинний заробіток становить 70.83 грн., а тому з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 69 555, 06 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2020 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 02.04.2020 року від відповідача надійшла заява, у якому той з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Мотивує свій відзив тим, що згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 07.08.2019 року позивачу було виплачено різницю по мінімальній заробітній платі, тому різниця згідно рішення суду становить 21% від загальної суми нарахованої і отриманої заробітної плати. Вказує, що між сторонами не було узгоджено суми недонарахованої заробітної плати, а з вини позивача створено ситуацію із затягуванням судового розгляду у вказаний період. Окрім цього зазначає, що розрахунок позивача здійснений неналежно. З огляду на вказане просить у задоволенні позову відмовити. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, копією трудової книжки позивача стверджується, що позивач [PERSON] працював на посаді слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 4 розряду у відповідача, а 31.05.2019 року його було звільнено із займаної посади за власним бажанням. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.2019 року №462/4387/19 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 21 417,93 грн., без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів за період 04.07.2012 року по 30.09.2015 року. Встановлено, що відповідачем на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07.08.201 року позивачу було перераховано заборгованість по заробітній платі лише 28.11.2019 року Враховуючи наведене судом встановлено, що відповідач здійснив виконання судового рішення від 01.08.2019 року. Відповідно до ст.117КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999року №13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України. Встановлено, що згідно розрахункових листів середньогодинна заробітна плата позивача становить 70,83 грн. Відповідно, фактичним днем виконання зобов`язань відповідача перед позивачем є 28.11.2019 року. Вказана обставина підтверджується наявними у справі доказами. Таким чином для розрахунку середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відтак, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунків знайшла своє підтвердження, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 69 555,06 грн. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, згідно76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов слід задовільнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивача 69 555,06 грн. Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, що становлять 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved