Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернувся з вказаною позовною заявою до відповідача посилаючись на те, що [PERSON] має малолітню доньку [PERSON], [INFO] Малолітня [PERSON] з 10.07.2015 року перебуває у дитячому відділенні лікарні ім. А і О. Тропіних. Дівчинка госпіталізована в лікарню швидкою допомогою за викликом працівників міліції без супроводу матері у зв'язку з письмовою заявою матері про відмову від дитини від 10.07.2015 року. Дитина зареєстрована в органах РАЦС згідно рішення виконкому Комсомольської районної у м. Херсоні ради. Відповідач [PERSON] жодного разу не відвідувала доньку в лікарні, не підтримувала з дитиною родинних відносин, здоров'ям та життям не цікавилася, не телефонувала, матеріальної допомоги не надавала, повністю само ухилилася від її виховання та утримання. Оскільки дитина перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Комсомольської районної у м.Херсоні ради як дитина, яка позбавлена батьківського піклування, але у зв'язку зі зміною діючого законодавства на даний час заява матері про відмову від дитини не є підставою для надання відповідного статусу, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], до її повноліття шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні державного ощадного банку України. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Прокурор прокуратури Комсомольського району м.Херсона в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, вважаючи що в інтересах дитини доцільно побавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим провести заочний розгляд у її відсутність, за наявними матеріалами справи. З пояснень позивача та досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], в свідоцтві про народження якого у графі «мати» вказана [PERSON], а в графі «батько» зазначений [PERSON]. 10.07.2015 року [PERSON] відмовилась від виховання своєї доньки, що підтверджується розпискою від 10.07.2015 року яку вона власноручно написала, актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоровя про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 10.07.2015 року. Як вбачається з пояснень представника позивача та матеріалів позову, відповідач по справі ніяким чином не піклується про доньку, життям та здоров'ям дитини зовсім не цікавився, що також підтверджується висновком виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 20.08.2015р. за вих. № 6-09-200. Окрім того, рішенням виконкому Комсомольської районної у м.Херсоні ради від 14.08.2015р. №84, малолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідачка [PERSON] вже раз була позбавлена батьківських прав, відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 03.12.2012 року. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вбачається, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набрала чинності 27.09.1991 року, згідно до якої держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також шостому принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю Об'єднаних Націй 20.11.1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що відповідач повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, не проявляє батьківської турботи та уваги до неї, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд приходить до висновків про те, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved