Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що 24 січня 2014 р. в м. Макіївка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Lexus, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Subaru, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Транспортний засіб Subaru, державний номерний знак АН 5600НА на момент ДТП був застрахований у ПрАТ « СК « Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування № 28-0520-13-00039 від 31 січня 2013 року. В результаті ДТП пошкоджено транспортний засіб Subaru, державний номерний знак [NUMBER]. 27 січня 2014 року Страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПрАТ « СК « УСГ» на підставі рахунку-фактури № 8 від 03.02.2014 року, страхового акту № ССКА-2842 від 24.02.2014 року та розрахунку до нього на рахунок ТОВ « Віп Авто» було перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 3\~288,60 гривень. Постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 11.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДПТ 24.01.2014 року. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 3\~288,60 гривень, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно постанови Ворошиловського районного суду м. Донецька від 11 лютого 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Subaru, державний номерний знак АН 5600НА був застрахований у ПрАТ « СК « Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування № 28-0520-13-00039 від 31 січня 2013 року. Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 77 від 04 лютого 2014 року,автомобіль Subaru, державний номерний знак АН 5600НА, отримав механічні пошкодження. 27 січня 2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ « СК « Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПрАТ « СК « УСГ» на підставі рахунку-фактури № 8 від 03.02.2014 року, страхового акту № ССКА-2842 від 24.02.2014 року та розрахунку до нього на рахунок ТОВ « Віп Авто» було перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 3 288,60 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3882 від 26 лютого 2014 року. Згідно ст..509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо)або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України №1961-IV від 01.07.2004 р. «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі -Закон № 1961-IV), із змінами, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Пунктом 2.1 ст.2 Закону № 1961-IV встановлено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Як зазначено в Постанові № 6 від 27.03.1992 р. Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до ст..ст.440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були \~неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обовязок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом,- тільки умислу потерпілого. Відповідно до ст.. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону, у звязку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1378,00 грн. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, про що надано належні та допустимі докази підтвердження виплати страхового відшкодування та зворотнього права вимоги, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~ На \~підставі \~викладеного, та

Outcome: approved