Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив усунути ТОВ перешкоди у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом виселення із будинку, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Севастопольська, буд. 24/1, який належить на праві приватної власності ТОВ «Факторингова компанія [PERSON]», громадян, що незаконно проживають у зазначеному будинку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на теперішній час вищезазначений житловий будинок належить йому на праві власності, однак там проживають треті особи, які перешкоджали потрапити представникам позивача всередину приміщення, а добровільно виїхати вони не бажають. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав та просив про його задоволення з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час, та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, свого представника до суду не направив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у матеріалах справи достатньо даних про їх права та взаємини. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 17 липня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», який, в свою чергу, має правонаступника ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено Іпотечний договір (реєстр. № 983, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] М.), відповідно до умов якого на забезпечення виконання Основного зобовязання (згідно з Кредитним договором №\~1401/0707/88-031 від 17 липня 2007 року Іпотекодержатель (Банк) надав Іпотекодавцю кредит в розмірі 50\~000 дол. США на споживчі цілі) Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: житловий будинок під номером 24/1 з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в м. Миколаєві по вул. Севастопольській, та до якого прилягають: сарай «Ч», огорожі 11, 12, споруди ІІІ. Предмет іпотеки був оцінений сторонами у 100\~000 дол. США. Відповідно до п. 12 Іпотечного договору Іпотекодержатель застосовує на власний вибір один із наведених в цьому договорі способів звернення стягнення. Пунктом 12.3 Іпотечного договору передбачено право звернути стягнення згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке викладене в пп. 12.3.1 та 12.3.2 Договору. 28 листопада 2012 року Банк відступив право вимоги за зобов'язаннями по вказаних кредитному та іпотечному договорах ТОВ «ФК «Вектор Плюс». У подальшому, через невиконання відповідачем умов Кредитного договору, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» в позасудовому порядку врегулювало питання звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, 07 серпня 2015 року позивач набув у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на будинок, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Севастопольська, буд. 24/1, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.08.2015 року. Позивач направив на адресу відповідача вимогу від 06.11.2015 року про добровільне звільнення вищезазначеного приміщення протягом одного місяця з дня отримання такої вимоги. Вказана вимога була вручена адресату особисто 18.11.2015 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. В той же час, на теперішній час позивач добровільно вимогу позивача не виконав, у звязку з чим ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернувся до суду із даним позовом. Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На теперішній час власником майна є позивач, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. При цьому, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вищезазначеному положенню також кореспондують норми, закріплені ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України. Судом встановлено, що відповідач отримав вимогу про добровільне звільнення приміщення будинку 24/1 по вул. Севастопольській у м. Миколаєві 18.11.2015 року, однак протягом місяця з дня її отримання ні він, ні інші особи, які проживають у вказаному приміщенні, не виконали. Враховуючи усе вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач протиправно чинить позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~378 грн.

Outcome: approved