Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що відповідно до укладеного договору № DO1SAK10940022 від 02.11.2006 р. відповідач отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 46100,00 грн. з кінцевим терміном повернення 02.11.2011 р. Зобов`язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконав. Станом на 25.09.2019 р. має заборгованість за кредитом у розмірі 567507,26 грн., яка складається з наступного: 25478,73 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 134577,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1419,88 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 406031,35 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 161475,91 грн., яка складається з: 25478,73 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 134577,30 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1419,88 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, та судові витрати у розмірі 2422,14 грн. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні були досліджені письмові докази, які надійшли під час розгляду справи: Так, відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором № DO1SAK10940022 від 02.11.2006 р., укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 46100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.08 % (а.с.5-9). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 25.09.2019\~р.\~має заборгованість\~за кредитом\~у розмірі\~161475,91\~грн.,\~яка складається\~з:\~25478,73\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом\~(тілом\~кредиту);\~134577,30\~грн.\~ заборгованість\~по відсоткам\~за користування\~кредитом;\~1419,88\~грн.\~ заборгованість\~по комісії\~за користування\~кредитом (а.с.5-6). З 2011 р. відповідач не виконує кредитних зобов`язань. Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом (тілом) підлягають задоволенню у сумі 25478,73 грн. та по комісії у сумі 1419,88 грн. Що стосується вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом, то, як було встановлено судом, звернувшись із даним позовом, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив, посилаючись на невиконання відповідачкою умов кредитного договору, стягнути з неї заборгованість по процентам за користуванням кредитом станом на 25.09.2019 р. у розмірі 134577,30 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 16.08 % на рік, далі процентна ставка була збільшена, а саме: з 01.02.2009 р. 27.48 %. Позивач не надав доказів щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки. Представником позивача не надано доказів того, що відповідач був належним чином повідомлений про збільшення процентної ставки. Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору всупереч ст..1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України та ст..5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Згідно Закону України від 12.12.2008 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» ЦК України доповнено ст..1056-1, у якій встановлено заборону банку змінювати розмір процентів за користування кредитом в односторонньому порядку. Цей Закон набув чинності 10.01.2009 р. та не має зворотної дії у часі. Кредитний договір між сторонами укладено 02.11.2006 р., процентна ставка була змінена після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, при підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно зі ст..628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій даної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договору періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищевикладене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, а тому збільшення процентної ставки було проведено в односторонньому порядку під час дії заборони на таке підвищення, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами з відповідача необхідно задовольнити частково. У даному випадку банком збільшено процентну ставку в односторонньому порядку з 01.02.2009 р. під час заборони на таке підвищення, тому розмір заборгованості за процентами за період з 01.02.2009 р. по 31.01.2019 р. із розрахунку обумовленої договором ставки 16.08 % річних, становить, виходячи з наступного розрахунку: 25478,73 грн. (поточна заборгованість за тілом кредиту) Х 16.08 % : 360 днів (передбачених п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою») Х 1003 дня = 11414,64 грн. Разом і заборгованістю за процентами станом на 29.01.2009 р. (накопичувальним підсумком) у сумі 4042,12 грн. стягненню підлягає: 4042,12 грн. + 11414,64 грн. = 15456,76 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: заборгованість по кредиту - 25478,73 грн. та по комісії у сумі 1419,88 грн., 15456,76 заборгованість по процентам за користування кредитом, а всього 42355,37 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2422,14 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 635,29 грн.

Outcome: partial