Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з відповідача посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем в письмовій формі укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № 8382605262 від 03.12.2014 із змінами, внесеними Додатковою угодою від 23.12.2014. Також між позивачем та відповідачем в письмовій формі було укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № 8382741000 від 03.12.2014 із змінами, внесеними Додатковою угодою від 23.12.2014, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з викристанням кредитної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000 грн. Так як відповідач порушив умови виконання кредитного договору станом на 03.10.2018 у нього виникла заборгованість зі сплати нарахованих за період з 31.01.2015 по 03.10.2018 процентів за користування кредитом у сумі 4339 грн. за кредитним договором №1 та 4393,97 за №2. 28.08.2015 позивач направив відповідачу претензію з вимогою в строк до 11.09.2015 достроково погасити заборгованість за кредитним договором №1 в розмірі 3950 грн. та заборгованість за процентами станом на 28.08.2015 в розмірі 576,29 грн., а також за кредитним договором №2 в розмірі 4000 грн. та заборгованість за процентами станом на 28.08.2015 в розмірі 583,57 грн.. Однак відповідач на виконав взяті на себе зобов`язання і у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 03.10.2018 складає 3950 грн. за кредитним договором №1 та 4000 грн. за кредитним договором №2. На 03.10.2018 загальна заборгованість по кредиту №1 становить 11996,59, яка складається з: -3950 грн. прострочена заборгованість за кредитом; -4339,02 грн. прострочена заборгованість за процентами за користування кредитами; -1261,63 грн. пеня за порушення строків погашення кредиту; -31,69 грн. пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; -345,76 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом; -165,36 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; -1350,54 грн. інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; -552,58 грн. інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом. За кредитом №2 загальна заборгованість становить 12148,47, яка складається з: -4000 грн. прострочена заборгованість за кредитом; -4393,97 грн. - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитами; -12771,60 грн. пеня за порушення строків погашення кредиту; -32,09 грн. пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; -350,14 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом; -167,46 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; -1367,64 грн. інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; -559,58 грн - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в рамках зарплатного проекту №8382605262 на загальну суму 11996 грн. 59 коп. та заборгованість по зарплатному проекту № 8382741000 на загальну суму 12148 грн.47 коп. та судові витрати. Суд ухвалив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про день, час та місце слухання справи. Представник позивача в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з`явився, подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить слухати справу без його участі. Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій позов не визнала так як позивачем пропущений строк звернення до суду, просить застосувати позовну давність до вказаних правовідносин та відмовити в задоволенні позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем в письмовій формі укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № 8382605262 від 03.12.2014 із змінами, внесеними Додатковою угодою від 23.12.2014. Також між позивачем та відповідачем в письмовій формі було укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № 8382741000 від 03.12.2014 із змінами, внесеними Додатковою угодою від 23.12.2014, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з викристанням кредитної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000 грн. Так як відповідач порушив умови виконання кредитного договору станом на 03.10.2018 у нього виникла заборгованість зі сплати нарахованих за період з 31.01.2015 по 03.10.2018 процентів за користування кредитом у сумі 4339 грн. за кредитним договором №1 та 4393,97 за №2. 28.08.2015 позивач направив відповідачу претензію з вимогою в строк до 11.09.2015 достроково погасити заборгованість за кредитним договором №1 в розмірі 3950 грн. та заборгованість за процентами станом на 28.08.2015 в розмірі 576,29 грн., а також за кредитним договором №2 в розмірі 4000 грн. та заборгованість за процентами станом на 28.08.2015 в розмірі 583,57 грн.. Однак відповідач на виконав взяті на себе зобов`язання і у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 03.10.2018 складає 3950 грн. за кредитним договором №1 та 4000 грн. за кредитним договором №2. На 03.10.2018 загальна заборгованість по кредиту №1 становить 11996,59, яка складається з: -3950 грн. прострочена заборгованість за кредитом; -4339,02 грн. прострочена заборгованість за процентами за користування кредитами; -1261,63 грн. пеня за порушення строків погашення кредиту; -31,69 грн. пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; -345,76 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом; -165,36 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; -1350,54 грн. інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; -552,58 грн. інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом. За кредитом №2: -4000 грн. прострочена заборгованість за кредитом; -4393,97 грн. - прострочена прострочена заборгованість за процентами за користування кредитами; -12771,60 грн. пеня за порушення строків погашення кредиту; -32,09 грн. пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; -350,14 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом; -167,46 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; -1367,64 грн. інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; -559,58 грн - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в рамках зарплатного проекту №8382605262 на загальну суму 11996 грн. 59 коп. та заборгованість по зарплатному проекту № 8382741000 на загальну суму 12148 грн.47 коп. та судові витрати. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, а в ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (гроші) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В ст.525 ЦК України оговорено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а в ст.599 ЦК України вказано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов? визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, а в ч.1 вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (Відповідальність за порушення грошового зобов`язання). Як вбачається із розрахунку заборгованості на 03.10.2018, долученого до позовної заяви, відповідач погашення заборгованості з дня отримання кредиту не здійснював, ним не внесено ні одного платежу. Згідно долученої до позову претензії позивач 28.08.2015 направив відповідачу претензію з вимогою в строк до 11.09.2015 достроково\~погасити заборгованість\~за кредитними\~договорами №1\~та №2,\~тобто,\~якщо взяти\~до уваги,\~що відповідач\~повинен здійснити\~останній платіж\~11.09.2015,\~то з\~цього часу\~починає діяти\~строк позовної\~давності, а позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором 29 жовтня 2018 року. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою\~статті 267 цього Кодексу\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У вказаній справі боржник узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами). Таким чином, умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Суд прийшов до висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в задоволенні позову, так як заяви про поновлення строку звернення до суду позивач не подав і дане питання суд не розглядав. «Згідно із частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У справі, яка переглядається, суди встановили, що боржник узяв на себе зобов`язання повернути суму кредитів з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами). Таким чином, умовами кредитних договорів установлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Суди також установили, що боржник припинив оплату чергових платежів з 12 серпня 2009 року, а позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитними договорами 20 листопада 2014 року. Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустив позовну давність, у межах якої він міг звернутись до суду з вимогою про стягнення з боржника заборгованості за кредитними договорами, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права (правовий висновок у справі № 6-1996цс16 від 29.03.2017).

Outcome: dismissed