Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому зазначив, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач у зазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає в ній з 2013 року. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеною квартирою та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідачем відзив на позов не подано. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач у зазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає в ній з 2013 року. Ці обставини підтверджуються копіями паспортів сторін, свідоцтва про права власності на квартиру від 29.07.2008 року, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.04.2019 року, 20.11.2019 року, свідоцтва про права на спадщину за законом від 20.11.2019 року, витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.11.2019 року, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 21.01.2020 року, довіреності від 10.02.2016 року, повідомлень про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 13.09.2019 року. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Аналіз цих правових норм дає суду змогу зробити висновок про те, що право користування відповідача вказаною квартирою є одним із елементів змісту права власності наряду з правом володіння та розпорядження нею. Місце проживання відповідача, а також сам факт не проживання відповідача у вказаній квартирі ніяким чином не впливають на зміст права власності відповідача на квартиру, а тому відповідач не може бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою. Надаючи оцінку аргументам, наведеним позивачем у позові, суд зазначає наступне. Ст.72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Разом з тим, ця правова норма регулює правовідносини, що виникають при користуванні жилими приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду, до яких спірна квартира не належить. Крім того, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, ця правова норма регулює правовідносини, коли член сім`ї власника сам не є власником житла, оскільки ця правова норма міститься у Главі 32 ЦК України, яка регулює право користування чужим майном. Спірна квартира не є для відповідача чужим майном. Вона є його власністю. Вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку у спірній квартирі є похідною від вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Оскільки за вказаними вище обставинами суд відмовляє у визнанні відповідача таким, що втратив право користування квартирою, слід відмовити і в задоволенні похідної вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з того, що відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed