Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в обґрунтування якого зазначив, що внаслідок порушення правил рибальства, відповідачі спричинили рибному господарству України матеріальну шкоду в сумі 4 080 гривень 00 копійок. Посилаючись на те, що відповідачі, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене ними діяння, не відшкодували завдану шкоду, позивач просить стягнути з них солідарно завдані збитки. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідачі та третя особа отримали копію ухвали про відкриття провадження у справі. Представник відповідача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за наявними матеріалами без їх участі. Представник відповідача [PERSON] надав відзив на позов у якому зазначив, що позивач по справі є неналежним та ним не доведено факту заподіяння шкоди, оскільки водні ресурси було повернуто до середовища їх існування. Третя особа на позов не відреагувала. Позивач надав суду заперечення на відзив у яких додатково обґрунтував підстави свого звернення до суду із даним позовом та звернув увагу суду на практику і висновки суду касаційної інстанції щодо факту завдання шкоди внаслідок порушення законодавства в галузі охорони біоресурсів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно із Положенням про Управління Державного агенства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агенства рибного господарства України від 15.07.2016 року № 229, Київський рибоохоронний патруль є територіальним органом Держрибагенства, діє у складі Держрибагенства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується; повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м. Київ та Київській область, територію та акваторію водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагенством; основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагенства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності. Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. Стаття 34 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу, використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати. Відповідно до ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. За змістом постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Корнієнка С.В. від 27 липня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/3395/18-п встановлено, що 10.06.2018 року о 19 годині 00 хвилин на річці Протока в селі Соколівка у Васильківському районі Київської області, [PERSON] спільно із [PERSON] в період заборони на лов раків у весняно-літній період проводили незаконний вилов раків за допомогою сана-топтухи та, при цьому виловили 160 раків, чим [PERSON] порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», п. 4.5 Правил спортивного та любительського рибальства і п. 2 Наказу управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області № НОД 22/6 від 15.03.2018 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 85 КУпАП. Вказаною постановою встановлено і повністю доведено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності (а. с. 10). За змістом постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Корнієнка С.В. від 02 жовтня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/3400/18-п встановлено, що 10.06.2018 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин на річці Протока в селі Соколівка у Васильківському районі Київської області, [PERSON] спільно із [PERSON] в період заборони на лов раків у весняно-літній період проводили незаконний вилов раків за допомогою сана-топтухи та, при цьому виловили 160 раків, чим [PERSON] порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» і п. 4.5 Правил спортивного та любительського рибальства, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 85 КУпАП. Вказаною постановою встановлено і повністю доведено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності (а. с. 15). Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до абзацу 11 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Згідно розрахунку матеріальної шкоди Управління державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, яким розмір шкоди заподіяної відповідачами визначено відповідно до Постанови КМУ № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» і становить 4 080 гривень 00 копійок (а.с. 16). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природно середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишньої природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно із ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природної середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Крім того, суд не погоджується із твердженнями представника відповідача [PERSON] щодо відсутності факту заподіяння шкоди у зв`язку із поверненням водних ресурсів до середовища їх існування. Так, відповідно до Постанови Верховного Суду від 10 січня 2019 року по справі № 541/307/17, для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. Таким чином, шкода, завдана відповідачами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована ними в повному обсязі. Одночасно, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача [PERSON] про неналежність позивача по справі, оскільки відповідно до наведених позивачем положень нормативно-правових актів, Управління державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області має відповідні повноваження для реалізації процесуальних прав позивача у даній справі за вказаними вимогами. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у встановленому судом обсязі завданої відповідачами шкоди. При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на кожного із відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved