Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином. Позовні вимоги мотивовані тим, що в червні 2012 року відповідач [PERSON] за проханням знайомої позивача посилилась до нього тимчасово проживати. Через деякий час відповідач [PERSON] викрала у позивача грошові кошти в червні 2012 року - 1300 грн., у середині серпня 2012 року викрала гроші у розмірі 800 грн., на початку листопада 2012 року, викрала гроші у розмірі 290 грн. Вироком Петровського районного суду м. Донецька від 05 липня 2013 року відповідача [PERSON]. визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 185 , ч. 2 ст. 185 КК України. Потерпілим по кримінальному провадженню є позивач [PERSON] Злочинними діями відповідача позивачеві заподіяна матеріальна шкода в розмірі 2390 грн. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку відшкодування матеріальної шкоди 2390 грн., судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку до суду був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні дані, які знаходяться в матеріалах справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач неодноразово викликався в судові засідання, будучи своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заперечень на позов суду не надіслав. Отже, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає дану цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] дійсно скоєні відносно позивача [PERSON] злочини, передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, під час якого відповідач [PERSON] незаконно заволоділа належними позивачеві майном та грошима, заподіявши [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 2390 грн., значена матеріальна шкода позивачеві не відшкодована, що підтверджується вироком Петровського районного суду м. Донецька від 05 липня 2013 року (а.с.3). Згідно зі ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, згідно норми вказаної статті вина відповідача [PERSON] у вчинені злочину доведена у встановленому законом порядку і не підлягає доказуванню при розгляді даної цивільної справи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок скоєння злочину. Вирішуючи питання про наявність матеріальної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Проаналізувавши докази, суд вважає доведеним факт спричинення відповідачем позивачу матеріальної шкоди у розмірі 2390 грн., що є підставою для стягнення з відповідача вказаної суми. Відповідно до вимог ст.79, 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved