Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробіткувідповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, посилаючись на те, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини. Дитина сторін проживає разом з позивачем. Крім того, позивач вказала, що за усною домовленістю відповідач з його власної ініціативи зобов`язався сплачувати на утримання сина 5000 грн на місяць, проте у зв`язку з несплатою за три останні роки починаючи з червня 2016 року утворився борг в розмірі 190000 грн., які вона також просила з нього стягнути. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, проте заперечував проти стягнення боргу в розмірі 190000 грн, оскільки кошти, які надавалися відповідачем на утримання дитини, надавалися ним добровільно, тому у нього не було зобов`язання сплачувати такий розмір аліментів з якого виходив позивач при здійсненні відповідного розрахунку. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається із матеріалів справи, сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини, проте може її надавати та зобов`язаний це робити. Як убачається з положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За повідомленням позивача відповідач працює у ТОВ «Євротерм» та має постійний дохід. Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що він офіційно працевлаштований та повідомив, що отримує дохід в середньому близько 20000 грн. на місяць. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік та стан здоров`я дитини, суд вважає за можливе визначити стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.08.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час в розмірі 190 000 грн суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання вказаних аліментів з відповідача починаючи з червня 2016 року, проте не могла їх отримати у зв`язку з його ухиленням відповідача від їх сплати. Крім того, в матеріалах справи містяться докази, зокрема, дублікати квитанцій та роздруківка виписки з особистого кабінету з офіційного сайту банку, що підтверджують факт періодичної сплати відповідачем сум в розмірі 5000 грн, що в свою чергу виключає факт його ухилення від сплати аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial