Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовними вимогами до відповідача про встановлення факту постійного проживання, факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступні обставини. 26 квітня 2015 року помер чоловік позивача - [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, зокрема на квартиру № 38, що знаходиться за адресою м. Бердянськ, Запорізької області по вулиці Руденко, буд. 3, що підтверджується договором купівлі - продажу від 04.12.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Бердянського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] За час життя, ще 13 червня 2013 року [PERSON] залишив на моє ім'я заповіт на зазначену квартиру, що посвідчений державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Ти щук Н.Ю. До 2007 року позивач разом з чоловіком проживали в м. Донецьку, де були зареєстровані, про що свідчить штампи в паспорті, відповідно до яких позивач та її чоловік були зареєстровані [INFO]. Ця квартира належить позивачу на підставі договору дарування квартири від 03 червня 1997 року, посвідчений держаним нотаріусом п'ятої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] В цій квартирі на даний момент проживає донька позивача від першого шлюбу [PERSON] разом із своєю сім'єю . Проте у 2007 року після купівлі квартири № 109, що розташована за адресою вул. Орджонікідзе, 64/ Димитрова, 26 у м. Бердянськ, Запорізької області позивач і [PERSON] переїхали у м. Бердянськ та почали постійно проживати в зазначеній квартирі. Позивач зазначив, що у 2013 році її чоловік здійснив відчуження на її користь зазначеної квартири № 109, що розташована за адресою вул. Орджонікідзе, 64/ Димитрова, 26 у м. Бердянську. Крім позивача та чоловіка в цій квартирі більше ніхто не проживав і не був зареєстрований. Позивач зазначив, що вони разом вели домашнє господарство та нікуди не виїздили. Оскільки зніматись з попереднього місця реєстрації в них не було нагальної потреби, тому вони цього не робили. У 2014 році позивач та [PERSON] вирішили знятись з попереднього місця реєстрації, такої можливості вже не було у зв'язку з терористичною обстановкою у м. Донецьк. Позивач вказала, що 04.11.2015 року вона звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право власності до приватного нотаріуса [PERSON], але нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої видача свідоцтва про право на спадщину не можлива, так як відсутні відомості Міграційної служби України про місце реєстрації померлого та склад родини для визначення кола спадкоємців. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - територіальної громади в особі Бердянської міської ради в судове засідання не з»явився, надав судові письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухав позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] в реєстрі за № 2346 [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. Згідно з заповітом від 13.06.2013 року, посвідченим державним нотаріусом Бердянської нотаріальної контори Запорізької області в реєстрі № 1-199 [PERSON] заповідав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. позивачці [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 26.04.2015 року. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді вищевказаної квартири. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у передбачений законом строк звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно, оскільки відсутні відомості Міграційної служби України про місце реєстрації померлого ( або відсутність реєстрації) та склад родини для визначення кола спадкоємців. Судом встановлено, що [PERSON] мешкала разом зі своїм чоловіком [PERSON] з 2007 року по день його смерті в квартирі, розташованій за адресою: м. Бердянськ, вул. Орджонікідзе, 64/Димитрова, 26 квартира № 109, хоча фактично вони були зареєстровані за адресою: [INFO] у м. Донецьку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позовні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], який помер 26.04.2015 року задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають вимогам закону і позивач, взагалі є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] На підставі ст.ст. 1221, 1261, 1268 ЦК України і

Outcome: partial