Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором в розмірі 43 641,02 доларів США та 60 395,19 гривень, з яких 28 803,12 доларів США заборгованість по кредиту, 14 837,9 доларів США - заборгованість по відсотках, 1 686,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 16 червня 2014 року становить 19 810,66 гривень - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту за період з 15 червня 2013 року по 15 червня 2014 року і 3 454,56 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 16 червня 2014 року становить 40 584,53 гривень - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках за період часу з 15 червня 2013 року по15 червня 2014 року. Позов мотивує тим, що між позивачем і відповідачем 24 липня 2007 року було укладено кредитний договір № 620/30-182, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 35 000 доларів США, з кінцевим строком погашення до 24 липня 2022 року, під 13,5% річних. Своїх договірних зобов'язань відповідач належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Звернення з приводу погашення заборгованості до відповідача, були нею проігноровані. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір її заборгованості. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 525, 526, 527, 530, 611, 651,1050, 1054 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача Бачинський О.М., який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 14 листопада 2013 року, позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 16 жовтня 2014 року позов визнала частково та пояснила, що в 2007 році перебувала в тяжкому матеріальному становищі, потребувала грошей на лікування сина, який в грудні 2007 року помер. Вела з банком переговори щодо погашення заборгованості, однак запропоновані умови про погашення заборгованості за півроку вона виконати не змогла. Вказала, що не згідна з розміром заборгованості. Представник відповідача [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 11 червня 2013 року позов визнав частково та просив застосувати строк позовної давності в частині стягнення відсотків за червень-серпень 2011 року на суму 991,59 доларів США та пені за несвоєчасне погашення кредиту за цей же період в розмірі 2 911,78 гривень та за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 6 058,11 гривень. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 620/30-182, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 35 000 доларів США, з кінцевим строком погашення до 24 липня 2022 року, під 13,5% річних (а.с. 7-12). Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Взятих на себе зобов'язань відповідач належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 620/30-182 від 24 липня 2007 року в розмірі 43 641,02 доларів США та 60 395,19 гривень, з яких 28 803,12 доларів США заборгованість по кредиту, 14 837,9 доларів США - заборгованість по відсотках, 1 686,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 16 червня 2014 року становить 19 810,66 гривень - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту за період з 15 червня 2013 року по 15 червня 2014 року і 3 454,56 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 16 червня 2014 року становить 40 584,53 гривень - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках за період часу з 15 червня 2013 року по15 червня 2014 року, що стверджується розрахунком заборгованості по кредиту станом на 19 червня 2013 року (а.с. 5, 6). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2012 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення звернено стягнення на предмет іпотеки -квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,02 кв.м., яка належала на приватній власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 620/30-182 від 4 липня 2007 року в розмірі 572 552,01 гривень (а.с. 13-18). Постановою ВП № 37075355 від 29 січня 2014 року головного державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ Кобельник С.Б. повернуто виконавчий лист № 2/1312/272/12 виданий 27 лютого 2013 року по виконанню вказаного вище рішення суду у зв'язку з недостатністю коштів, які надійшли від реалізації заставленого майна для задоволення вимог заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно (а.с. 33). Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № 620/30-182 від 4 липня 2007 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з наведеним і беручи до уваги, що заборгованість за кредитним договором № 620/30-182 від 4 липня 2007 року не погашена та становить 43 641,02 доларів США та 60 395,19 гривень, а тому таку слід стягнути з відповідача в користь позивача. Судом не беруться до уваги доводи представника відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2012 року стягнено заборгованість за спірним кредитним договором, однак заборгованість повність не погашена, а тому пред'явлений 28 грудня 2011 року позов в даній справі перервав строк позовної давності. При цьому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачені останнім судові витрати у справі, що складаються з 3 654 гривень судового збору.

Outcome: approved