Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості в розмірі 62171,38 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 1921,00 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» відповідно до договору про іпотечний кредит № 192/284 від 30.10.2007 року надало [PERSON] кредит у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою 15,3% річних за користування кредитом із кінцевим строком повернення 29 жовтня 2027 року. Позивачем всі зобов`язання за договором були виконані належним чином, відповідачу було надано кредит у сумі 50000,00 грн. За умовами договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно до 31 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 209,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку. 28 жовтня 2011 року було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 192/284 від 30 жовтня 2007 року та викладено п. 1.5 у новій редакції. На сьогоднішній день відповідачем не виконуються зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 13.05.2019 року загальна сума заборгованості складає 62171,38 грн., яка складається з: 29977,72 грн. - заборгованість за основним боргом; 21776,95 грн. - заборгованість по процентам; 8454,42 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 1962,29 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В той же час, представник позивача надав до суду клопотання з проханням розглянути справу без участі представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надано. Відзиву від відповідача на позовну заяву до суду не надходило. На підставі ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року між сторонами було укладено договір про іпотечний кредит № 192/284 (а.с. 52-54), згідно п. 1.1 якого банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 50000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 50000,00 грн. а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,3 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Згідно п. 1.2 договору, кредит надається на 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 жовтня 2027 року на придбання двокімнатної квартири за договором купівлі-продажу від 30 жовтня 2007 року, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1.5 договору встановлено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 209,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 29 жовтня 2027 року. Згідно п.п. 4.2.1, 4.2.2 договору, банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому договору. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 (два) місяці, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. Відповідно до п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 договору, позичальник зобов`язується: належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором; повернути кредит в сумі 50000,00 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах,що визначені цим договором; у разі порушення умов цього договору або іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами та штрафних санкцій. Згідно п. 5.2 договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової відсоткової ставки НБУ, яка діє на день порушення, за кожний день прострочення. 28 жовтня 2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору про іпотечний кредит № 192/284 від 30 жовтня 2007 року, згідно умов якої сторони дійшли згоди п. 1.5 договору викласти в новій редакції: «Позичальник зобов`язується щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 209,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк», починаючи з 01 листопада 2011 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії - Харцизьке відділення № 5373 АТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше № 192/284 від 29 жовтня 2027 року». (а.с. 63). Як вказує позивач та що не було спростовано відповідачем, [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погасив, у зв`язку із чим станом на 13.05.2019 року загальна сума заборгованості складає 62171,38 грн., яка складається з: 29977,72 грн. - заборгованість за основним боргом; 21776,95 грн. - заборгованість по процентам; 8454,42 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 1962,29 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Зазначена сума заборгованості підтверджується відповідними розрахунками заборгованості позичальника [PERSON] (а.с. 6-14). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а й отже з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, а також з урахуванням положень ст. 1048 ЦК України заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Окрім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (стаття 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 3). Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1921,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved