Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який мотивує тим, що 01 березня 2018 року до нього, звернувся відповідач, [PERSON] з проханням позичити йому кошти у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) Євро, які були необхідні йому для власних потреб. Вищезазначені кошти відповідач зобов`язувався повернути йому до 01.11.2018 року. Таким чином, між ним та відповідачем був укладений договір позики коштів. В забезпечення виконання зобов`язання по поверненню коштів, він попросив від нього написати письмову розписку від 01 березня 2018 року. У вищезазначеній розписці зазначено, що «…він, [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] виданий Коломийським РВ УМВС в Івано-Франківській області 09.11.1996 року проживає за адресою [ADDRESS] отримав у борг від [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Коломийським МВ УМВС в Івано-Франківській області 12.09.2000 року проживаючого за адресою [ADDRESS] (п`ять тисяч п`ятсот) Євро в термін до 01.11.2018 року (першого листопада дві тисячі вісімнадцятого року). У разі прострочення зобов`язується виплатити пеню в розмірі один відсоток від суми за кожен день прострочення» Станом на 14 листопада 2018 року відповідач не повернув йому суму боргу, а на всі його звернення про повернення повної суми боргу не реагував, та добровільно не хотів повернути йому кошти. Відповідно 15 листопада 2018 року ним було подано позовну заяву про стягнення боргу за договором позики. Після отримання ухвали про відкриття провадження відповідач звернувся до нього з проханням залишити позов без розгляду та надати йому ще 200 Євро в борг. Відповідно 30 січня 2019 року було складено нову розписку в якій зазначено, що відповідач отримав у нього в борг 5700 (п`ять тисяч сімсот) Євро, які зобов`язувався повернути до 01 червня 2019 року. 27 лютого 2019 року його представником було подано письмову заяву про залишення позову без розгляду. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 27 лютого 2019 року залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в зв`язку з поданою заявою. На сьогоднішній день відповідач на його телефонні дзвінки не відповідає. На даний час виявилося, що [PERSON] його ошукав. Тому, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі N 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). У відповідність ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Гроші мені необхідні для власних життєвих потреб, а відповідач обманював мене обіцяючи розрахуватися в найкоротший термін. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України станом на 24.06.2019 року, 100 Євро дорівнює 2972 гривні відповідно повна сума боргу становить 169404 (сто шістдесят дев`ять тисяч чотириста чотири гривні 00 коп.) Згідно частини 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Ним, як позивачем неодноразово вживалися заходи для досудового врегулювання спору, але вони з відповідачем не дійшли компромісу у вищезазначеному спорі, тому вирішення можливе тільки в судовому порядку. На підставі вищенаведеного просить суд, стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його, [PERSON] , [INFO] , користь борг за договором позики від 30 січня 2019 року у розмірі 169404 (сто шістдесят дев`ять тисяч чотириста чотири гривні 00 коп.) та 1694 гривні 04 коп. сплаченого судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримата в повному обсязі та не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно чинного законодавства. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частиною 1 ст. 1048 ЦК визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 81 ч.1,5,6 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам вцілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, а саме: копії паспортів та карток платників податків сторін по справі; копії розписок [PERSON] від 01 березня 2018 року та 30 січня 2019 року; копію ухвали Коломийського міськрайонного суду від 27 лютого 2019 року якою позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики залишено без розгляду за заявою [PERSON] ; копію квитанції про сплату витрат на професійну правничу допомогу на суму 4000 грн.; копію акту виконаних робіт адвокатом від 24 червня 2019 року, вважає, що позов частково підставний і підлягає до часткового задоволення, оскільки відповідачем порушено зобов`язання за договором щодо повернення грошових коштів у визначений строк, які він добровільно не виконує, у зв`язку з чим слід стягнути з нього суму неповернутого боргу відповідно до діючого курсу доллара по відношенню до гривні станом на 17.09.2019р., яка становить 155 724 грн. (27.32х5700). В решті позову відмовити. На підставі викладеного та ст. 16 ЦК України ,

Outcome: approved