Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з позовною заявою про зняття арешту та виключення запису із реєстру. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить 15/100 квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 05 липня 2002 р. Зареєстровано в реєстрі № 1863. Як зазначає позивач, наприкінці 2019 року вона дізналася, що Дзержинським відділом ДВС Харківського міського управління юстиції (Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)) було винесено постанову АА №710870 від 11.06.2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої Шостою Харківською державною нотаріальною конторою 27.06.2008 року було внесено запис про арешт нерухомого майна, об`єктом обтяження якого є все належне позивачу нерухоме майно (без конкретного визначення його виду). 05.12.2019 року позивач звернулася до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про надання інформації щодо стану виконавчого провадження відносно неї та зняття вказаного арешту, накладеного на все належне їй нерухоме майно. У відповідь на вказану заяву позивача останній було повідомлено, що станом на 06.12.2019 року у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)) немає відкритих виконавчих проваджень, за яким боржником є позивач, сама постанова АА №710870 від 11.06.2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відсутня. При цьому, вказаною відповіддю відповідачем зазначається, що накладений арешт на все моє нерухоме майно позивача може бути знято на підставі відповідного рішення суду, так як іншої технічної чи законодавчо визначеної можливості зняти арешт в даному випадку виконавча служба не має. Окрім цього, 15.06.2020 року позивач звернулася до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, у відповідь на що останній було надано копію Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №19415105 від 27.06.2008 року, в якому містяться відомості про накладення арешту нерухомого майна, об`єктом обтяження якого є все належне позивачу нерухоме майно (без конкретного визначення його виду) на підставі постанови АА №710870 від 11.06.2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також повідомлено про відсутність даної постанови у справах держконтори, так як існуючий на той час порядок внесення запису про арешт майна, який було визначено Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року за №31/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не вимагав від державного виконавця надання до державної нотаріальної контори безпосередньо самої постанови, а лише заяву про реєстрацію обтяження об`єкта, на підставі якої і було внесено запис про обтяження. Таким чином, підстави для наявності арешту на майно [PERSON] на підставі постанови АА №710870 від 11.06.2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відсутні, а тому наявний арешт на належне позивачу нерухоме майно (без конкретного визначення його виду) є протиправним та таким, що порушує гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами її право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. В судове засідання відповідач та третя особа не з`явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позивач та її представник у судове засідання з`явилися, підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 15/100 квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 05 липня 2002 р. Зареєстровано в реєстрі № 1863. Дзержинським відділом ДВС Харківського міського управління юстиції (Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)) було винесено постанову АА №710870 від 11.06.2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої Шостою Харківською державною нотаріальною конторою 27.06.2008 року було внесено запис про арешт нерухомого майна, об`єктом обтяження якого є все належне позивачу нерухоме майно (без конкретного визначення його виду). 05.12.2019 року позивач звернулася до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про надання інформації щодо стану виконавчого провадження відносно неї та зняття вказаного арешту, накладеного на все належне їй нерухоме майно. Відповідно до листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 06.12.2019 року №56394/14.6-31, вбачається, що у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)) немає відкритих виконавчих проваджень, за яким боржником є позивач, а сама постанова АА №710870 від 11.06.2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відсутня. Листом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори від 15.06.2020 року №1748/01-16 позивачу було надано копію Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №19415105 від 27.06.2008 року, в якому містяться відомості про накладення арешту нерухомого майна, об`єктом обтяження якого є все належне позивачу нерухоме майно (без конкретного визначення його виду) на підставі постанови АА №710870 від 11.06.2008 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Цим же листом позивачу було повідомлено про відсутність постанови АА №710870 від 11.06.2008 року у справах держконтори, так як відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року за №31/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), від державного виконавця не вимагалося надання до державної нотаріальної контори безпосередньо самої постанови, а лише заяву про реєстрацію обтяження об`єкта, на підставі якої і було внесено запис про обтяження. Як слідує з наданого відповідачем листа від 06.12.2019 року №56394/14.6-31 на теперішній час у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відсутні будь які відкриті виконавчі провадження про стягнення з позивача на користь будь-яких осіб, а тому відсутні підстави для арешту майна позивача. Будь-яких доказів щодо спростування вказаної інформації або відомостей про наявність у позивача заборгованості на підставі постанови АА №710870 від 11.06.2008 року, або про підстави її винесення державним виконавцем, відповідачем до суду не надано. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно дост.41КонституціїУкраїни кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Непорушність права власності регулюється ст. 321 ЦК України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За правилами ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках неможливості скасування арешту органами ДВС, арешт може бути знято за рішенням суду. В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved