Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми безпідставно набутої допомоги. Мотивував свої вимоги тим, що [PERSON] на підставі його заяви від 17.11.2015 року було надано допомогу Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В подальшому, [PERSON] було продовжено надання допомоги Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації на підставі його заяви від 17 травня 2016 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до рішень від 20.11.2015 року, 27.04.2016 року, 29.06.2016 року відповідачу було призначено грошову допомогу на періоди 17.11.2015 року по 16.11.2016 року включно у розмірі 7977.87 гривень. Відповідно до п. 6 Порядку № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. За інформацією Міністерства соціальної політики України відповідач мав відкритий депозитний рахунок у ПАТ КБ «Приват Банк» з 01 вересня 2015 року по 10 лютого 2016 року і розмір коштів на такому перевищував 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Рішенням № 34 від 02 березня 2017 року засідання Комісії з питань призначення(відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, на підставі п. 6 Порядку № 505, прийнято рішення про припинення вже призначеної грошової допомоги відповідачу. Позивач зазначає, що по особовому рахунку [PERSON] виникла переплата у розмірі 7977.87 гривень. Позивач вважає, що вказану суму необхідно стягнути з відповідача, оскільки відповідно до п. 11 Порядку № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» у разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги стягуються у судовому порядку. Вважає, що у відповідності до правил п. 11 Порядку № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» зазначену суму допомоги, яка виплачена надмірно необхідно стягнути з відповідача. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання відповідача. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі його заяви від 17.11.2015 року було надано допомогу Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В подальшому, [PERSON] було продовжено надання допомоги Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації на підставі його заяви від 17 травня 2016 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року за № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до рішень від 20.11.2015 року, 27.04.2016 року, 29.06.2016 року відповідачу було призначено грошову допомогу на періоди 17.11.2015 року по 16.11.2016 року включно у розмірі 7977.87 гривень. Відповідно до п. 6 Порядку № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. За інформацією Міністерства соціальної політики України відповідач мав відкритий депозитний рахунок у ПАТ КБ «Приват Банк» з 01 вересня 2015 року по 10 лютого 2016 року і розмір коштів на такому перевищував 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Рішенням № 34 від 02 березня 2017 року засідання Комісії з питань призначення(відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, на підставі п. 6 Порядку № 505, прийнято рішення про припинення вже призначеної грошової допомоги відповідачу. Суд бере до уваги ту обставину, що за таких встановлених фактів по особовому рахунку [PERSON] виникла переплата у розмірі 7977.87 гривень. Відповідно до п. 11 Порядку № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» у разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги стягуються у судовому порядку Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності з ретельно проаналізованими доказами, суд дійшов категоричного висновку, що внаслідок недобросовісної поведінки [PERSON], що виразилась у неповідомленні про наявність депозитного рахунку в установі банку із наявними коштами, що перевищували 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, останній безпідставно отримав адресну допомогу у розмірі 7977 гривень 87 копійок, які і пред'явлені позивачем до стягнення. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України стягнувши з відповідачі судовий збір на користь держави Україна у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved