Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що за договором купівлі-продажу від 26.11.2014 року придбав у власність 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS], де на той час залишалися зареєстрованими відповідачі, які в будинку не проживали та не проживають до теперішнього часу, але відмовляються знятися з реєстраційного обліку. Вважає, що такими діями відповідачів порушується його законне право як власника даного житлового приміщення, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що на момент придбання ним 1/3 частини будинку у ньому ніхто не проживав, оскільки будинок був непридатний для проживання та потребував капітального ремонту. На даний час також в будинку ніхто не мешкає, але відповідачі відмовляються добровільно знятися з реєстрації. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом про вселення, мотивуючи свої вимоги тим, що не мешкає в спірному будинку, оскільки [PERSON] після його придбання змінив замки, тобто незаконно позбавив його права на проживання. В судовому засіданні встановлено, що за договором купівлі-продажу від 26.11.2014 року [PERSON] придбав у власність 1/3 часину житлового будинку по [ADDRESS]. В договорі зазначено (п.13), що на момент його укладення в будинку, крім продавця, зареєстровані [PERSON] та син продавця [PERSON], проти чого покупець не заперечує. (а.с.6). Право власності позивача [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS] підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7-8). Згідно з довідкою з місця проживання та копією будинкової книги в частині будинку по [ADDRESS], що належить позивачу [PERSON], зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] (а.с.12-15). Як вбачається з наданих суду письмових розписок, [PERSON] отримав від продавця будинку [PERSON] 76 500 грн. від продажу будинку, зобов'язується знятися з реєстраційного обліку по [ADDRESS] після бесіди з покупцем будинку (а.с.54, 55). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов є необґрунтованим, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі [PERSON], [PERSON] з не проживають у зазначеному житловому приміщенні, комунальні послуги не сплачують, але не знімаються з реєстрації за місцем проживання. Встановлено, що даний будинок ще до його продажу позивачеві [PERSON] потребував капітального ремонту, а тому в ньому ніхто не проживав. Відповідач [PERSON] постійно мешкає в іншому населеному пункті, а відповідач [PERSON] протягом тривалого часу мешкає в м. Суми за іншою адресою. В судовому засіданні досліджені надані відповідачем суду в якості доказів рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.05.2011 року (а.с.53) про вселення [PERSON] в житловий будинок по [ADDRESS], та Апеляційного суду Сумської області від 12.03.2014 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про розірвання договору найму та виселення [PERSON] з житлового будинку по [ADDRESS] та залишено без змін рішення Зарічного районного суду м. Суми від29.01.2014 року про відмову в задоволенні позову [PERSON] про розірвання договору дарування 1/3 частини цього будинку та вселення (а.с.51-51). Як вбачається з цих судових рішень, судом були встановлені обставини, які свідчать про те, що [PERSON] не проживав в спірному будинку та на підставі судового рішення мав змогу вселитися в нього. Однак, ані на момент продажу даного будинку в листопаді 2014 року, ані на теперішній час відповідач [PERSON] до будинку не вселявся та не мешкав у ньому. Будь-яких належних йому особистих речей в будинку немає. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом встановлений факт не проживання відповідача в спірному приміщенні більше року без поважних причин. Статтею 319 ч. 1 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи наведені норми закону, слід зазначити, що всі вони стосуються відносин між власником житла та членом його сім'ї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], був членом сім'ї колишнього власника - сином [PERSON], а [PERSON] не являвся членом її сім'ї та був зареєстрований в будинку за її згодою як колишнього власника і користувався цим житлом на підставі договору найму. На даний час позивач [PERSON] є власником даного житла і користується всіма передбаченими законом правами власника. Відповідачі не є членами сім'ї нового власника та до нього з приводу укладення договору найму не зверталися. Крім того, статтею 405 ч. 1 ЦК України визначено право на користування цим житлом відповідно до закону членів сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. Оскільки відповідачі не є членами сім'ї власника, положення даної норми закону на них не поширюються, і для набуття права проживання в даному житловому приміщені, їм необхідно було звернутися до нового власника житла для укладення нового договору найму. Таким чином, суд вважає первісний позов обґрунтований, а зустрічний позов - таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги [PERSON], на думку суду, виходячи з наведених обставин та норм закону, є безпідставними. Відповідачів [PERSON], а [PERSON] необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням в 1/3 частині житлового будинку за адресою м. Суми, [ADDRESS] в м. Суми, а в задоволенні зустрічного позову відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: approved