Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 грудня 2015 року о 20 год. 45 хв. був пошкоджений його автомобіль. Особою, винною у даній ДТП визнано відповідача, який згідно з постановою Соснівського районного суду м. Черкаси притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту становить 146\~620 грн. Вартість матеріального збитку, який спричинений внаслідок пошкодження автомобіля становить 154\~473 грн. Крім цього він скористався послугами евакуатора, вартість робіт якого складає 840 грн. Усього сума матеріальних збитків спричинених в результаті ДТП складає 156\~313 грн. З урахуванням того, що страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 50\~000 грн. просив стягнути 106\~213 грн. матеріальної шкоди. Крім того, вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдана також моральна шкода, яку оцінює в 50\~000 грн. та яка полягає в тому, що ДТП сталося саме у Новорічний святковий вечір, 31.12.2015 у 20-45 годині, він був вимушений надавати пояснення працівникам ДАІ та залишився без машини у чужому місті. В машині перебувала його собака, яка так сильно злякалася зіткнення, що довгий час також не могла прийти до тями. Він втратив машину, тому перебуває в постійному стресі. В добровільному порядку відповідач не бажає відшкодувати завдану шкоду, в звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги на суму страхового відшкодування виплаченого страховою компанією, підтримав позов та просив суд його задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов визнали частково, а саме щодо стягнення суми заподіяної шкоди, яка визначена згідно з висновком експертизи, проведеної за ухвалою суду, з урахуванням виплаченого страхового відшкодування. Також просили суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди та послуг по транспортуванню автомобіля за допомогою евакуатора. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року до справи залучено в якості третьої особи товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо». В судове засідання представник третьої особи не зявився, повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31 грудня 2015 року о 20-45 год., відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. 30 років Перемоги, 17 м. Черкас перед поворотом праворуч не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині дороги та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] в той час коли останній рухався в попутному напрямку, чим порушив п. 10.4 ПДР України. Внаслідок цієї ДТП автомобілі отримали пошкодження. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2014 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, слід мати на увазі, що в ч. 4 ст. 61 ЦПК України вказано, що постанову суду у справі про адміністративне правопорушення визначено як обовязкову для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Юридична ознака володільця полягає у тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє обєктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку. У свою чергу матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння небезпечними обєктами. Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192\~ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Не погоджуючись із розміром матеріальної шкоди, визначеної позивачем, відповідач в судовому засіданні заявив клопотання про призначення у справі авто товарознавчої експертизи згідно висновку якої № 415/16-23 від 22.11.2016 вартість матеріальних збитків, заподіяних при ДТП власнику автомобіля [NUMBER] на момент проведення оцінки складає 79034,67 грн. Даний розмір збитків позивач не оспорював. Оскільки відповідно до статті 3\~Закону № 1961-IV\~обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194\~ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Кредо», остання виплатила 50000 грн. відшкодування матеріальної шкоди, що є максимальною сумою страхового відшкодування, що передбачена полісом № АІ 7278126 від 09.06.2015. За таких обставин, матеріальний збиток, який підлягає відшкодуванню, заподіяний позивачу, як власнику автомобіля SUBARU FORESTER складає: 79034,67 грн. - 50000 грн. = 29034,67 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Із пояснень позивача вбачається, що ДТП сталося саме у Новорічний святковий вечір, 31.12.2015 у 20-45 годині, він був вимушений надавати пояснення працівникам ДАІ та залишився без машини у чужому місті. В машині перебувала його собака, яка так сильно злякалася зіткнення, що довгий час також не могла прийти до тями. Він втратив машину, тому перебуває в постійному стресі. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до часткового задоволення в сумі 3 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданих позивачем квитанцій розмір витрат по сплаті судового збору складає 2063,14 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Що стосується стягнення витрат на послуги евакуатора, суд не знаходить підстав для їх відшкодування за рахунок відповідача, оскільки як вбачається із пояснень сторін після ДТП автомобіль міг рухатись, позивач разом із відповідачем ним їздили для проходження медичного освідування, в подальшому позивач поїхав в м. Сміла до родичів. Оскільки судом взято до уваги як доказ по справі висновок експерта від № 415/16-23 від 22.11.2016, оплата за проведення експертизи була здійснена відповідачем, суд не знаходить підстав для стягнення витрат понесених позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження від 01.02.2016 року в розмірі 1000 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 29034,67 грн., 3\~000 грн. моральної шкоди та судові витрати в розмірі 2063,14 грн., а всього 34097,81 грн.

Outcome: approved