Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить розірвати шлюб з відповідачкою, мотивуючи тим, що протягом довгого часу вони не мають порозуміння між собою. Між ними постійно виникають безпричинні сварки. На даний час вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та подружніх відносин не підтримують. В добровільному порядку розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідачка відмовляється. Дітей від шлюбу не мають. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримав, зазначивши, що за строк наданий їм на примирення вони не примирилися, і примирення між ними неможливе. З початку березня 2020 року вони разом не проживають. Відповідач вводить суд в оману, так як не хоче розлучатися. Відповідач про причини неявки не повідомила, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. В підготовче судове засідання нею було надано заяву, в якій вона просила шлюб не розривати, зазначивши, що вони із позивачем проживають однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , ведуть спільне господарство, підтримують подружні відносини, разом\~ виховують її дитину від першого шлюбу [PERSON] .. Судове засідання просила проводити без її участі.\~\~ Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.01.2020 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб 21.11.2015 (актовий запис №2719). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд\~ з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя\~ подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. При цьому, законодавець не визначив, будь-які виключення з положень вказаних правових норм.\~ В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. З початку березня 2020 року вони припинили спільне проживання та проживають окремо; за строк наданий їм на примирення вони не примирилися. Позивач вказав, що примирення між ними\~ неможливе. Дітей від шлюбу сторони не мають. Тобто, фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. За таких обставин, аналізуючи досліджені докази, правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.\~ Судовий збір позивачем сплачено в сумі 840 грн. 80 коп..

Outcome: approved