Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 10.06.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №Р23.178.73170, відповідно до якого остання отримала кошти в розмірі 11182 грн. зі сплатою 18% річних за користування кредитом, з погашенням кредиту та процентів за користування ним, у строки передбачені графіком щомісячних платежів. 30.09.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантьє» було укладено договір факторингу №30/09-1, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступив (передав у власність) новому кредитору (факторові) право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідно, ТОВ «ФК «Рантьє» набув право грошової вимоги за кредитним договором № Р23.178.73170. Свої зобовязання щодо повернення суми кредиту, відсотків відповідачка не виконала належним чином, внаслідок чого, станом на 30.03.2016 року утворилась заборгованість в сумі 16556,25 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки і просив стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 16556,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 10990,67 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями у сумі 5565,58 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила відмовити у стягненні відсотків за користування кредитом, але жодних доказів не надала. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10.06.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № Р23.178.73170, відповідно до якого остання отримала кошти в розмірі 11182 грн. зі сплатою 18% річних за користування кредитом, з погашенням кредиту та процентів за користування ним, у строки передбачені графіком щомісячних платежів. 30.09.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантьє» було укладено договір факторингу №30/09-1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив (передав у власність) новому кредитору (факторові) право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідно, ТОВ «ФК «Рантьє» набув право грошової вимоги за кредитним договором № Р23.178.73170. Таким чином, права кредитора за кредитним договором № Р23.178.73170 від 10.06.2014 р., що було укладено між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою належать ТОВ «ФК «Рантьє». Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідачка, порушуючи умови договору, свої зобов'язання належним чином не виконувала, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 30.03.2016 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі - 16556,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 10990,67 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 5565,58 грн. Відповідачка жодних доказів, які б спростовували правомірність нарахування відсотків, не надала. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідачки в користь позивача кредитну заборгованість в розмірі 16556,25 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачкою понесених ним судових витрат. На підставі ст.ст.526, 610, 611, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved