Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Дмитрушківської об`єднаної територіальної громади Уманського району Черкаської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування. Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] , який відповідно до виписки з по господарської книги Дмитрушківської сільської ради за 2001-2005 роки належав померлій. У зв`язку з оформленням спадщини, що залишилася після смерті його бабусі, він звернувся до Уманського міськрайонного суду з заявою про встановлення батьківства. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.04.2019 року по справі №705/1158/19, заяву задоволено та встановлено факт батьківства, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] . Після отримання вищевказаного судового рішення, він звернувся до Уманського міськрайонного ВДРАЦС, з заявою про отримання свідоцтва про смерті його бабусі та після отримання вказаного свідоцтва, він дізнався, що прізвище його бабусі записане не [PERSON] , як у свідоцтві про народження його батька від 30.08.1976 року, а [PERSON] . Потім, він звернувся до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, однак, йому було відмовлено, в зв`язку з неможливістю встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] та відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що й стало підставою для звернення до суду. Позивач просить встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] та бабусею [PERSON] , [INFO] . Крім цього просить визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в підготовче засідання не з`явився, попередньо надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, - з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для позивача важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в с. Томашівка Уманського району Черкаської області, його батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2019 року встановлено факт батьківства, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] та зобов`язано Уманський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , який народився [INFO] , вказавши батьком - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.9-11). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в с. Дмитрушки Уманського району Черкаської області, його батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 13). Відповідно до виписки з по господарської книги Дмитрушківської сільської ради за 2001-2005 роки господарство №271, книга №3, [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] , голова господарства (а.с.14). Відповідно до довідки №386 від 21.05.2020 року, виданої Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області про те, що гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала і була зареєстрована у [ADDRESS] . Разом із спадкодавцем на день смерті в будинку крім спадкодавця проживали: син - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , онук - [PERSON] - [INFO] .. Заповіт від імені гр. [PERSON] не посвідчувався Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області (а.с.16). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведена спадкова справа 149/2020 (а.с.17). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2020 року, державний нотаріус Уманської районної нотаріальної контори Черкаської області Діброва Л.М. відмовив гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої був син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та у зв`язку з неможливістю встановлення родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що він являється її сином (а.с.18-20). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 29 Характеристика будівель) будинок з іншими господарськими будівлями був побудований в період до 1935 року. На момент завершення будівництва житлового будинку та інших споруд чинним законодавством не була передбачена процедура введення завершеного будівництва приватного житлового будинку в експлуатацію. 12 березня 1981 року Радою Міністрів Української РСР була прийнята постанова № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». Постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Таким чином, станом на момент закінчення будівництва житлового будинку, зокрема станом на 1935 рік, чинним законодавством не була передбачена процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1961 року, що діяла на момент завершення будівництва, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Записи в по господарських книгах сільських рад визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту належності документу та визнання права власності на спадкове майно в контексті положень ст.ст. 76-80 ЦПК України є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обгрунтований та підлягає до задоволення.

Outcome: approved