Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 23.02.2011р. уклав із відповідачем кредитний договір за яким відповідач отримав кредит в розмірі 6900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач неналежним чином виконував обов`язки за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2019р. становить 360408,69 грн. та складається з 12468,63 грн. заборгованості за кредитом, 343986,06 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3954,00 грн. заборгованості за пенею та комісією. Разом із цим, позивач ставить вимоги про стягнення частини заборгованості в розмірі 122668,03 грн., що складається з тіла кредиту 12468,63 грн. та 110199,40 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом з 23.02.2011р. по 30.10.2017р. Ухвалою від 13.03.2019р. позов було залишено без руху у зв`язку з тим, що позивачем не виконано вимоги п.п. 5 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме: не викладено всіх обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено всіх доказів, якими обґрунтовано позов: зазначено, що кредит було видано у розмірі 6900,00 грн. зі сплатою 30% на рік. Разом із цим, позивач зазначає, що борг з тіла кредиту становить 12468,63грн., але не вказує коли та на підставі якого пункту договору було здійснено збільшення тіла кредиту. Борг зі сплати відсотків зазначено у розмірі 110199,40 грн. за період з 23.02.2011р. по 30.10.2017р., що явно не відповідає зазначеним у позові 30%. В позові не вказано, коли та на підставі якого положення договору процентна ставка була змінена та чи є відомості про повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки. 25.03.2019р. позивач подав заяву з додатками у відповідь на ухвалу про залишення позовної заяви без руху, де зазначив, що відповідно до умов договору, відповідач отримав кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до тарифів «універсальна 55 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) 2,5%, за тратами здійсненими з 01.09.2014р. - 2,9%; за тратами, здійсненими з 01.04.2015р. - 3,6%; обов`язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості; з 01.04.2014р. - 5% від заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) та 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) та 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Окрім того, пункт 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачає можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. (а.с. 47) Також надано довідку про зміну умов кредитування із зазначенням змін кредитного ліміту (а.с. 48), та виписку з банківського рахунку (а.с. 49-53) Ухвалою суду від 28.03.2019р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника позивача не надходило клопотань про розгляд справи в загальному порядку. Відповідач відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 23.02.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, позичальник виявив бажання оформити платіжну кредитну карту «універсальна» з кредитним лімітом 5000 грн. В анкеті зазначено, що договір між позичальником та банком складається з заяви, пам`ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів. (зворотній бік аркуша справи 11). Згідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна 55 днів пільгового періоду», за договором SAMDN500000041296470, укладеного із [PERSON] базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) 2,5%, обов`язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості; пеня нараховується за формулою базова процентна ставка по договору поділити на 30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) додати 1% від заборгованості але не менше 30 грн. на місяць (нараховується один раз на місяць). (а.с. 12) Згідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк має право в будь-який момент зменшити або збільшити кредитний ліміт (зворотній бік а.с. 29). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , 23.02.2011р. йому було встановлено кредитний ліміт 300,00 грн., який в подальшому неодноразово змінювався, та мав найбільший розмір з 27.08.2013р. 6900 грн., а в подальшому знижувався, останній раз 14.10.2014р. до 5900 грн. (а.с. 48) Виписка з карткового рахунку [PERSON] за період з 23.02.2011р. по 31.01.2019р. містить наступні записи: кредитний ліміт: 5900 грн., всього приход «31833,35 CR», всього розхід «392242,04 грн.» (а.с. 49) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Як підтверджується матеріалами справи, банк надавши відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивачем надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що станом на 31.01.2019р. борг становить 360408,69 грн. та складається з 12468,63 грн. заборгованості за кредитом, 343986,06 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3954,00 грн. заборгованості за пенею та комісією. (а.с. 8-10) Разом із цим, позивач ставить вимоги про стягнення частини заборгованості в розмірі 122668,03 грн., що складається з тіла кредиту 12468,63 грн. та 110199,40 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом з 23.02.2011р. по 30.10.2017р. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (зворотній бік а.с. 5) З цього приводу суд вказує таке. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.02.2011р. шляхом підписання заяви-анкети. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. При цьому, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві-анкеті позичальника від 23.02.2011р. процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Суд не приймає в якості достовірного доказу довідку про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна 55 днів пільгового періоду», за договором SAMDN500000041296470, укладеного із [PERSON] на аркуші справи 12 за наступних підстав. В нижній частині аркушу є поле «дата» із зазначенням 23.02.2011 та поле «підпис» із рукописним розписом. Разом із цим, не зазначено прізвища та ініціалів особи, яка підписала дану довідку. Окрім того, в довідці вказано що довідка видана за договором SAMDN500000041296470. Проте, позовна заява, уточнююча заява, анкета-заява, розрахунок заборгованості довідка про зміну умов кредитування та виписка з карткового рахунку, які були подані позивачем, не містять жодних посилань на номер SAMDN500000041296470. Навпаки, в позовній заяві (а.с. 5), розрахунку заборгованості (а.с. 8), довідці про зміну умов кредитування (а.с. 48) вказано, що договір кредиту не має номеру: «договір б/н». Розрахунок заборгованості із процентів 110199,40 грн. позивачем обґрунтовано не було навіть після залишення позовної заяви без руху. Відтак, слід відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення з відповідача 110199,40 грн. заборгованості за процентами. за користування кредитом, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого в підписаній між сторонами анкеті-заяві обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. При цьому, згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. При цьому, суд зазначає, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Позивач вказує заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12468,63 грн. разом із цим, як вбачається з довідки про зміну умов користування кредитом та обслуговування кредитної карти (аркуш справи 48) найбільший розмір кредитного ліміту йому було встановлено у 6900 грн., який останній раз зменшено до 5900 грн. Законодавство України не містить визначення поняття «кредитний ліміт». Разом із цим, у банківському праві кредитним лімітом вважається максимальна сума кредиту, яку може видати банк позичальнику. Позивачем, навіть після залишення позовної заяви без руху, не надано до суду пояснень та доказів, яким чином розраховано у позові заборгованість із тіла кредиту (яку суму кредитних коштів фактично витратив відповідач, та яку конкретну суму тіла кредиту він погасив). Також, позивачем не визначено, яким чином відповідач скористувався кредитними коштами 12468,63 грн. (вказаними у якості тіла кредиту) понад максимальний встановлений йому кредитний ліміт 6900,00 грн. За таких обставин, зазначена позивачем сума кредитного ліміту 5568,63 грн. (12468,63 грн. відняти 6900,00 грн.) Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6900,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, суму задоволених вимог 6900,00 треба помножити на 100 та поділити на суму первісних вимог 122668,03 грн., що дорівнює 5,62% 5,62 відсотків від суми сплаченого позивачем судового збору 1921,00 грн. дорівнює 107,96 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial