Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача [PERSON] Свій позов мотивує тим, що між ними 07.08.1999 року був зареєстрований шлюб відповідно до свідоцтва про одруження І-СР № 033540 відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Канівської міської ради Черкаської області. 14.03.2002 року від шлюбу у них народилася донька [PERSON]. На даний момент сумісним подружнім життям не проживають, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Виходячи з цього, вони переконалися, що є зовсім різними людьми, а тому позивач просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ільєнко». Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від стягнення судового збору з відповідача на його користь відмовляється. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, даних у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, і з цією метою суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами укладено 07.08.1999 року та зареєстровано відповідно до свідоцтва про одруження І-СР № 033540 відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Канівської міської ради Черкаської області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 89 (а.с.3) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження № І-СР № 104005 та про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 03.04.2002 р. зроблено відповідний запис № 53 (а.с.9) Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Шлюб сторін розпався остаточно, носить формальний характер, відновити подружні стосунки неможливо, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Outcome: approved