Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у якій зазначає, що 16.03.2004 року між нею, [PERSON] та її чоловіком [PERSON] було укладено договір позики у формі розписок, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, які зобов'язались повернути до 01.12.2004 року. В січні 2010 року та лютому 2011 року [PERSON], [PERSON] повернули позивачу всього 2000 доларів США, а зобов'язання у 8000 доларів США не виконано. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2012 року з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто на користь позивача борг за договором позики в сумі 63552.00 гривень, 10000грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.11.2012 року зазначене вище рішення змінено: скасовано рішення в частині стягнення з [PERSON], [PERSON] 10000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та в задоволенні позову в цій частині відмовлено, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Нещодавно позивачу стало відомо, що [PERSON] помер 04.05.2013р., проте зобов*язання за договором позики не виконані. [PERSON] зобов*язувалась повернути суму боргу в строк до 01.12.2004р., однак до теперішнього часу сума боргу не повернута у зв*язку з чим у відповідності до ст. 625, ст. 1050 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції за час прострочення грошового зобов*язання в розмірі 72 830,59грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 19227,08грн. та судовий збір в розмірі 931,00грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд застосувати строк позовної давності до даних вимог позивача, оскільки нею він пропущений без поважних причин. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.03.2012р., яке частково було змінено рішенням апеляційного суду Харківської області 08.11.2012р. з [PERSON],[PERSON] солідарно була стягнута заборгованість за договором позики в розмірі 63 552,00грн.. Згідно ч.1\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого\~\~індексу інфляції за весь час прострочення,\~\~а також три проценти річних\~\~від\~\~простроченої\~\~суми,\~\~якщо\~\~інший\~\~розмір процентів не встановлений договором або законом. В\~статті 629 Цивільного кодексу України\~зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки Проте у порушення положень договору позики, приписів\~Цивільного кодексу України, істотні умови договору Боржником порушені, Відповідачем не виконуються зобов'язання щодо погашення залишеної суми заборгованості за договором позики. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а саме: на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до даних правовідносин. За таких підстав суд вважає, що право [PERSON] порушено, але підлягає захисту частково з врахуванням положень ст.256 ЦК України. Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності та до стягнення підлягають суми за прострочення грошового зобов*язання за останні три роки . Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Оскільки представником відповідача було заявлено клопотання про застосування позовної давності, суд стягує з відповідача 3 % річних від простроченої суми за період з 20.05.2012р. по 31.12.2014р. в розмірі 4990,39грн.з індексом інфляції за час прострочення грошового зобов*язання за період 2013-2014рр. в розмірі 16142,21грн.. В частині стягнення з відповідача індексу інфляції за час прострочення грошового зобов*язання та 3 % річних від простроченої суми за період з 2005р. по 2012р. суд відмовляє в задоволенні вимог, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності з причин, які не можуть бути визнані судом поважними. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 213,72грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial