Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою розірвання договору оренди землі від 01 лютого 2008 року, зареєстрованого Світловодським районним відділом Кіровоградської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах» 21.04.2008 р. за № 040838300042. З урахуванням змінених підстав позову свої вимоги мотивує тим, що згідно з Державним актом на право власності на землю він є власником земельної ділянки № 234 загальною площею 4,10 га., з кадастровим номером 3525286900:02:000:0234, яка розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Відповідно до договору оренди землі вказана земельна ділянка була передана відповідачу в оренду, на строк 10 років. Посилаючись на положення ст. 24 Закону України «Про оренду землі» вказує, що позивач має право вимагати від орендаря, зокрема, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Одним з обовязкових заходів із збереження родючості ґрунтів, які має здійснювати землекористувач є розробка і дотримання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Оскільки, відповідачем проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь щодо земельної ділянки не розроблений, позивач вважає, що наслідком такої протиправної бездіяльності відповідача буде загроза збереження стану орендованої земельної ділянки, погіршення родючості ґрунту, що порушує його цивільні права. У звязку з цим просить розірвати договір оренди землі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачем порушуються правила сівозміни, він тривалий час вирощує сою на земельній ділянці, яка належить позивача, що виснажує ґрунт. Відповідач зобовязаний розробити проект землеустрою з січня 2015 р., проте до цього часу ним це зроблено не було. Заборгованості із сплати орендної плати у відповідача не має. Докази щодо зменшення родючості ґрунту на земельній ділянці, що належить позивачу, відсутні. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення по суті позовних вимог, в яких зазначив, що умовами договору оренди не передбачено обовязку орендаря розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Вважає, що підставою для розірвання договору оренди землі може бути лише істотне порушення умов договору оренди. Припущення позивача про загрозу збереження стану орендованої земельної ділянки, що може порушувати його права на земельну ділянку, вважає необґрунтованим та недоведеним. В судовому засіданні були досліджені докази: - копія договору оренди землі укладеного між сторонами по справі 01.02.2008 р.; - копія акту передачі земельної ділянки від 01.02.2008 р.; - копія акту встановлення та погодження меж земельних ділянок в натурі; - копія Державного акту про право приватної власності на землю, виданого на імя позивача; - копії звітів ПП «Степ» щодо внесення мінеральних, органічних добрив, гіпсування та вапнування ґрунтів за період 2009 2014 р.р.; - копії видаткових накладних та актів ПП «Степ» щодо придбавання та внесення добрив та гербіцидів; - копія акта та довідки Павлівської сільради щодо невикористання земельної ділянки позивача в 2009 р. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору - є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладанні договору оренди сторони дотримались форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору оренди землі» від 03 березня 2004 року № 220 і відповідав за своїм змістом нормам Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та іншим нормативним актам України. Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначені нормами Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV. Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що порядок розробки проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог ч. 3 ст. 52 Закону України «Про землеустрій» постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2011 року № 1134 затверджено Порядок розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. З огляду на те, що на момент укладання сторонами договору оренди порядок розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь не існував, суд не вважає, що використання земельної ділянки позивача без розроблення такого проекту погіршує екологічний стан земельної ділянки чи родючість ґрунтів. Частиною 1, ст. 32 Закону України «Про оренду землі», передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 651 ЦК України, визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотним визнається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Пунктом 38 Договору, укладеного між позивачем та відповідачем встановлено, що підставами для розірвання договору є систематична несплата орендної плати, проте, як за ствердженням представника відповідача, заборгованості із сплати орендної плати немає. Позивачем не було доведено, що в результаті використання земельної ділянки відповідачем, дійсно зменшилося родючість ґрунтів. Висновок про зменшення родючості ґрунтів, зроблений на підставі відомостей про сільськогосподарські культури, які культивувалися відповідачем в певний період, є лише припущенням про зменшення родючості ґрунтів. Не розроблення відповідачем проекту із землеустрою дійсно може порушувати норми земельного законодавства, але це не порушує цивільних прав позивача. Відповідно до правових позицій, викладеного у рішенні Верховного Суду України у справі № 6-94цс13, зазначено, що лише самі пособі формальні порушення законодавства не можуть свідчити про порушення цивільних прав сторони договору оренди землі. Позивачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт порушення відповідачем істотних умов договору оренди земельної ділянки (зменшення родючості ґрунтів), а так само цивільних прав позивача, як сторони договору. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі та договорі та не підлягають задоволенню. Судові витрати по справі повинні бути покладені на позивача.

Outcome: dismissed