Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,\~ посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що 03.08.2016р. о 19 год. 43 хв. в м. Бердянську по пр. Східному, [PERSON] (Відповідач), керуючи автомобілем [NUMBER], не обрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], після чого з місця ДТП поїхав. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля [NUMBER], [PERSON] (позивач) отримала тілесні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 13.1, 2.10а Правил дорожнього руху України, отже скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124,122-4 КУпАП. Постановою Бердянського міськрайонного суду від 15.08.2016р. відповідача визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 05.10.2016р., апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Бердянського міськрайонного суду від 15.08.2016р. без змін. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнала ушкоджень здоров'ю, а саме: закрита черепна мозкова травма; струс головного мозку; забій м'яких тканин голови; - помірні дегенеративно-дистрофічні зміни шийного відділу хребта. невеликий дегенеративний стеноз хребетного каналу на рівні СЗ-С7. невеликі циркулярні протрузії дисків СЗ-4, С4-5, С5-6 і С6-7. Ознаки нестабільності в сегментах С2-СЗ, С5-С6 і С6-С7. Внаслідок противоправних дій відповідача, позивачу було спричинено матеріальні збитки. Позивач вказав, що відповідачу ще на місці ДТП було відомо, що позивач зазнала ушкоджень в результаті зіткнень транспортних засобів, відповідачу було запропоновано в добровільному порядку надати кошти, які необхідні для витрат за медичну допомогу, але він відмовився надати ці кошти, пояснивши, що позивач на стан свого здоров'я не скаржилась. Після отримання ушкоджень позивачу довелось звернутись за кваліфікованою медичною допомогою та пройти курс лікування. Під час лікування, позивачем були затрачені кошти на загальну суму 6169,31грн. 15.08.2016р. позивач, знаходячись в будівлі Бердянського міськрайонного суду, особисто повідомила відповідача, що для відшкодування завданих збитків та шкоди їй необхідно сплатити 9500грн., на що останній спочатку сказав, що сплатить цю суму в найближчий час, але в подальшому відмовився це зробити та почав говорити, що він не має ніякого відношення до того факту, що позивач зазнала ушкоджень в тій дорожньо-транспортній пригоді. У зв'язку зі склавшимися обставинами, щодо намагання відповідача уникнути відповідальності за скоєне, позивач була вимушена звернутись за правовою допомогою до адвоката [PERSON], з яким в подальшому було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до домовленості, позивач сплатила адвокату гонорар в розмірі 3200 грн. за надання правової допомоги в справі про адміністративне правопорушення №310/5511/16-п. Ця сума є справедливою і повністю відповідає обсягу виконаної роботи, яку виконав адвокат. Крім того, відповідач звернувся до Бердянського відділу поліції з заявою в відношенні позивача, начебто остання вимагає з нього кошти за те, що вона зазнала ушкоджень здоров'я під час ДТП. У зв'язку з цим, позивач знову була вимушена звернутись до адвоката [PERSON] за правовою допомогою, сплативши йому гонорар в розмірі 500 грн. Таким чином, позивачу було заподіяно матеріальні збитки на загальну суму 9869,31 грн. Крім матеріальних збитків, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в наступному. Під час зіткнення транспортних засобів позивач отримала тілесні ушкодження та відчула незначний фізичний біль. Одразу ж після ДТП, стан позивача почав погіршуватись, її стало нудити та почала боліти голова, що і призвело до необхідності звернутись за медичною допомогою. Після отримання ушкодження, позивач сподівалась, що від нього не настануть серйозних наслідків. Але після ретельного обстеження їй повідомили, що у неї зміщення шийних дисків, що призвело до душевних потрясінь та моральних переживань. Під час проходження лікування позивач була вимушена носити шийний карсет (медична назва - комір Шанца). Не можливо передати словами той психологічний стан, коли позивач вловлювала погляди на собі як сторонніх осіб так і знайомих, в моменти коли носила комір, що призводило кожний раз до душевних страждань. Крім того, позивач була вимушена змінити свій звичайний спосіб життя. В той час коли був запланований відпочинок на морі, вона в останні дні літа не могла в повному обсязі відпочити, так як необхідно було носити комір Шанца, що в котре призводило до моральних переживань. Позивач є веселою та енергійною людиною. Через пошкодження шийних дисків вона змушена обмежувати себе в русі (не бути як раніше енергійною), так як їй необхідно ще проходити реабілітацію (масаж), постійно переживає, що диски можуть знову зміститись. Все це знову і знову призводить до душевного болю та моральних страждань. Позивач також зазнала великого душевного болю, коли дізналась, що відповідач замість того, щоб вибачитись, почав намагатись уникнути відповідальності за скоєну з його вини дорожньо-транспортну пригоду, а в подальшому взагалі написав заяву про начебто вимагання грошей з боку позивача. Крім того, через намагання відповідача уникнути відповідальності за скоєне, позивач була вимушена звертатись за правовою допомогою до адвоката. Що призводило до додаткових витрат, що в котре відбивалося на її психологічному стані через нервові потрясіння та втрату душевного спокою . З моменту події і до цього часу відповідач не вибачився за скоєне. Не вжив жодних заходів щодо відшкодування завданої шкоди. Ці обставини прямо вказують на те, що він не надав своєї поведінки належної оцінки. Все це знову і знову змушує позивача переживати. Заподіяну позивачу моральну шкоду оцінити неможливо, тому що втрата дорогоцінного часу, психологічні страждання, втрата душевного спокою нічим непоправна, а біль і гіркота цієї втрати не підлягають ніякої грошової оцінки. Можна говорити лише про незначну компенсацію за моральну шкоду, заподіяну їй винними діями відповідача. Компенсацію за завдану моральну шкоду позивач оцінює в сумі 7000грн. і ця сума є справедливою і повністю обґрунтовує моральні страждання, які зазнала позивач. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухав сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.08.2016 року 0 19.43 хвилині в м. Бердянську по пр.. Східному, [PERSON] , керуючи автомобілем [NUMBER], не обрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], після чого з місця ДТП поїхав. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля [NUMBER], [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 13.1, 2.10а Правил дорожнього руху України, отже скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст..ст. 124, 122-4 КупАП. Дані факти встановлені постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.08.2016 року, яка була залишена без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 15.08.2016 року. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Апеляційного суду Запорізької області від 05.10.2016 року встановлений факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON]внаслідок порушення ПДР України водієм [PERSON] Апеляційним судом було встановлено, що вже на місце події 03.08.2016 року [PERSON] усвідомлював, що пасажир [PERSON] постраждала внаслідок зіткнення автомобілів,а тому мав діяти відповідно до вимог п.2.10 ПДД, чого він не зробив, тим самим допустив порушення вимог ПДД. Внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень після ДТП [PERSON] вимушена була звернутися за медичною допомогою і пройти курс лікування. Судом встановлено, що [PERSON] находилася на амбулаторному лікуванні і витратила на лікування суму у розмірі 3434 , 31 копійку, що підтверджено належними письмовими доказами. Інші кошти, витрачені позивачем на лікування у розмірі 2735 гривень не підтверджені документально, належними письмовими доказами. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3434, 31 гривні, яка складається із суми, витраченої позивачем на лікування підлягають задоволенню. Відповідно до ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Судом встановлено, що позивачу були заподіяні тілесні ушкодження, завдані їй внаслідок ДТП 03.08.2016 року і вона проходила лікування, і вимушена була змінити свій звичайний спосіб життя, запланований відпочинок на морі в останні дні літа вона не могла відпочивати, оскільки носила комір Шанца, тому їй були заподіяні певні моральні страждання саме внаслідок ДТП 03.08.2016, а саме, внаслідок, винних дій відповідача [PERSON] Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги характер правопорушення, скоєного відповідачем, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, а також принципи розумності та справедливості і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000 гривень. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4000 гривень задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належного, передбаченого законодавством документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат.\~\~\~ Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~«Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути наданий :договір про надання правової допомоги та документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).» Тобто, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Необхідно не лише надати документи на підтвердження цих витрат, а також довести, що ці витрати мали місце саме по цій цивільній справі. Позивач надав суду копію квитанції, виданої адвокатом на суму 4000 грн., але не надав договору про надання правової допомоги. Дана копія квитанції взагалі не доводить, що зазначена сума була сплачена саме по даній цивільній справі та не встановлює, який вид правової допомоги надавав адвокат позивачу. Також суд враховує те, що необхідно надавати розрахунок витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до\~ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 3200 гривень, яка складається із витрат, витрачених позивачем при розгляді адміністративної справи у відношенні відповідача [PERSON], а саме витрат на правову допомогу у розмірі 3200 гривень, яку вона сплатила адвокату, суд вважає також задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. Витрати, які позивач понесла до подачі позову також слід віднести до судових витрат, хоча вони і були понесені позивачем до подачі позову. Ці витрати, є саме витратами на правову допомогу у відповідності до ст.79 ЦПК України, тому вищевказані вимоги закону стосовно надання певних доказів в підтвердження витрат на правову допомогу стосуються і цих позовних вимог. Додані копії квитанцій взагалі не доводять, що зазначені суми були сплачені по адміністративній справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та не встановлюють, який вид правової допомоги надавав адвокат позивачу. Також суд враховує те, що необхідно надавати розрахунок витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до\~ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору у\~ розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166,1167 ЦК України і

Outcome: partial