Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути із відповідача на його користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 30\~717,06 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати і сумі 116\~899, 46 грн., компенсаціюу зв`язку з порушенням термінів виплатизаробітної плати за весь час затримки в сумі 4\~359, 8 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він працював на Львівському автомобільному ремонтному заводі філії Концерну «Техвоєнсервіс» з 22 жовтня 2013 року, де займав посаду завідувача господарства, був звільнений з роботи 22 квітня 2019 року за угодою сторін (п. 1\~ст. 36 КЗпП України), згідно наказу № 52-к від 22 квітня 2019 року. Однак відповідачем не було виплачено заборговану заробітну плату. Заборгованість із заробітної плати, яка згідно довідки №2 від 02.02.2021 року, виданої відповідачем, становить 30\~717, 06 коп. До сьогоднішнього дня заборгованість відповідач не виплатив. У зв`язку із чим змушений звернутись до суду із позовом, який просить задоволити.\~ Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позов підтримав, просить такий розглядати у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах із концерном «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод»\~ з 22.10.2013 по 22.04.2019.\~Зокрема, 01.08.1017 він був переведений на посаду завідувача господарства, що стверджується долученою до матеріалів справи копією трудової книжки останнього. Згідно копії наказу №52-к від 22 квітня 2019 року встановлено, що 22 квітня 2019 року позивача [PERSON] звільнено за угодою сторін відповідно до п.1\~ст.36 КЗпП України. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7 ст.43\~Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.\~94\~КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ч.1\~ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно положень ч.1\~ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно долученої до матеріалів справи копії довідки №2 від 02.02.2021 року, виданої керуючим справами Львівської дільниці Концерну «Техвоєнсервіс» розмір заборгованості [PERSON] по заробітній платі становить 30\~717, 6 грн. Як встановлено судом, заборгованість по заробітній платі не виплачена позивачу по сьогоднішній день, а відтак позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає до задоволення. Згідно\~ст. 117 КЗпП\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень, які містить п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником в терміни передбачені ст.116 КЗпП України є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З розрахунку позивача вбачається, що розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати становить 116\~899, 46 коп. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорений і не спростований, а тому суд приймає його до уваги. З огляду на те, що відповідач не провів із позивачем розрахунок в строк визначений ст.116 КЗпП, суд приходить до висновку, що з нього слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 116\~899, 46 коп. Щодо вимог позивача про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку з невиплатою заробітної плати, приходжу до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 34 Закону України «Про оплату праці»\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з ст. ст.\~1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення тощо). Таким чином, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати за період з червня 2015 року по квітень 2019 року становить 4\~359, 8 грн. З огляду на те, що у визначені законодавством строки відповідачем не виплачено позивачу заробітну плату, що призвело до втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, поданий позивачем розрахунок відповідачем не спростовано, відтак з на корить позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 4\~359, 8 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. Рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць, у відповідності до вимог п.2. ч.1 ст.430 ЦПК України допустити до негайного виконання.

Outcome: approved