Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що він є власником автомобіля [NUMBER], на який 3 листопада 2015 року об 18-30 год. [PERSON], яка керувала автомобіль «Фольксваген» державний номерний знак [NUMBER], на майданчику біля магазину «Сільпо» по проспекту Перемоги в місті Маріуполя скоїла наїзд, тим самим порушивши ПДР, внаслідок чого автомобіль позивача отримав пошкодження із завданням йому матеріальної шкоди. Судом відповідачку було визнано винною у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вартість відновлюваного ремонту його автомобіля склала 2100 грн. Оскільки транспортний засіб відповідача був застрахований в страховій компанії «УПСК», то цим страховиком позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 1600 грн., тобто за відрахуванням франшизи. Роботи по відновленню автомобіля позивача були проведені, однак відповідачка ухиляється від відшкодування суми франшизи в розмірі 500 грн., на підставі чого просив суд стягнути із неї на його користь франшизу у зазначеному розмірі разом із судовими витратами. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність за присутності його представника [PERSON] У судовому засіданні представник позивача, який діє на підставі довіреності, [PERSON], на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, вказуючи, що відповідачка ухиляється від добровільного виконання покладених на неї законом обовязків по відшкодуванню завданої внаслідок ДТП шкоди. Відповідачка, [PERSON], в судовому засіданні не заперечуючи проти сплати позивачу суми франшизи в розмірі 500 грн. в рахунок відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, заперечувала проти сплати судового збору на користь [PERSON], посилаючись на те, що вона фактично передала 500 грн. для вручення позивачу ще до подачі позову до суду через представників страховика для [PERSON] Однак за невідомих їй причин [PERSON] не забажав отримувати ці гроші. При цьому письмових доказів у неї немає на підтвердження її доводів. Таким чином просила суд відмовити [PERSON] у стягненні з неї судового збору на користь позивача. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Автомобіль ВАЗ 21099 н/з [NUMBER] згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] (а. с. 15). В той же час автомобіль «Фольксваген Поло» н/з [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] (а. с. 15). При цьому за посвідченням водія [PERSON] має право на керування транспортним засобом категорії «В» з 17 березня 2010 року (а. с. 15). За постановою від 12 листопада 2015 року Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя, яка набрала законної сили, [PERSON] була визнана винною в скоєнні ДТП, яка сталась 3 листопада 2015 року об 18-30 год. на майданчику ТЦ «Сільпо» по проспекту Перемоги в м. Маріуполі, де [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген Поло» н/з [NUMBER], рухаючись заднім ходом скоїла наїзд на зупинений автомобіль [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, внаслідок чого відповідачку було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП (а. с. 4). Згідно із полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 6 квітня 2015 року, який був укладений між ПАТ «УПСК» та [PERSON] на строк з 6 квітня 2015 року по 6 квітня 2016 року, був застрахований транспортний засіб «Фольксваген Поло» н/з [NUMBER], а також встановлено ліміт відповідальності у розмірі 50\~000 грн. за шкоду, заподіяну майну, та визначено розмір франшизи в сумі 500 грн. (а. с. 5). На підставі акту виконаних робіт від 29 січня 2015 року та рахунку від 23 листопада 2015 року вбачається, що на замовлення [PERSON] було здійснено ФОП [PERSON] відновлення транспортного засобу позивача, що вартувало [PERSON] 2100 грн. (а. с. 8, 9). На підставі платіжного доручення від 30 грудня 2015 року № 328 вбачається, що ФОП [PERSON] з боку ПАТ «УПСК» було перераховано 1600 грн. в рахунок страхового відшкодування на ремонт автомобіля [PERSON] згідно із страховим актом від 29 грудня 2015 року (а. с. 10). Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом [PERSON]) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. На підставі ст. 6 [PERSON] Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно п. 1.7 ст. 1 [PERSON] Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно до п. 1.4 ст. 1 [PERSON] Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зважаючи на те, що [PERSON] на законних підставах керувала транспортним засобом «Фольксваген Поло» н/з [NUMBER] у момент ДТП, що сталась 3 листопада 2015 року із автомобілем позивача, а також те, що автомобіль, яким керувала відповідачка був забезпечений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховиком за яким є ПАТ «УПСК», то страхове відшкодування в розмірі 1600 грн. (за виключенням франшизи) було сплачене на користь власника пошкодженого автомобіля позивача правомірно. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно із ст. 12.1 [PERSON] Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. За ст. 36.6 [PERSON] Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Судом було встановлено, що сума завданих матеріальних збитків [PERSON] у вигляді франшизи за договором страхування від 6 квітня 2015 року дорівнює 500 грн., яка підлягає стягненню на користь [PERSON] з особи, винної у спричиненні ДТП від 3 листопада 2015 року, якої є [PERSON] На підставі ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення письмового правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Однак рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Таким чином оскільки до теперішнього часу [PERSON] не сплатила суму франшизи [PERSON], бо не надала суду письмових або речових доказів цього, то з неї необхідно стягнути на користь позивача 500 грн. за заявленими ним позовними вимогами. Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За ч. 1 ст. 89 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. На підставі переліченого з [PERSON] підлягає також стягненню на користь [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн., сплачені при зверненні до суду із вказаним позовом.

Outcome: approved