Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує наступним. ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі укладеного 07.03.2013 року Договору про користування електричною енергією № 113303423, зобов`язалось постачати електричну енергію [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , а останній, в свою чергу, зобов`язався оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені даним Договором. Позивач зазначає, що належним чином виконував свої зобов`язання, однак [PERSON] не оплатив використану ним електричну енергію, відповідно знятих показань приладу обліку за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року відповідачем було спожито 11 970 кВт.год., у встановлені Договором строки, частково ним сплачена заборгованість, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11 582,34 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість за спожиту електричну енергію розмірі 11 582,34 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою суду від 13.07.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. В судові засідання відповідач по справі не з`явився, суд з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача повідомленим належним чином про час та місце судового розгляду, [PERSON] причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та інших заяв та клопотань суду не надав. Враховуючи дані обставини, а також позицію представника позивача, яка згідно з наданою заявою не заперечує проти ухвалення заочного рішення, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами по справі 07.03.2013 року укладено Договір про користування електричною енергією № 113303473, за яким позивач зобов`язався постачати електричну енергію відповідачу [PERSON] за адресою його проживання: [ADDRESS] , а останній зобов`язався оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені даним Договором (а.с. 5-8). Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок споживача № [NUMBER] ), у відповідача виникла заборгованість у розмірі 11 582,34 грн. за використану електричну енергію за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року. Відповідно до знятих показань приладу обліку було спожито 11 970 кВт.год., нараховано до сплати 15 157,68 грн., сплачено 3 575,34 грн., залишок заборгованості 11 582,34 грн. (а.с. 9-11). Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Підключення електроенергії за заявою наймача (власника будинку) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 Цивільного кодексу України, ст. ст. 24-27 Закону України від 16 жовтня 1997 року «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року. Згідно вимог п. п. 19, 21 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються на підставі показань приладу обліку. Приписами пунктів 42, 48 зазначених Правил на споживача покладено обов`язок оплачувати спожиту електричну енергію. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. З 26.06.2018 року набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 року № 312. Згідно з п. 1.1.1 ПРРЕЕ, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є, зокрема, електропостачальник, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, споживачі. Ці правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Відповідно до п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору. Згідно зі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником, Правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились в порушенні умов договору та наявності заборгованості за спожиту електричну енергію, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корись позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved