Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивує тим, що 04 грудня 2019 року близько 20 год.30 хв. на ділянці 14 км + 100 м автодороги «Львів - Краковець» відбулася дорожньо - транспортна пригода за участі транспортних засобів «Volkswagen Passat» д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Opel Vivaro» д.н.з [NUMBER] , який на праві приватної власності належить позивачці [PERSON] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого пасажир транспортного засобу «Volkswagen Passat» [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження,а автомобіль позивача значні механічні пошкодження та на підставі ч.30.1 ст.30 Закону України вважається фізично знищеним. Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2020 року, що набрав законної сили, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної вище дорожньо - транспортної пригоди та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Вказує, що цивільно - правова відповідальність заподіювача шкоди на момент настання ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», відповідно позивачці було виплачено 100000 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження по заяві [PERSON] №15039 від 16 листопада 2020 року: -ринкова вартість автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП 04.12.2019 року,без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП (до ДТП),становила 230942,21 грн. (двісті тридцять тисяч дев`ятсот сорок дві гривні 21 копійка); -вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП,становила 706814,86 грн. (сімсот шість тисяч вісімсот чотирнадцять гривень 86 копійок); -вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] ,пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП, становила 272018,39 грн. (двісті сімдесят дві тисячі вісімнадцять гривень 39 копійок); -ринкова вартість автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП (в пошкодженому стані) визначена як утилізаційна вартість КТЗ,становить 53780,00 грн. (п`ятдесят три тисячі сімсот вісімдесят гривень 00 копійок); -розмір відшкодування завданої шкоди, пов`язаної з «фізичним знищенням» транспортного засобу Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] ,визначена як різниця вартості автомобіля до та після ДТП, становить 177162,21 (сто сімдесят сім тисяч сто шістдесят дві гривні 21 копійка). Вказує, що виплачена ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуртранс Груп» страхова сума не покриває у повному обсязі розміру завданих збитків, то їх решту,як заподіювач шкоди зобов`язаний сплатити відповідач [PERSON] , однак у добровільному порядку здійснити таке відшкодування останній бажання не виявив. Відповідно збитки у повному обсязі позивачу не відшкодовані, тому з метою захисту свого порушеного права вона звернулась до суду. Оскільки розміру страхового відшкодування недостатньо, тому відповідач, як особа,яка безпосередньо завдала шкоди позивачу зобов`язаний відшкодувати позивачці різницю між фактичним розміром шкоди у сумі ринкової вартості автомобіля до ДТП,вартістю залишків фізично знищеного транспортного засобу та сумою страхового відшкодування, яка нею одержана (230942,21-53780,00 - 100 000 = 77162,21 грн.). Тому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду,завдану наслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 77162 грн. 21 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 5350 грн.,витрати на професійну правову допомоги в сумі 5400 грн. Крім того, відповідно до ст.526,625 ЦК України у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання за період з 04.12.2019 до 10.12.2020 року просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 3174,83 грн. та 3% в розмірі 2522 грн. та просить стягнути такі з відповідача на її користь за період з 04.12.2019 року до дати виконання рішення суду. Ухвалою суду від 01березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 01 березня 2021 року о 09 годині 40 хвилин. В судовому засіданні представник позивача адвокат Буляндра Х.В. позовні вимоги підтримала,дала пояснення аналогічні наведеним мотивам позову,просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, явки представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив не направив. Відповідно до положень ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу на підставі наявних доказів у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Частинами 1, 2 ст.22 ЦК України, встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного прана, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2020 року (а.с.13-16), що набрав законної сили, встановлено, що 04 грудня 2019 року близько 20 год.30 хв. на ділянці 14 км + 100 м автодороги «Львів - Краковець» відбулася дорожньо - транспортна пригода за участі транспортних засобів «Volkswagen Passat» д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Opel Vivaro» д.н.з [NUMBER] ,під керуванням [PERSON] , який на праві приватної власності належить позивачці [PERSON] , внаслідок чого пасажир транспортного засобу «Volkswagen Passat» [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження,а автомобіль позивача отримав значні технічні пошкодження. Даним вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної вище дорожньо - транспортної пригоди та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Ч.6 ст.82 ІІПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пункт 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснює, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб «Opel Vivaro» д.н.з [NUMBER] , належить позивачу [PERSON] (а.с.12). Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Верховний Суд у постанові від 18.02.2020року у справі № 522/1251/15-ц (провадження № 61-9573св18, № рішення в ЄДРСР 87759910) звернув увагу на те, що відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з наявним в матеріалах справи висновку експертного автотоварознавчого дослідження по заяві [PERSON] №15039 від 16 листопада 2020 року: -ринкова вартість автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП 04.12.2019 року,без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП (до ДТП),становила 230942,21 грн. (двісті тридцять тисяч дев`ятсот сорок дві гривні 21 копійка); -вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП,становила 706814,86 грн. (сімсот шість тисяч вісімсот чотирнадцять гривень 86 копійок); -вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] ,пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП, становила 272018,39 грн. (двісті сімдесят дві тисячі вісімнадцять гривень 39 копійок); -ринкова вартість автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП (в пошкодженому стані) визначена як утилізаційна вартість КТЗ,становить 53780,00 грн. (п`ятдесят три тисячі сімсот вісімдесят гривень 00 копійок); -розмір відшкодування завданої шкоди, пов`язаної з «фізичним знищенням» транспортного засобу Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER] ,визначена як різниця вартості автомобіля до та після ДТП, становить 177162,21 (сто сімдесят сім тисяч сто шістдесят дві гривні 21 копійка). В судовому засіданні встановлено,що цивільно - правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», відповідно позивачці було виплачено 100 000 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.17-19). Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже в силу вимог ст.1194 ЦК України відповідач [PERSON] має обов`язок відшкодувати позивачу [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди у сумі ринкової вартості автомобіля до ДТП, вартістю залишків фізично знищеного транспортного засобу та сумою страхового відшкодування, яка нею одержана (230942,21-53780,00 - 100 000 = 77162,21 грн.). Крім того,відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме: витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 5350 грн.(а.с.72), витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5400 грн. (а.с.77-79). Також з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 936,90 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) дійшла висновку про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відтак, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та три відсотки річних згідно розрахунку позивача за період з 04.12.2019 року до 10.12.2020 року, зокрема інфляційні втрати в сумі 3174,83 грн. та три відсотки річних в сумі 2522,84 грн. В той же час, суд вважає, що підстав для стягнення вказаних вище виплат відповідно до п.10,11 ч.7 ст. 265 ЦПК України до дати виконання рішення суду суд не вбачає, тому в задоволенні позову в цій частині відмовляє.

Outcome: approved