Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача незаконно отриманої допомоги по безробіттю, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року №5067-VI та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 20 березня 2013 року №198, на підставі власної заяви [PERSON] був зареєстрований 24 квітня 2015 року та отримав статус безробітного у Вишгородському районному центрі зайнятості. Відповідачу на підставі наданих ним відомостей та поданих документів призначено виплату допомоги по безробіттю з 01 травня 2015 року. В результаті проведення позивачем розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, встановлено факт подання неправдивих відомостей відповідачем вказаних у заяві про надання статусу безробітного, в якій [PERSON] вказував про відсутність роботи та заробітку, перебуваючи в той же час у трудових відносинах з ПП «ЛЕРДІ» з 11.06.2015 року по 31.10.2015 року, а на обліку у Вишгородському районному центрі зайнятості відповідач перебував з 24.04.2015 року по 15.10.2015 року. Згідно копії наказу № 196-к від 11.06.2015 року та копією наказу № 201-к від 31.10.2015 року, укладеної між ПП «ЛЕРДІ» та [PERSON], підтверджено факт перебування останнього у трудових відносинах по 31 жовтня 2015 року. За період з 11 червня 2015 року по 14 жовтня 2015 року відповідачу нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 6 863, 63 грн. У зв'язку з встановленням факту перебування [PERSON] у трудових відносинах з ПП «ЛЕРДІ», Вишгородським районним центром зайнятості прийнято наказ №61-1/ОД від 14 грудня 2017 року про повернення виплати допомоги по безробіттю у встановленому порядку в розмірі 6 863, 63 грн. В зв'язку з чим, [PERSON] надіслано претензію №30/03 від 10 січня 2018 року та запропоновано добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю. 12 січня 2018 року відповідач отримав претензію, однак, незаконно отримані кошти допомоги по безробіттю не повернуто. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно отриману допомогу по безробіттю в сумі 6 863, 63 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.08.2018 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.11.2018 року по справі замінено позивача Вишгородський районний центр зайнятості на його правонаступника Київський обласний центр зайнятості. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи те, що відповідачем до суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача також надав заяву до суду в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 24 квітня 2015 року на підставі власноручно написаної заяви [PERSON] був зареєстрований та отримав статус безробітного в Вишгородському районному центрі зайнятості відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення». [PERSON] перебував на обліку з 24 квітня 2015 року по 15 жовтня 2015 року. Згідно ст.9 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року №5067-VI, статей 6, 22, загальнообов'язкове та порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613, з 29 серпня 2013 року відповідачу на підставі наданих відомостей та поданих документів було призначено виплату допомоги по безробіттю. Під час перебування на обліку в Вишгородському РЦЗ [PERSON] отримував допомогу по безробіттю, якому було виплачено допомогу у розмірі 6 863, 63 грн., що підтверджується Довідкою № 209 Державного центру зайнятості Вишгородського районного центру зайнятості від 21 червня 2018 року. В результаті проведення розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, Вишгородським районним центром зайнятості було складено Акт № 56 від 14 грудня 2017, згідно з яким встановлено факт перебування відповідача в трудових відносинах з ПП «ЛЕРДІ». Зазначене свідчить про те, що [PERSON] за час перебування на обліку як безробітний належав до зайнятого населення, та під час перебування відповідача на обліку була виплачена допомога по безробіттю в сумі 6 863, 63 грн. 14 грудня 2017 року Вишгородським районним центром зайнятості видано Наказ № 61-1/-ОД про стягнення з відповідача незаконно виплачених коштів допомоги в сумі 6 863, 63 грн. 12 січня 2018 року, [PERSON] отримано поштове повідомлення, яке містило Претензію № 30/03 від 10 січня 2018 року з вимогою про сплату суми коштів незаконно отриманої допомоги по безробіттю протягом 15 календарних днів. Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 24.05.2018 року [PERSON] визнанно винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ч.ч.2 і 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62 від 13 лютого 2009 року, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року №7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248 розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі - центри зайнятості) у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307 (який був чинний на момент надання статусу безробітного), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позивачем вчинено дії щодо встановлення обставин, які впливають на порядок виплати матеріальної допомоги по безробіттю, прийнято рішення в межах повноважень та відповідно до встановленого порядку та з визначених законом підстав про повернення допомоги по безробіттю, яке надіслано відповідачу. На момент розгляду справи у суді безпідставно отримана сума допомоги відповідачем не повернута. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача коштів у сумі 6 863, 63 грн., є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки за спірний період відповідач отримав допомогу по безробіттю, при цьому перебувавши в трудових відносинах з ПП «ЛЕРДІ». Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved