Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] У будинку, крім позивача, зареєстровані : [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, [PERSON], [PERSON] не проживають за вказаною адресою з серпня 2012 року. Комунальні послуги по утриманню будинку сплачує [PERSON] Оскільки, реєстрація відповідачів в будинку порушує законне право позивача, як власника, вільно розпоряджатися таким майном, він звернувся до суду з даним позовом і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом. Позивач в судове засідання не з'явився, проте його законний представник надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без їх участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влад України. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідачів до суду не надходили, тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Позивач є одноосібним власником будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.7), даний факт також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.8). У вказаному будинку крім позивача зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.18). Про відсутність відповідачів у належному позивачу будинку свідчать також Акти депутата (а.с.16,17), де зазначено, що у господарстві в м.Карлівка по вул.Виноградна,39 вони не проживають з 2012 року та не з'являються, їх речі в будинку відсутні, оплату комунальних послуг не здійснюють. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідачів у спірному будинку порушує права власника, позивача по справі. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Водночас відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Реєстрація місця проживання особи є похідним правом користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації можливо лише за умови позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення фізичної особи померлою або виселення. Беручи до уваги вищевикладене, у задоволенні позовних вимог, в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку, слід відмовити. З досліджених вище доказів встановлено, що відповідачі не проживають і не з'являється у належному позивачу будинку більше року, доказів того, що позивач чинить перешкоди в доступі до житла відповідачам відсутні, так само суду не надані докази того, що між сторонами укладались будь-які угоди, щодо користування житлом чи існують інші домовленості, тому суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. В порядку ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial