Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості в розмірі 30418,27 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 1921,00 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 26 червня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № 27.3/000242/08-НВД, за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 141400,00 грн., строком з 26 червня 2008 року по 26 червня 2033 року включно, зі сплатою 17 процентів річних. 09 жовтня 2008 року між Державною іпотечною установою та банком був укладений договір відступлення права вимоги № 2002/08, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит, іпотечним договором та договором поруки. Відповідно до умов договору про іпотечний кредит кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його використання та інших платежів, що належать до сплати у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань, в тому числі прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотків за користування кредитом понад 2 (двох) місяців. 10 вересня 2015 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області з відповідача на користь позивача достроково було стягнуто всю суму заборгованості за договором про іпотечний кредит, останній припинив свою дію, тому позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за таким договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Станом на 15.05.2019 року за порушення умов договору про іпотечний кредит нарахована заборгованість за період з 19.05.2018 року по 15.05.2019 року становить 30418,27 грн., яка складається з: 18423,00 грн. відсотки за користування чужими коштами в розмірі облікової ставки НБУ; 3110,16 грн. три відсотки річних від простроченої суми; 8885,05 грн. інфляційні втрати за весь період прострочення. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В той же час, представник позивача надав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у\~\~судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надано. Відзиву від відповідача на позовну заяву до суду не надходило. На підставі\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 26 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 27.3/000242/08-НВД, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 141400,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти належним чином використати та повернути кредит в сумі 141400,00 грн., а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 17,00% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с. 13-26). 09 жовтня 2008 року між Державною іпотечною установою та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» було укладено договір відступлення права вимоги № 2002/08, згідно умов якого банк передає, а установа приймає всі права вимоги за договором про іпотечний кредит між банком і [PERSON] № 27.3 [NUMBER] 000242/08-НВД від 26.06.2008 р. та іпотечним договором між банком і [PERSON] № 27.3 [NUMBER] /101/08-НВД від 26.06.2008, посвідченим Чорною М.М., приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі № 689 від 26.06.2008 року, який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору (а.с. 27-30). Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2015 року позов Державної іпотечної установи до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 112534,86 грн., яка складається з: заборгованості по основній сумі боргу 104529,98 грн., заборгованості по відсоткам 6664,12 грн., інфляційних втрат 1340,76 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 31-33). Як зазначає позивач в позовній заяві, зазначене рішення станом на день звернення до суду не виконане, заборгованість відповідачем не сплачена. Згідно довідки № 4146/32128 від 16 травня 2019 року, складеної Державною іпотечною установою, заборгованість для подальшого звернення до суду за період з 19.05.2018 року по 15.05.2019 року становить 30418,27 грн., з них: відсотки за користування чужими коштами в розмірі облікової ставки НБУ 18423,06 грн.; три відсотки річних від простроченої суми 3110,16 грн.; інфляційні втрати за весь період прострочення 8885,05 грн. (а.с. 9-10). Зазначена сума заборгованості підтверджується також наданим позивачем розрахунком (а.с. 11-12). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Окрім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктами 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно п.п. 89-91 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року № 444/9519/12, за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, враховуючи, що рішенням суду з відповідача на користь позивача достроково було стягнуто суму заборгованості за іпотечним договором, яке на сьогоднішній день не виконане, право нарахування процентів позивачем в розмірах, передбачених договором про іпотечний кредит, припинилося у зв`язку з наявністю вказаного рішення, а також зважаючи, що відповідачем не спростовано факту наявності заборгованості, а також не надано доказів її сплати, з метою відновлення порушених прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 3). Таким чином, з відповідача слід стягнути\~ на користь позивача судовий збір\~ в розмірі\~ 1921,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 625, 629, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: approved