Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, уточнивши вимоги якої просить визнати дії приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М. щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом №848 та №849 від 28.09.2018 року, а також щодо реєстрації права приватної власності за [PERSON] на спадкове майно - протиправними; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом ЛМНО Зуєвою С.М. [PERSON] на спадкове майно, яке складається з: квартири [ADDRESS] №848 від 28.09.2018 року; скасувати Державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , здійснену на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №848 від 28.09.2018 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом ЛМНО Зуєвою С.М. [PERSON] на спадкове майно, яке складається з: 1/2 частки житлового будинку за [ADDRESS] №849 від 28.09.2018 року; скасувати Державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] здійснену на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №849 від 28.09.2018 року; встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] зі [PERSON] впродовж більш 5 років до моменту відкриття спадщини, а саме з 19.08.1971 року до 05.01.2018 року; встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як сином (усиновленим) та матір`ю (мачухою); визнати право [PERSON] на обов`язкову частку у спадщині за померлою [PERSON] у розмірі 1/2 усього спадкового майна; визнати право власності [PERSON] на 1/4 частки житлового будинку за [ADDRESS] ; визнати право власності [PERSON] на 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] ; збільшити ідеальну частку [PERSON] у спільній частковій власності на житловий будинок за [ADDRESS] враховуючи здійснені поліпшення такого майна власним коштом, які не можливо відокремити. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була його мачухою. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що йому також належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також з метою встановлення родинних відносин із померлою [PERSON] звернувся із заявою до Шевченківського районного суду м.Львова. 20.07.2018 року гр. [PERSON] звернулася до суду із заявою про залучення її до розгляду заяви про встановлення факту в якості заінтересованої особи, яку судом було задоволено. Згодом, [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила залишити заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду з підстав наявності спору про право. Так, ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.09.2018 року заяву [PERSON] про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю та про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду. 24.09.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та встановлення факту родинних відносин, а також із заявою про забезпечення позову. Ухвалами Шевченківського районного суду м.Львова від 28.09.2018 року відкрито провадження по справі та у порядку забезпечення позову заборонено приватному нотаріусу ЛМНО Зуєвій С.М. та іншим нотаріальним органам виконання будь-яких нотаріальних дій, щодо оформлення спадщини на спадкове майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та заборонено видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, 28.09.2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса ЛМНО Зуєвої С.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом №848 від 28.09.2018 року. Спадщина складається з квартири [ADDRESS] . На підставі вказаного Свідоцтва приватний нотаріус Зуєва С.М. зареєструвала право приватної власності на вищевказану квартиру за [PERSON] 28.09.2018 року о 20.17 год. Окрім того, приватним нотаріусом Зуєвою С.М. 28.09.2018 року також видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається із 1/2 частки житлового будинку за [ADDRESS] та зареєстровано право приватної власності на 1/2 частку зазначеного майна за [PERSON] 28.09.2018 року о 21.36 год. Позивач вважає такі дії приватного нотаріуса протиправними та вважає, що [PERSON] зловживає своїми правами, оскільки ухвала Шевченківського районного суду м.Львова від 28.09.2018 року про забезпечення позову діяла з моменту її постановлення, а приватним виконавцем нотаріальні дії вчинені в позаробочий час. Окрім того, позивач покликається на те, що його батько [PERSON] 1971 року одружився із [PERSON] . З даного часу і по [INFO] (момент смерті [PERSON] ) вони проживали разом, а з 1973 року постійно проживали за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує, що він проживав разом із батьком та мачухою протягом усього цього часу разом. Після смерті батька, позивач і надалі залишався проживати із [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю до її смерті, вважав її своєю матір`ю. Стверджує, що допомагав їй матеріально, а також допомагав їй в облаштуванні побуту. Окрім того, проводив ремонтні роботи з покращення житлових умов та благоустрою прибудинкової території, оплачував та оплачує комунальні послуги. Позивач вважає, що є спадкоємцем померлої [PERSON] , а тому звернувся до суду. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв`язку із наступним. [PERSON] , яка померла [INFO] , 13.03.2017 року склала заповіт, яким після свої смерті спадкоємцем належної їй 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] разом із приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами та відповідної частки земельної ділянки, а також належної їй квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . призначила [PERSON] . Відповідач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Також до нотаріуса звернувся позивач, назвавшись сином померлої [PERSON] . Після залишення судом без розгляду заяви [PERSON] , вона звернулася до нотаріуса, яка перевіривши документи видала свідоцтво про право на спадщину та провела державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Про те, що [PERSON] знову звернувся до суду та про те, що судом постановлено ухвалу про забезпечення позову ні їй ні нотаріусу відомо не було. В реєстрі обтяжень не було. Також покликається на те, що приватний нотаріус ЛМНО Зуєва С.М. не є належним відповідачем по вказаній справі. Щодо тверджень позивача про те, що він спільно проживав та опікувався померлою [PERSON] вважає такі надуманими, оскільки зазначила, що [PERSON] після смерті свого чоловіка будучи власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] виготовила окремий технічний паспорт, з якого вбачається, що будинок №3 має два окремі виходи, санвузли та кухні, а також почала процедуру присвоєння окремого номеру будинку, проте померла. У 2014 році [PERSON] було проведено розподіл рахунків на оплату послуг за газопостачання, а щодо розподілу рахунків за електроенергію, такий проведено не було, проте [PERSON] половину вартості за використану електричну енергію компенсувала позивачу. Також стверджує, що померла [PERSON] за життя видала довіреність на [PERSON] , якою уповноважила розпоряджатися її рахунками у банках, а також склала два заповіти датованих різними числами, що на думку відповідача свідчить про те, що померла не вважала [PERSON] своїм родичем. Вони проживала як сусіди, а не як сім`я. Також відповідач зазначила, що роботи з покращення житлового будинку проводив не позивач, а попередні власники будинку [PERSON] та [PERSON] . Позивач дійсно ремонтував будинок і облагороджував ділянку, але виключно в своїй частині. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, покликаючись на наступне. Після смерті [PERSON] [INFO] , яка була його мачухою, він прийшов до нотаріуса і дізнався, що [PERSON] залишила заповіт на ім`я [PERSON] . Стверджує, що він проживав із померлою однією сім`єю, вважав її своєю матір`ю, в будинку зробив ремонт, на подвір`ї поклав плитку. Незважаючи на те, що він звернувся до суду із заявою про прийняття спадщини, нотаріус видала на ім`я відповідача Свідоцтво про прийняття спадщини. Вважає такі дії протиправним, оскільки вчинені після 19.00 год, тобто поза графіком роботи нотаріуса, окрім того, на час вчинення таких нотаріальних дій існувала ухвала суду про забезпечення позову. Також позивач стверджує, що він звернувся до нотаріуса в липні 2019 року, проте жодних відомостей про вчинення нотаріальних дій не отримував, а заява відповідача розглянута нотаріусом в день звернення, чим, на думку позивача, було порушено черговість розгляду заяв. [PERSON] вважає дії нотаріуса протиправними, та просить скасувати Свідоцтво про прийняття спадщини. Стверджує, що він з 70-х років проживав з померлою [PERSON] , яка померла [INFO] як син із матір`ю. Вони вели спільний побут, він здійснив покращення будинку, які не можуть бути від`єднані. В будинку є два входи, дві кухні. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Пояснила, що [PERSON] , яка померла [INFO] не була матір`ю позивача. Проте, позивач після її смерті звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де йому було повідомлено про існування заповіту, складеного на ім`я [PERSON] . Позивач звернувся до суду, однак його заява була залишена без розгляду, оскільки вбачався спір про право. Дана ухвала набрала законної сили 26.09.2019 року. А тому, 28.09.2019 року відповідач, отримавши ухвалу суду про залишення заяви без розгляду, звернулася до нотаріуса та того ж дня отримала Свідоцтво про прийняття спадщини. Пізніше, відповідачу стало відомо, що 28.09.2018 року було також постановлено ухвалу про забезпечення позову, проте дану ухвалу позивач пред`явив нотаріусу лише 02.10.2018 року. До того часу ні відповідачу, ні нотаріусу не було відомо про існування такої ухвали, а тому дії щодо спадкового майна були вчиненні правомірно. Щодо покликання позивача про його спільне проживання із померлою [PERSON] , яка померла [INFO] , то вважає такі голослівним. Зазначила, що відповідач дійсно проживав в одному будинку із померлою, але вони не проживали однією сім`єю. В будинку обладнано два окремі входи, окремі кухні та санвузли. Покращення, про які зазначає позивач, були проведені ще за життя батька позивача та його дружини, за їх кошти, а не за кошти позивача. Більше того, померла ще за свого життя розділила рахунки на оплату газу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, пояснила наступне. [PERSON] , яка померла [INFO] вона знала приблизно 17 років. Чоловік її доньки - [PERSON] був онуком померлої [PERSON] . Коли [PERSON] захворіла, вона почала їй допомагати, повністю опікуватися. Ні позивач, ні його діти жодного разу не навідалися в лікарню до [PERSON] . Відповідач стверджує, що вона платила кошти сусідці [PERSON] , та вона допомагала опікуватися померлою. Позивач та його дружина не допомагали померлій. Вони не проживали однією сім`єю, в них були окремі входи у будинок, окремі бюджети. [PERSON] , яка померла [INFO] була одружена із батьком позивача, проте позивача не усиновляла. Відповідач зазначила, що навідувалася до померлої кожні вихідні, а в інші дні приходили її чоловік, син або невістка. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши їх доказами суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку із наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №12. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після її смерті приватним нотаріусом Львівського міського управління юстиції Зуєвлю С.М. зареєстровано спадкову справу №1/2018 на спадкове майно померлої, яке на день її смерті складалося з 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою земельної ділянки, на якій він розташований та квартира [ADDRESS] . 1/2 частка житлового будинку житлового будинку [ADDRESS] разом з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Якубець Т.Я. 07.05.2015 року за реєстровим №6-228. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі: 1/2 частка на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І. 19.09.1996 року за реєстровим №9934, 1/2 частка на підставі Договору дарування частки у праві спільної сумісної власності подружжя, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. 30.01.2018 року за реєстровим №34. З матеріалів спадкової справи №1/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 26 січня 2018 року до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] . Також, до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М. 23.06.2018 року звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. 09.07.2018 року [PERSON] звернувся із завою до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М., в якій просив зупинити вчинення нотаріальних дій щодо прийняття спадщини за ним до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №466/5104/18. З матеріалів цивільної справи №466/5104/18 за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається, що останній просив суд встановити факт проживання однією сім`єю його зі [PERSON] з 1971 року по час відкриття спадщини, а також встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] як рідним сином (усиновленим) та матір`ю (мачухою). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 06.07.2018 року по вказаній справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 10.09.2018 року заяву [PERSON] за участю заінтересованої особи [PERSON] про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю із [PERSON] та встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду. Вказана ухвала суду ніким з учасників не оскаржувалась та набрала законної сили. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , через свого представника, 28 вересня 2018 року отримала копію ухвали від 10.09.2018 року. В цей же день, а саме 28.09.2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 2 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] вбачається, що вона залишила заповіт, складений 25.02.2016 року, яким на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: спадкоємцем належної їй квартири [ADDRESS] визначила [PERSON] . 30.03.2017 року [PERSON] , яка померла [INFO] складено новий Заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. Відповідно до Заповіту, померла [PERSON] на випадок її смерті зробила таке розпорядження: спадкоємцем належної їй 1/2 частки житлового будинку №3 разом із приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами та відповідної частки земельної ділянки, на якій розташований вищевказаний будинок за адресою: [ADDRESS] та належну їй квартиру [ADDRESS] призначила [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 369/3186/17 (№ 61-42486св18) визначено, що новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту; по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Так, 28.09.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] , яке зареєстровано в Спадковому реєстрі за №63069586. На підставі вищевказаного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.09.2018 року зареєстрованого право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , що стверджується, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Також, 28.09.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] [PERSON] , а саме на 1/2 частку житлового будинку за [ADDRESS] , яке зареєстровано в Спадковому реєстрі за №63069654. Право власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину від №848, №849 від 28.09.2018 року протиправними, визнання вказих свідоцтв недійсними та скасування державної реєстрації права приватної власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] разом з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, покликається на те, що на момент вчинення вищевказаних нотаріальних дій діяла ухвала суду про забезпечення поданого ним позову, між ним та [PERSON] існував спір щодо спадкового майна, а також покликається, що нотаріусом порушено порядок розгляду заяв та вчинено нотаріальні дії поза межами його робочого часу. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законом України «Про нотаріат», а саме ст.50 цього Закону передбачено право оскарження нотаріальної дія або відмова у її вчиненні до суду. Разом з тим, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину 28.09.2018 року, а також цього ж дня проведена державна реєстрація права власності на успадковане майно за [PERSON] . На відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Оглянувши в ході судового розгляду матеріали цивільної справи №466/7680/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, судом встановлено, що із вказаною позовною заявою [PERSON] звернувся до суду 24.09.2018 року. Провадження по вказаній справі судом відкрито 28.09.2018 року. Окрім того, 24.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Так, ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 28.09.2018 року заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. У порядку забезпечення позову заборонено приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Зуєвій Світлані Миколаївні та іншим нотаріальним органам виконання будь-яких нотаріальних дій, щодо оформлення спадщини на спадкове майно по смерті [PERSON] , померлої [INFO] та заборонено видачу свідоцтва про право на спадщину. З наявних в матеріалах справи розписок вбачається, що [PERSON] лише 02.10.2018 року отримав ухвалу про забезпечення позову від 28.09.2018 року, ні [PERSON] , ні приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Зуєва С.М. вказаної ухвали суду 28.09.2018 року не отримували. Представник [PERSON] [PERSON] лише 01.11.2018 року ознайомилася з матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ні [PERSON] , ні приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Зуєвій С.М. не було відомо про постановлення Шевченківським районним судом м.Львова 28.09.2018 року ухвали про забезпечення позову. Позивачем [PERSON] також не було повідомлено приватного нотаріуса про існування вказаної ухвали. Щодо покликання позивача [PERSON] про те, що приватним нотаріусом Зуєвою С.М. нотаріальні дії вчинено поза межами її робочого дня, суд до уваги не бере, у зв`язку із наступним. Пунктом 7.2.2 Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності передбачено, що прийом фізичних осіб проводиться не менше п`яти годин на день і п`яти робочих днів на тиждень. Ні в даному Положенні, ні в Законі України «Про нотаріат», ні в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачено вимог до часу вчинення нотаріальних дій приватними нотаріусами. Щодо покликань позивача про те, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. порушено порядок розгляду заяв, даний факт не знайшов свого підтвердження, оскільки з матеріалів Спадкової справи №1/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] чітко вбачається, що приватним нотаріусом в порядку черговості та послідовності проводився розгляд заяв. Окрім того, ухвалюючи рішення суд бере до уваги ст.1301 ЦК України, відповідно до якої свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18), де зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Позивачем [PERSON] не оскаржувався Заповіт, складений [PERSON] , яка померла [INFO] . Даний Заповіт не встановлювався недійсним. Статтею 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину. Зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для визнання дії приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М. щодо видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом №848 та №849 від 28.09.2018 року, а також щодо реєстрації права приватної власності за [PERSON] на спадкове майно протиправними, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом ЛМНО Зуєвою С.М. [PERSON] на спадкове майно, яке складається з: квартири [ADDRESS] №848 від 28.09.2018 року, скасування Державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , визнаня недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом ЛМНО Зуєвою С.М. [PERSON] на спадкове майно, яке складається з: 1/2 частки житлового будинку за [ADDRESS] №849 від 28.09.2018 року скасування Державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] здійсненої на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №849 від 28.09.2018 року. Відтак, у задоволенні вказаних вимог слід відмовити. Щодо позовних вимог [PERSON] про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі [PERSON] , яка померла [INFO] , впродовж більш ніж п`ять років до моменту відкриття спадщини, а саме з 19.08.1971 оку до [INFO] , про встановлення родинних відносин між ним та померлою [PERSON] як сином та матір`ю, про визнання права [PERSON] на обов`язкову частку у спадщині за померлою [PERSON] у розмірі 1/2 усього спадкового майна; визнати право власності [PERSON] на 1/4 частки житлового будинку за [ADDRESS] , про визнання права власності [PERSON] на 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , про збільшення ідеальних часток [PERSON] у спільній частковій власності на житловий будинок за [ADDRESS] враховуючи здійснені поліпшення такого майна власним коштом, які не можливо відокремити, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.З СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.06.1962 року [PERSON] народився [INFO] у м. Львів, актовий запис №861, батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 19.08.1971 року між [PERSON] укладено шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . Позивач [PERSON] покликається на те, що він проживав із [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю, опікувався нею та матеріально забезпечував, спростовуються з огляду на наступне. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №945. [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.05.2015 року, виданого державним нотаріусом Треьої Львівської державної нотаріальної контори належить 1/2 частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на замовлення [PERSON] Обласним комінальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . З вищевказаного Технічного паспорта вбачається, що будинок за адресою: [ADDRESS] обладнано двома окремими входами, двома окремими санвузлами та кухнями. Даний факт учасниками цивільної справи у судових засіданнях не спростовувався. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] ще у 2014 році було проведено розподіл рахунків на оплату послуг за газопостачання. Окрім того, судом допитано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які також ствердили, що в будинку за адресою: [ADDRESS] проживали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із своєю сім`єю. При цьому зазначили, що будинок обладнаний двома входами. Ще за життя [PERSON] та [PERSON] проводили ремонт будинку та прилеглої території, яким займався [PERSON] , проте, хто оплачував покращення будинку їм не відомо. Також зазначили, що [PERSON] проживав разом із своїм батьком та його дружиною фактично однією сім`єю. Вказані свідки також зазначили, що [PERSON] почала спілкуватися із померлою [PERSON] незадовго до смерті останньої. Також судом допитано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які також ствердили, що позивач [PERSON] та померла [PERSON] проживали в одному будинку, проте як сусіди, оскільки мали окремі входи, санвузли та кухні. Ствердили, що за життя [PERSON] самостійно оплачувала свої комунальні послуги, купувала продукти. А коли [PERSON] захворіла про неї опікувалася здебільшого [PERSON] . Окрім того, за три місяці до смерті [PERSON] за нею також доглядала [PERSON] , яка ствердила, що [PERSON] провідував хвору, також до неї приходи її зять, їжу та ліки привозила [PERSON] та приходила прибирати. В матеріалах справи також міститься Довіреність, видана [PERSON] 11 жовтня 2017 року, якою уповноважила [PERSON] розпоряджатись відкритими на її ім`я рахунками в ПАТ «КРЕДОБАНК» та ПАТ «ІДЕЯ БАНК». Окрім того, з Квитанції до прибуткового ордера №6 від 06.01.2018 року вбачається, що за поховання померлої [PERSON] оплачувала [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] матеріалами справи, показами свідків не підтвердився, жодних документів, які б свідчили про усиновлення [PERSON] [PERSON] в розпорядження суду не надано. Щодо доводів позивача стосовно збільшення його ідеальної частки у спільній частковій власності на житловий будинок за [ADDRESS] враховуючи поліпшення такого майна власним коштом, які не можливо відокремити, суд приходить до наступного висновку. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки на будинок. Таким чином збільшення частки співвласника у праві спільної часткової власності можливе лише за сукупності певних умов, а саме в тому разі, якщо один із співвласників зробив поліпшення майна власним коштом, такі поліпшення не можна відокремити, й вони зроблені за згодою всіх співвласників. Позивач зазначає, що він як співвласник будинку проводив покращення житлового будинку, які полягали в перекритті даху зазначеного будинку, укладання бруківки на прибудинковій території, утеплення фасаду усього житлового будинку, а також встановлення огорожі. Позивачем [PERSON] в розпорядження суду надано копії накладних та товарних чеків на будівельні матеріали. Всі ці квитанції датовані 2010-2012 роками та виписані на ім`я [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набув право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] лише 2015 року, після смерті свого батька [PERSON] . Окрім того, свідки, допитані у судових засіданнях також ствердили, що всі ремонтні ремонти у будинку за адресою: [ADDRESS] проводилися спільно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту проведення саме ним покращень житлового будинку, а тому у вимозі про збільшення його ідеальної частки у спільній частковій власності слід відмовити. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Щодо вимог позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , а також на 1/4 частки житлового будинку [ADDRESS] у задоволенні таких слід відмовити, оскільки судом відмовлено [PERSON] у позовній вимозі про встановлення родинних відносин між ним та померлою [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Зуєвої С.М., [PERSON] про визнання дій протиправними, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом та скасування реєстрації права приватної власності, встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності, збільшення ідеальної частки слід відмовити. Окрім того, з урахуванням роз`яснень наведених у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Зуєва С.М., на думку суду, є неналежним відповідачем у даній справі. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed