Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів, про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що відповідачі, будучи власниками квартири, допустили залиття квартири позивача, яка розташована на два поверхи нижче квартири відповідача. В добровільному порядку матеріальну шкоду відповідачі відшкодувати не бажають, що в свою чергу також завдає позивачам моральної шкоди, пов'язаної з тривалістю та способом відновлення своїх порушених прав, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, надали суду заяви, де просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та не заперечували проти ухвалення заочного рішення /а.с. 106-107/. Відповідачі будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились, заяв про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило, у зв'язку з чим суд визнає причини неявки останніх неповажними і вважає за можливе розглянути справу у відсутність останніх та за згодою позивача та представника позивача ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копі свідоцтва про право власності на квартиру, довідки форми №3, копії технічного паспорту, чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу / а.с. 6-9/. Згідно акту складеного комісією ЖЗЕД № 205, встановлено, що 07.07.2014 року лопнув ніпель під ванною (джакузі) самостійно встановлений мешканцями квартири № 98 та проведено перепланування сантехобладнання, в результаті чого сталось затоплення квартири позивача /Т. а.с. 10/. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести перед судом ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Позивач намагався зустрітись з відповідачами та домовитись про відшкодування суми збитків, нанесених позивачу в результаті затоплення квартири, проте відповідачі проігнорували дані звернення, що також підтверджується відповіддю з Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві /а.с. 11-12, 16, 17/. У зв'язку з наведеним, позивач був змушений звернутись до Центру експертної оцінки для визначення матеріального збитку, який останній зазнав внаслідок затоплення квартири. Згідно звіту № 215/14 від 29.12.2014 року, позивачу було спричинено матеріальну шкоду в сумі 116473 грн. 79 коп. /а.с.18-45/. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно товарного чеку від 12.01.2015 року № 215/14, за визначення вартості матеріальної шкоди позивачами було сплачено 1500,00 грн. / а.с. 15/. Згідно копії квитанції від 17.07.2014 року, за складання акту залиття позивачем було сплачено 176,97 грн. /а.с. 14/. Згідно ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що заподіяння позивачу, матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири мало місце з вини відповідачів, а тому відповідачі, як власники та мешканці квартири зобов'язані відшкодувати позивачу матеріальну шкоду. Крім того, суд вважає, що неправомірними діями відповідачів позивачу заподіяна також і моральна шкода, яка виразилась в душевних стражданнях позивача у зв'язку з залиттям квартири, що потягло незручності в користуванні квартирою, ускладненням, пов'язаним з організацією свого побуту, погіршення здоров'я позивача, через що останній знаходився на лікуванні у Київському міському клінічному госпіталі інвалідів ВВВ /а.с.13/, а тому, суд вважає за правомірне задовольнити позов в частині стягнення моральної шкоди частково, стягнувши на користь позивача 5000,00 грн., що на думку суду відповідатиме ступеню його моральних страждань. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial