Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист свого права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником 26/100 часток домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого другою жданівською державною нотаріальною конторою 24.08.1972р.н. за реєстром №3257 та зареєстрованого в БТІ 08.09.1972р., інвентаризаційна справа №6554. З 2009 року за його згодою в належній йому частці будинку були зареєстровані його син [PERSON], дружина його сина - [PERSON] та його онук - [PERSON], які до цього часу мешкали у РФ та для отримання роботи у м.Маріуполь були зареєстровані за вказаною адресою. Однак в будинку вони ніколи не мешкали, ніяких належних відповідачам речей у будинку не має. Просив захистити його право власності на домоволодіння шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи, до суду не з'явилися, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталися, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти задоволення позову, просила розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 19.01.2015р., судом встановлено, що відомості про право власності або інші речові права за об'єктом нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS], у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с. 41-42). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звернувшись до суду із позовом про захист права власності, та посилаючись при цьому на відсутність правовстановлюючих документів на будинок, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження свого права власності, яке на його думку порушується та підлягає захисту в судовому порядку. А тому суд приходить до висновку, що позивач, не будучи офіційним власником нерухомого майна, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], не може заявляти цих позовних вимог із обґрунтуванням підстав позову посиланням на норми ст..ст.391, 405 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про захист права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням не обґрунтованими і вважає необхідним відмовити у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed