Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Консалтинг» про розірвання договору та стягнення суми попередньої оплати за надання послуг. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем укладено Договір № 13/11-02 про надання консультаційних та представницьких послуг з отримання дозвільної документації (надалі - Договір). Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався за відповідну плату надати позивачу консультативні та представницькі послуги з отримання дозвільної документації щодо введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Вітчизняна, 11, в Подільському районі, у відповідності з Технічним завданням, який є невід'ємною частиною цього Договору. На виконання умов Договору та Додаткової угоди до нього позивачем було оплачено послуги відповідача у загальному розмірі 64 550 грн. 00 коп. При цьому, відповідно до Договору та Додаткової угоди до нього, кінцевим терміном виконання відповідачем своїх зобов'язань по Договору є 24 січня 2014 року. Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання за Договором та Додатковою угодою до нього не виконав та кошти, які сплаченні позивачем за надання відповідних послуг, відповідач повертати відмовляється. На підставі зазначеного позивач вважає такі дії відповідача незаконними, у зв'язку з чим просить розірвати Договір та стягнути з відповідача сплаченні позивачем кошти у розмірі 64 550 грн. 00 коп. та витрати у розмірі 500 грн. 00 коп., які позивач поніс за отримання правової допомоги при зверненні з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 13 листопада 2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Синергія Консалтинг» укладено Договір № 13/11-02 про надання консультативних та представницьких послуг з отримання дозвільної документації (а.с. 7-10). Згідно п. 1.1, 2.1 Договору відповідач зобов'язався надати консультаційні та представницькі послуги позивачу з отримання дозвільної документації щодо введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Вітчизніна, 11 в Подільському районі у відповідності з Технічним завданням (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити належним чином усі виконанні роботи відповідачем відповідно до умов Договору та Протоколу узгодження вартості робіт (Додаток № 2), та виставлених рахунків - фактур. Згідно з п.п. 3.2, 4.3 Договору та Додатків №№ 1, 2 до нього позивач повинен передати відповідачу усю первинну документацію, необхідну для виконання завдання згідно Акту прийму-передачі документів, а відповідач зобов'язаний виконати перший етап умов Договору, а саме, надати послуги пов'язані з отримання позивачем декларації про готовність об'єкта до експлуатації, у термін 30 робочих днів, який починається з дня надходження від позивача оплати за дану послугу у розмірі 36 550 грн. 00 коп. (а.с. 11, 12). Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, у зв'язку зі зміною законодавства, при виконанні вищезазначеної послуги у відповідача виникли проблеми у виконанні зобов'язань взятих за Договором. Таким чином, 20 листопада 2013 року між сторонами було укладена Додаткова угода № 1 до Договору, згідно умов якої строк виконання робіт за Договором було продовжено на 45 робочих днів з дня підписання даної додаткової угоди, а вартість виконання робіт по наданню відповідачем послуг пов'язаних з отримання позивачем декларації про готовність об'єкта до експлуатації змінено до 64 550 грн. 00 коп. (а.с. 15). Відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст. 905 ЦК України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, про що свідчать: Акт № 1 прийому-передачі документів до Договору від 12 листопада 2012 року; підписи представника відповідача про отримання від позивача грошових коштів; квитанція до прибуткового касового ордеру від 20 листопада 2013 року (а.с. 13-16). Проте, відповідачем не виконано зобов'язань визначених Договором, порушено його умови та строки виконання робіт передбачених зазначеним договором. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно умов п.п. 6.1-6.4 Договору у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього Договору, сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. У випадку невиконання Договору з вини виконавця, останній повинен повернути замовнику суму попередньої оплати. У випадку невиконання Договору з вини замовника, сума попередньої оплати залишається у виконавця. При цьому, положеннями ч. 1 ст. 906 ЦК України визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів цивільної справи, з моменту укладання Договору та підписання Додаткової угоди до нього жодних претензій або вимог від відповідача щодо неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань по Договору, які б могли стати перешкодою для здійснення виконання робіт відповідачем по цьому Договору, до позивача не надходило. Разом з тим, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору 06 травня 2014 року позивачем направлено відповідачу заяву з вимогою повернути кошти сплаченні ним за Договором у розмірі 64 550 грн. 00 коп. (а.с. 17). Проте, вимогу позивача відповідач залишив без уваги. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми попередньої оплати за Договором у розмірі 64 550 грн. 00 коп. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. При цьому, правові наслідки порушення зобов'язання визначенні в ст. 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Крім того, ст. 907 ЦК України встановлено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до п.п. 17, 22 ч. 1 ст. 1 та ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві як на підставу для задоволення своїх вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а позовні вимоги щодо розірвання договору та стягнення коштів відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на чинному законодавстві та умовах договору, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частинні стягнення з відповідача на його користь витрат, понесених ним на правову допомогу у розмірі 500 грн. 00 коп., оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували законність та обґрунтованість понесення ним цих витрат. Так, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Однак, позивачем не надано до суду розрахунку розміру правової допомоги, який би відповідав вказаним положенням Закону, а приєднана копія квитанції про оплату послуг за написання позовної заяви, не може бути оцінена судом в якості належного доказу понесення таких витрат. В порядку, визначеному ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Консалтинг» на користь держави судовий збір в сумі 889 грн. 10 коп. (645 грн. 50 коп. - за вимоги майнового характеру та 243 грн. 60 коп. - немайнового характеру), виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 525, 526, 611, 901, 903, 906, 907 ЦК України та

Outcome: approved