Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] та просить стягнути на користь ТОВ кошти за кредитним договором №972/2453SFNV7 від 30.01.2012 року в розмірі 10 454,22 грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №972/2453SFNV7 від 30.01.2012 року на суму 8410,05 грн. на строк до 31 березня 2012 року. Сторони в судове засідання не з'явились та просять розгляд справи проводити без їх участі, представник позивача вимоги підтримує, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 30.01.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №972/2453SFNVPG7 (а.с.6-7), відповідно до п.1.1.1 якого Позивач надав Відповідачу кредит в сумі 8410,05 грн., строк погашення - 36 місяців, процентна ставка за користування кредитом - 0,0001% річних, комісія за надання кредиту - 548,00 грн., комісія за обслуговування кредиту - 320,00 грн., цільове призначення - купівля товару (майна), що зазначається в п. 5.5. Договору, дата повернення кредиту - 30.01.2015 року. В п.2.5 договору зазначено, що перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 21 по 26 число кожного місяця включно. В п.2.8 договору зазначено, що погашення позичальником заборгованості за кредитом - 1 здійснюється щомісячно рівними частками в сумі 554,00 грн. Однак, відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка становить 10454 грн. із них: 8170,05 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1280 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1004,17 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. 26.07.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір №20120726-Г про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищевказаному кредитному договору, було відступлене на користь ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс». 08 жовтня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №2, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс». Про відступлення права вимоги та про зміну умов кредитного договору на адресу відповідача були надіслані повідомлення (а.с.14-16). Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому, якщо інше не встановлено договором. За ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу, вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Доказів про відсутність заборгованості перед позивачем, відповідач не надав, хоча відповідно до ст.ст. 10 - 11 ЦПК України це є його обов'язком. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що визнання позивачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, позов підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., який, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved