Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 квітня 2017 року о 14 годині 15 хвилин, [PERSON] на автодорозі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя 177 км + 700 м, керуючи автомобілем «Форд», держномер [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», держномер [NUMBER] , під керуванням позивача, автомобіль якого був попереду. Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 15.05.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», згідно договору обов`язкового страхування АК №2244733 від 17.04.2017 року. Позивач 11.08.2017 року звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту №09/69.05.17 від 30 травня 2017 року, наданого позивачу, за заявою ПрАТ «Київський страховий дім», вартість відновлювального ремонту «Тойота», держномер [NUMBER], складає 46 468 грн. 74 коп., однак в ремонтній калькуляції, яка є частиною звіту №09/69.05.17 від 30 травня 2017 року, позивачем було виявлено помилки, які призвели до заниження вартості ремонту автомобіля, у зв`язку з чим, позивачем було замовлено проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку, завданого йому внаслідок ДТП. Відповідно до Звіту № 2591/15 від 27.07.2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику «Тойота», держномер [NUMBER], складає 66 149 грн. 56 коп. Витрати позивача на проведення автотоварознавчого дослідження склали 2 200,00 грн. Позивач звернуся до відповідача про виплату страхового відшкодування з урахуванням висновків, замовленого ним автотоварознавчого дослідження. 14.05.2018 року позивачем від відповідача було отримано страхове відшкодування в сумі 40 232 грн. 48 коп. Враховуючи, що розмір виплаченої суми страхового відшкодування не покриває вартості матеріального збитку, позивач звернувся із вказаним позовом, в якому просить стягнути страхове відшкодування в сумі 28 116 грн. 78 коп. та витрати на проведення незалежної автотоварознавчого дослідження в сумі 2200,00 грн. Відзив на позовну заяву на адресу Шевченківського районного суду м. Києва не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», держномер [NUMBER] . 23.04.2017 р. на автодорозі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя 177 км + 700 м стлася ДТП за участі автомобіля «Форд», держномер [NUMBER] , водій якого не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», держномер [NUMBER] , під керуванням позивача, автомобіль якого був попереду. Постановою Дарницього районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», згідно договору обов`язкового страхування АК №2244733 від 17.04.2017 року. Відповідно до звіту № 09/69.05.17 від 30 травня 2017 року, наданого позивачу, який був складений за замовленням ПрАТ «Київський страховий дім», вартість відновлювального ремонту «Тойота», держномер [NUMBER], з урахуванням коефіцієнта зносу складає 46 468 грн. 74 коп. (в тому числі 6248,96 грн. ПДВ). Відповідно до Звіту № 2591/15 від 27.07.2017 року, проведеного за замовленням позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику «Тойота», держномер [NUMBER] , складає 66 149 грн. 56 коп. Вартість оцінки складає 2200,00 грн., що підтверджується п. 3.1. договору №1843/16 від 19.07.2017 року про надання послуг з оцінки, товарним чеком № 2591/15 від 25.07.2019 та Актом прийому-передачі виконаних робіт за Договором №1843/16 від 19.07.2017 року на проведення оцінки майна. 24.04.2017 року до ПрАТ «Київський страховий дім» було подано повідомлення про страховий випадок. 11.08.2017 позивачем було подано до відповідача заяву про виплату страхового відшкодування. 22.03.2018 року позивачем було подано додаткову заяву до ПрАТ «Київський страховий дім» про виплату страхового відшкодування з урахуванням Звіту № 2591/15 від 27.07.2017. 14.05.2018 року позивачем було отримано від відповідача на рахунок позивача було перерахована сума страхового відшкодування в розмірі 40 232 грн. 48 коп. Відповач не надав позивачу відповіді на його останню заяв, та виплатив свтрахове відшкодування не врахувавши висновки, викладені у звіті, проведеному на замовлення [PERSON] . Відповідно до Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом № 3045-VI від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Зазначене також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд бере до уваги висновки, викладені у Звіті № 2591/15 від 27.07.2017 року про те, що вартість матеріального збитку, завданого власнику «Тойота», держномер [NUMBER], складає 66 149 грн. 56 коп., оскільки вказаний звіт складено уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності, при цьому відповідач не надав суду звіту, з якого він виходив визначаючи розмір страхового відшкодування. Клопотання про призначення судової експертизи відповідачем не заявлялось. Враховуючи викладене, страхове відшкодування позивачу виплачене не в повному обсязі. Здійснивши перевірку розрахунків позивача щодо заявленої ним суми стягнення, суд встановив, що її розмір, з урахуванням вартості оцінки складає 28 117,08 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 28 116,78 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved