Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] року в с. Пролетарське Магдалинівського району померла його мати [PERSON], про що вчинений відповідний запис в Пролетарській сільській раді і видане свідоцтво про смерть [NUMBER]. За життя померла [PERSON] склала заповіт від 14 травня 2002 року, посвідчений секретарем Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в реєстрі за № 65, згідно якого йому заповіла житловий будинок з господарськими спорудами та приватизовану присадибну земельну ділянку, розташовані за адресою [ADDRESS]. Зібравши документи він звернувся в Магдалинівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини згідно заповіту, однак державний нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину повідомивши відповідним листом за №132/02-14 від 12.02.2014 року, вказавши, що немає можливості визначити належність земельної ділянки померлій, оскільки при оформленні спадщини з'ясувались розбіжності в офіційних документах: Державний акт на земельну ділянку, розміром 0,40 га, серії ДП без номера від 29.03.1999 року реєстраційний номер у Книзі Мд №248, видано на ім'я «[PERSON]» та таке ж ім'я вказано і в його свідоцтві про народження, при цьому в паспорті, свідоцтві про смерть, в свідоцтві про одруження батьків, у заповіті, в свідоцтві про право власності на житловий будинок ім'я матері вказано як «[PERSON]», а в його свідоцтві про народження ім'я матері вказано як «[PERSON]», що також вказано помилково, так як згідно свідоцтва про одруження батьків ім'я матері вказано як «[PERSON]». Крім того, згідно довідки Пролетарської сільської ради № 65 від 13.02.2014 року він постійно проживав з матір'ю [PERSON]. Вищевказані розбіжності в офіційних документах не дають можливості йому у здійсненні цивільно-правових відносин, пов'язаних з оформленням спадщини, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на присадибну земельну ділянку, розміром 0,40 га, серії ДП від 29.03.1995 року виданого на ім'я [PERSON], як виданий на ім'я [PERSON], встановити що він [PERSON] є сином померлої [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та приватизовану земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS] і належали померлій [PERSON] згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок від 19.04.1994 року та Державного акту на землю серії ДП без номера від 29.03.1999 року реєстраційний номер у Книзі Мд №248. У судове засідання позивач та його представник - адвокат [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво клієнта адвокатом від 21 березня 2014 року (а.с. 23, 24), будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, не з'явились, до суду від них надійшли заяви (а.с. 50, 51), згідно яких заявлені вимоги підтримують повністю, просять суд їх задовольнити та справу розглянути в їх відсутність. Представник відповідача Пролетарської сільської ради у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, до суду надано заяву (а.с. 52), згідно якої просить справу розглянути в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Пролетарське Магдалинівського району померла мати позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 9) - [PERSON], про що вчинений відповідний запис в Пролетарській сільській раді і видане свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с. 10). За життя померла [PERSON] склала заповіт від 14 травня 2002 року, посвідчений секретарем Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в реєстрі за № 65 (а.с. 11), згідно якого позивачу заповіла належні їй житловий будинок з господарськими спорудами та приватизовану присадибну земельну ділянку, розташовані за адресою [ADDRESS] (а.с. 15, 16-19, 20, 21). Зібравши документи позивач звернувся в Магдалинівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини згідно заповіту (а.с. 32), однак державний нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину повідомивши відповідним листом за №132/02-14 від 12.02.2014 року (а.с. 12), вказавши, що немає можливості визначити належність земельної ділянки померлій, оскільки при оформленні спадщини з'ясувались розбіжності в офіційних документах: Державний акт на земельну ділянку, розміром 0,40 га, серії ДП без номера від 29.03.1999 року реєстраційний номер у Книзі Мд №248, видано на ім'я «[PERSON]» (а.с. 20) та таке ж ім'я вказано і в свідоцтві про народження позивача (а.с. 9), при цьому в паспорті (а.с. 6), свідоцтві про смерть (а.с. 10), в свідоцтві про одруження батьків (а.с. 8), у заповіті (а.с. 11), в свідоцтві про право власності на житловий будинок (а.с. 15) ім'я матері позивача вказано як «[PERSON]», а в свідоцтві про народження позивача ім'я матері вказано як «[PERSON]», що також вказано помилково, так як згідно свідоцтва про одруження батьків ім'я матері вказано як «[PERSON]». Крім того, згідно довідки Пролетарської сільської ради № 65 від 13.02.2014 року він постійно проживав з матір'ю [PERSON] (а.с. 13). Вищевказані розбіжності в офіційних документах не дають можливості позивачу у здійсненні цивільно-правових відносин, пов'язаних з оформленням спадщини, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на присадибну земельну ділянку, розміром 0,40 га, серії ДП від 29.03.1995 року виданого на ім'я [PERSON], як виданий на ім'я [PERSON], встановити що він [PERSON] є сином померлої [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та приватизовану земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS] і належали померлій [PERSON] згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок від 19.04.1994 року та Державного акту на землю серії ДП без номера від 29.03.1999 року реєстраційний номер у Книзі Мд №248 (а.с. 1, 2, 3, 4). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвища, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку розглядаються справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст.ст. 1235, 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, при цьому заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. У відповідності до ст.ст. 1268, 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець за законом чи за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку для прийняття спадщини подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні беззаперечно встановлено той факт, що Державний акт на право приватної власності на присадибну земельну ділянку, розміром 0,40 га, серії ДП від 29.03.1995 року виданий на ім'я [PERSON], дійсно належить померлій [INFO] року [PERSON]. А також встановлено той факт, що [PERSON] є сином померлої [INFO] року [PERSON]. Право позивача на спадщину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами приведеними та проаналізованими судом вище, а також копією спадкової справи, розпочатої після смерті [PERSON] за № 428/2009 (а.с. 31-48). Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачами, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачем право власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем (чами), суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність житлового будинку з господарськими спорудами та присадибної земельної ділянки спадкодавцю, суд вважає за необхідним постановити рішення про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючих документів та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved