Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті, факту належності спадкового майна, визнання права власності в порядку спадкування на 49/300ч. житлового будинку, вселенні в будинок. У судовому засіданні позивач надав заяву про зменшення позовних вимог та їх уточнення в остаточній редакції позовних вимог [PERSON] просив суд встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем дружиною [PERSON], яка померла 01.09.2007р. за адресою її реєстрації м. Харків, вул. Люсинська, 23 на час відкриття спадщини. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування, як спадкоємця першої черги після смерті дружини [PERSON], померлої 01.09.2007р. на 49/300ч. житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Люсинська, 23, які вона успадкувала після смерті матері [PERSON], померлої 26.09.2005р. Захистити право власності в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON], померлої 01.09.2007р. вселити в житловий будинок № 23 по вул. Люсинській в м. Харкові. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилався на те, що з 1990р. проживав однією сімєю з [PERSON]. 06.02.1992р. у них народився син [PERSON], про що 03.03.1992р. було видано свідоцтво про встановлення батьківства, а/з № 28. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] від іншого чоловіка та теж проживав з ними. До 2003р. сім`я проживала за адресою реєстрації [PERSON] - м. Харків, пров. Котляри, 9 «А», а потім переселилася в будинок № 23 по вул. Люсинській в м. Харкові, де до досягнення вісімнадцяти років також проживав і відповідач. 49/100ч. будинку № 23 по вул. Люсинській належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 7-38 від 06.01.1998р., 35/100ч. будинку належало [PERSON], який помер 12.11.2016р., 16/100ч. будинку належить відповідачці [PERSON] 26.09.2005р. померла теща позивача [PERSON] [PERSON] була зареєстрована та постійно мешкала в будинку по вул. Люсинській № 23 в м. Харкові та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину після смерті матері фактично, хоча не одержувала свідоцтва про право на спадщину, інших спадкоємців не було. 20.07.2007р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Київському районному відділі РАЦС ХМУЮ, а/з № 413. 01.09.2007р. [PERSON] померла. Позивач стверджував, що після поховання дружини залишився проживати з сином [PERSON] у будинку та постійно проживав у ньому до 02.10.2016р. До нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не звертався, фактично здійснював право власності - всі роки підтримував будинок в належному стані, ремонтував, платив комунальні платежі. Відповідач [PERSON] тривалий час не проживав в будинку після смерті матері, був неодноразово засуджений та відбував строки покарання, вселився у будинок в серпні 2016р. з сімєю. Через дії [PERSON], співвідповідачки [PERSON], які перешкоджали його проживанню разом з дружиною [PERSON], викликали поліцію для його виселення, [PERSON] був вимушений залишити будинок. Позивач звертався зі скаргами до працівників поліції через виселення. просив допомогти у вселенні до будинку,де залишилися особисті речі, предмети меблі, але вимушений потім звертатися до суду з позовом. Позивач одержав письмову відповідь 8-ої ХДНК від 04.10.2016р. про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини через відсутність реєстрації за місцем відкриття спадщини. Спадкова справа № 699/2016р. була заведена 13.09.2016р. на підставі заяви [PERSON], який зареєстрований [INFO], а син [PERSON], 06.02.1992р.н. на момент смерті матері у 2007р. був неповнолітнім, таким чином вважається спадкоємцем як і [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, надав письмові заперечення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи повідомлялась. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що згідно договору про визначення ідеальних часток та про порядок користування від 05.09.1999 р., посвідченого державним нотаріусом 8-ої ХДНК [PERSON] [PERSON] належало 49/100 частин будинку 23 по вул. Люсинській м. Харкова, що підтверджується відомостями у Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 10.10.2016 р,а також технічним паспортом на будинок. Згідно відомостей з Реєстру співвласниками будинку є [PERSON]-35/100 ч. будинку, [PERSON]- 16/100 ч. будинку. [PERSON] помер,про що суду надано свідоцтво про смерть. [PERSON] відповідачкою по справі, до суду за викликами не зявлялася, письмових заперечень проти позову не надала. [PERSON] була матірю [PERSON], померла 26.09.2005 р. згідно свідоцтва про смерть. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 26 жовтня 2016 р. [PERSON] народилася 20.04.1964 р., її батьками записані [PERSON] та [PERSON] Факт проживання [PERSON] на день смерті матері у будинку 23 по вул. Люсинській м. Харкова підтверджений довідками КЖЕП № 16 Київського району м. Харкова за 2005-2006 р.р., поясненнями учасників процесу, свідків, матеріалами спадкової справи № 694/2016 р., заведеної до майна померлої 01.09.2007 р. [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України ) Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON]І, її дочки [PERSON] перейшли у спадок по праву власності 49/100 частин будинку 23 по вул. Люсинській м. Харкова. На день смерті [PERSON] з нею проживали та були зареєстровані сини [PERSON] та [PERSON],що підтверджується довідками КЖЕП №16 Київського району м. Харкова, матеріалами спадкової справи № 694/2016 р. Спадкова справа була заведена 8-ої ХДНК м. Харкова на підставі заяви сина [PERSON] - [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] нікому не видавалися. Згідно письмової відповіді [PERSON] з 8-ої ХДНК м. Харкова від 14.11.2016 р. вих. 5273 /02-14 у видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини [PERSON] відмовлено, оскільки нотаріус вважав відсутнім факт прийняття спадщини через не звернення із заявою про її прийняття у 6- місячний строк ,та відсутність реєстрації з померлою за однією адресою на день смерті. У відповідності до ч. 1. ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ,вважається таким ,що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Судом достовірно встановлено поясненнями позивача [PERSON], третьої особи [PERSON]А, свідків [PERSON] (сусідки), [PERSON] (однокласника [PERSON]А), [PERSON] (брата позивача), що у 2003 р. родина [PERSON] та [PERSON] з двома синами переїхала до будинку по вул. Люсинській м. Харкова на проживання до власника його частини [PERSON] З того часу до смерті [PERSON], після її смерті в будинку проживали [PERSON], [PERSON], періодично [PERSON] Згідно довідки №551 від 19.04. 2017 р. Харківської міської поліклініки № 20, [PERSON] звертався за медичною допомогою за адресою проживання [INFO] з 06.09.2004 р., як за викликами лікарів до дому, так і амбулаторно. 26.11.2007 р. після смерті дружини 01.09.2007р. [PERSON] оглядався дільничним лікарем-терапевтом за викликом вдома по вул. Люсинській 23, визнавався непрацездатним. Амбулаторно оглядався дільничним лікарем 30.11.2007 р, 05.12.2007р., 07.12.2007 р, в останнє 14.01.2013р. Позивач був замовником за договорами по вул. Люсинській 23 на виготовлення та устаткування ПВХ конструкцій профілю у 2010 р., як споживач природного газу, по перевірці димових каналів у 2013 р., 2014 р.р., по перевірці лічильників електроенергії 15.12.2011 р. та надав квитанції по сплаті за комунальні послуги за різні роки. Відповідач [PERSON], допитаний судом також як свідок, свідки [PERSON], [PERSON] не спростували факт постійного проживання [PERSON] на день смерті дружини [PERSON] 01.09.2007р. та в продовженні 6-ти місяців після її смерті. Відповідач, вищеозначені свідки посилалися у своїх поясненнях нібито на погані відносини між [PERSON] та його покійною дружиною, переїзд тільки її з синами у 2003 р. до будинку, де власницею частини його була [PERSON] З 1992 р. без реєстрації шлюбу проживали [PERSON] та [PERSON] 20 липня 2007 р. відбулася реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у Київському відділі РАЦС ХМУЮ, актовий запис № 413. 01.09.2007р. [PERSON] померла. Крім того, відповідач, свідки [PERSON]А, [PERSON] пояснювали суду,що [PERSON] приходив до сімї, по вул. Люсинській 23 після переїзду до будинку, організовував похорон дружини, ритуальні поминання її на девять та сорок днів. Відповідач пояснював, що [PERSON] переселився до будинку після смерті дружини, ремонтував його, укладав договори з ремонту та інші, сплачував комунальні послуги, привів та оселив нову дружину. Виселяти [PERSON] відповідач почав лише у жовтні 2016 р. Свідок [PERSON] дружина з 2011 р. [PERSON] пояснювала, що переїхала проживати у будинок по Люсинській у 2008р, проживала з чоловіком та його сином [PERSON] до жовтня 2016р. Через переїзд відповідача з сімєю з Росії у серпні 2016 р. почалися сварки його з відчимом та намагання виселити. Згідно письмової відповіді [PERSON] з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Харкові за № 12- 1381 від 08.11.2016 р. убачається, що через сімейну сварку 02.10.2016 р. з [PERSON]С, який намагався виселити [PERSON] приїжджали за викликом робітники поліції. [PERSON] надав паспорт з реєстрацією у будинку, а у [PERSON] вона була відсутня, та він погодився залишити будинок. У скарзі на бездіяльність поліції від 10.10.2016 р. [PERSON] скаржився на своє виселення з будинку, неможливість 07.10.2016 р. зайти до нього через активну протидію [PERSON] Аналогічну заяву [PERSON] направив до відділення поліції 07.10.2017р. Відповідач не заперечував, що фактично не дав проживати з того часу позивачу у будинку. У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Оскільки згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то [PERSON]В нарівні з [PERSON], [PERSON] має право на спадкування 49/300 частин житлового будинку 23 по вул. Люсинській м. Харкова, 49/100 частин якого належало по праву власності в порядку спадкування [PERSON]Л, померлої 01.09.2007р, Позивач був вселений у будинок ще у 2003р. власником 49/100ч., фактично прийняв спадщину після смерті дружини, тому має право проживання та користування їм,як і інші спадкоємці [PERSON] Суд вважає, що позовна вимога про порушене право [PERSON] на проживання у [INFO], підлягає захисту шляхом його вселення у будинок. На підставі викладеного і

Outcome: approved