Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстрації; зняти з реєстрації проживання [PERSON] із спірної квартири. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона разом із відповідачем [PERSON] є співвласниками зазначеної квартири, у якій поряд із ними зареєстрована дочка колишньої дружини. З 1999 року відповідачі залишили вказане помешкання та з цього часу не проживають у ній, що підтверджено актами житлово-будівельного кооперативу. Оскільки реєстрація відповідачів за зазначеною адресою покладає на позивача додаткові витрати, в тому числі оплату за житлово-комунальні послуги, тому просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач та йог представник підтримали позов та просять такий задовольнити; не заперечують проти заочного розгляду справи у зв'язку із повторною неявкою відповідача. Відповідачі повторно та треті особи не з'явились у судове засідання, хоча належним чином були повідомлені, про причини неявки не повідомили; відповідачі не подали відзив на позовну заяву,а відтак, враховуючи що сторона позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явились, однак подала суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності. Відтак, суд зі згоди позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що співвласниками квартира [ADDRESS] є [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з якими у спірні квартирі зареєстровані [PERSON] (дочка співвласника [PERSON].) та [PERSON] (дружина співвласника [PERSON].). Дані обставини підтверджені довідкою житлово-будівельного кооперативу № 193 від 17.10.2017 №130 /а.с.8/. Згідно з актів житлово-будівельного кооперативу від 11.10.2016 № 102, 23.05.2017 № 140, 17.10.2017 № 167, які складені у присутності сусідів, на момент складання актів [PERSON] в квартирі не проживає, але в ній прописана; [PERSON] в квартирі прописані, але в ній не проживає та не з'являється з 1999 року у спірній квартирі, тобто понад встановлені строки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що оскільки відповідач [PERSON] добровільно залишила квартиру [ADDRESS], без поважних причин не проживає у вказаній квартирі понад встановлений строк збереження права користування такою, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює, а тому суд приходить висновку, що відповідача [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням, а позов у цій частині задовольнити. Щодо частини позовної вимоги про зняття з реєстрації проживання відповідача [PERSON] та позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідача [PERSON], суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми, як це передбачено ст.ст.77-80 ЦПК України. Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Таким чином, вказана норма підлягає застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, оскільки зняття з реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] є похідною вимогою від основної та може бути здійснено на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, а його відсутність унеможливлює таке зняття, суд приходить до висновку про відмову у даній частині позовної вимози за безпідставністю. Разом із тим, враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що позивачем не зазначено жодної із підстав для зняття з реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», адже зняття з реєстрації місця проживання залежить від вирішення питання про право користування такої особи спірною квартирою відповідно до норм цивільного законодавства; у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування свої майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, а відтак, оскільки позовна вимога позивачем не доведена у відповідності до ст.ст.76-81 ЦПК України, суд приходить висновку, що у такій позовній вимозі необхідно відмовити за недоведеністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути з судовий збір у сумі 320,00 грн. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: partial