Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/1915/74/74920 від «17» серпня 2006 року в розмірі 371 625,34 гривень, шляхом надання Публічному акціонерному товариству «[PERSON] Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «[PERSON] банк Аваль» права на продаж будь-якій особі покупцеві предмета іпотеки за іпотечним договором № 014/1915/74/74920/1 від «17» серпня 2006 року, а саме: квартири № 105 (сто пять) житловою площею 26,6 кв.м., загальною площею 44,5 кв.м., що находиться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 78 (сімдесят вісім) з наданням всіх повноважень продавця, на виготовлення правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ПАТ «[PERSON] банк Аваль» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 17 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (надалі Позивач, [PERSON]) та [PERSON] (надалі Відповідач, Позичальник) було укладено Кредитний договір № 014/1915/74/74920, згідно якого Відповідачу були надані грошові кошти в сумі 30 000,00 доларів США (тридцять тисяч доларів США 00 центів) строком по 17 серпня 2026 р. Відповідно до п.п. 1.1 1.4 вищевказаного Кредитного договору, Відповідач прийняв на себе зобовязання щодо: погашення суми заборгованості за кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, який є додатком до Кредитного договору, а також щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12 %(дванадцять відсотків річних), починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, а також при кінцевому погашенні кредиту. 06 липня 2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №014/1915/74/74920/3 до Кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України Кредитор та Позичальник досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) Кредиту. На підставі цієї угоди з 09 липня 2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшилась на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим відбулась зміна строку погашення заборгованості. 18 травня 2012 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №014/1915/74/74920/3 до Кредитного договору (далі - Додаткова угода), згідно умов якої сторони погодили змінити валюту виконання зобовязань за Кредитним договором з доларів США на гривні із розрахунку офіційного курсу НБУ на дату укладення Додаткової угоди. Сторони домовились з дати укладення Додаткової угоди, встановити процентну ставку в розмірі 10,5 % річних. Також, згідно умов Додаткової угоди, сторони погодили строк користування кредитними коштами збільшити на 1 календарний місяць і 1 день, у звязку із чим дата остаточного погашення кредиту 18 вересня 2026 року. 17 серпня 2006 року в рахунок забезпечення позичальником будь-яких зобовязань, передбачених кредитним договором між Позивачем та Відповідачем був укладений Іпотечний договір за № 014/1915/74/74920/1 Відповідно до Іпотечного договору, предметом іпотеки виступає квартира № 105 (сто пять) житловою площею 26,6 кв.м., загальною площею 44,5 кв.м., що находиться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 78 (сімдесят вісім). Взятих на себе зобовязань Відповідач не виконує, у звязку з чим, станом на 28.09.2015 р. виникла заборгованість у розмірі: сума заборгованості за кредитом 244 690,03 грн., в т.ч. прострочена 6591,16 гривень; сума заборгованості по відсотках за кредитом 27462,82 грн. в т.ч. прострочена 26758,92 грн. Крім того, у відповідності до умов п. 9.1 вищевказаного Кредитного договору: - за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу та штраф у розмірі 20 гривень, за кожний день прострочення починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязань, зазначеного в Кредитному договорі . Станом на 28.09.2015 р. сума пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків складає 76 512,49 грн. та штраф за порушення строків сплати кредиту та відсотків складає 22 960,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 ЦК України). Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що 17 серпня 2006 р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/1915/74/74920, згідно якого Відповідачу були надані грошові кошти в сумі 30 000,00 доларів США строком по 17 серпня 2026 року / а. с. 9-12/. 06 липня 2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №014/1915/74/74920/3 до Кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України Кредитор та Позичальник досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) Кредиту. На підставі цієї угоди з 09 липня 2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшилась на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим відбулась зміна строку погашення заборгованості / а. с. 13-16/. 18 травня 2012 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №014/1915/74/74920/3 до Кредитного договору, згідно умов якої сторони погодили змінити валюту виконання зобовязань за Кредитним договором з доларів США на гривні із розрахунку офіційного курсу НБУ на дату укладення Додаткової угоди. Сторони домовились з дати укладення Додаткової угоди, встановити процентну ставку в розмірі 10,5 % річних. Також, згідно умов Додаткової угоди, сторони погодили строк користування кредитними коштами збільшити на 1 календарний місяць і 1 день, у звязку із чим дата остаточного погашення кредиту 18 вересня 2026 року / а. с. 19-23/. Взятих на себе зобовязань Відповідач не виконує, у звязку з чим, станом на 28.09.2015 р. виникла заборгованість у розмірі: сума заборгованості за кредитом 244 690,03 грн., в т.ч. прострочена 6591,16 гривень; сума заборгованості по відсотках за кредитом 27462,82 грн. в т.ч. прострочена 26758,92 грн. / а. с. 28-30/. Крім того, у відповідності до умов п. 9.1 вищевказаного Кредитного договору: - за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу та штраф у розмірі 20 гривень, за кожний день прострочення починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобовязань, зазначеного в Кредитному договорі . Станом на 28.09.2015 року сума пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків складає 76 512,49 грн. та штраф за порушення строків сплати кредиту та відсотків складає 22 960,00 грн. 17 серпня 2006 року в рахунок забезпечення позичальником будь-яких зобовязань, передбачених кредитним договором між Позивачем та Відповідачем був укладений Іпотечний договір за № 014/1915/74/74920/1 / а. с. 24-25/. Відповідно до Іпотечного договору, предметом іпотеки виступає квартира № 105 (сто пять) житловою площею 26,6 кв.м., загальною площею 44,5 кв.м., що находиться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 78. Як вбачається з Договору про внесення змін та доповнень від 18 травня 2012 року до Іпотечного договору № 014/1915/74/74920/1 від 17 серпня 2006 року та витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) що до реєстраційного запису Державного реєстру іпотек 3619747 контрольна сума 70533679Д9 внесено зміни про обтяження, розмір основного зобовязання складав 270492,71 грн., строк виконання зобовязання (після змін) 18.09.2026 рік, змінено валюту виконання зобовязань за кредитним договором з доларів США на гривні на підставі додаткової угоди до кредитного договору № 014/1915/74/74920, 014/1915/74/74920/3. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, наявна заборона на відчуження нерухомого майна, зареєстрована 17.08.2006 за № 3616918 реєстратором Приватним нотаріусом [PERSON], на підставі іпотечного договору, 3744, 17.08.2006р. зареєстрованого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], обєкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS], номер РПВН: 15591712. Зміни в державному реєстрі іпотек зареєстровані 18.05.5012 року Приватним нотаріусом [PERSON], на підставі додаткової угоди до кредитного договору № 014/1915/74/74920, 014/1915/74/74920/3, змінено валюту виконання зобовязань за кредитним договором з доларів США на гривні, строк виконання зобовязання 18.09.2026 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник Відповідач) зобовязується здійснити на користь другої сторони (кредитора Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязань. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України. На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобовязання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора зобовязаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Таким чином, відповідно до умов Кредитного договору Банком були надані [PERSON] грошові кошти, останній виконав свої зобовязання перед [PERSON] (позичальником) по справі, а взяті [PERSON] на себе договірні зобовязання перед Позивачем не виконано. Непогашення боржником заборгованості перед Банком за Кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобовязань. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п. 5.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобовязання у випадку, якщо на момент настання строку виконання зобовязань за Кредитним Договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки суми процентів: або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, а в нашому випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору, а саме пунктом 9.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з даним пунктом кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви в частині стягнення нарахованих штрафів. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та Іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотекодержателя. Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, Іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця. Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином Позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до п. 61 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (надалі - Інструкція), при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно та, у передбачених законодавством випадках, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. Відповідно до п. 63 Інструкції, крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, садибу та інше нерухоме майно (за винятком земельної ділянки), якщо воно підлягає реєстрації, нотаріус вимагає документи, передбачені наказом Міністерства юстиції України «Про надання витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно та оформлення свідоцтв про право власності на нерухоме майно на спеціальних бланках» від 20 вересня 2002 року N 84/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 вересня 2002 року N 773/7061 (із змінами і доповненнями, унесеними наказом Міністерства юстиції України від 23 жовтня 2002 року N 92/5). Тому суд вважає, що вимоги позивача про надання йому права га виготовлення правовстановлюючих документів та отримання відповідних витягів підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задовлено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорціно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача також підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 5574 грн. 38 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial