Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 23 листопада 2006 року між Черкаською міською радою та приватним підприємцем [PERSON] укладено угоду про відшкодування власнику землі заподіяних збитків, зареєстрованому в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради 23 листопада 2006 року за № 292. Предметом даної угоди є грошове зобов`язання по оплаті за фактичне користування земельною ділянкою площею 612,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яка відноситься до комунальної власності Черкаської міської ради. 12 грудня 2007 року сторони внесли зміни до даної угоди. Пунктом 2 Угоди встановлено, що з 01 грудня 2006 року по 03 червня 2007 року щомісячна плата збитків, завданих використанням земельної ділянки з порушенням статті 125 та 206 Земельного кодексу України складає 415 грн. 75 коп., а з 04 червня 2007 року - 720 грн. 67 коп. На підставі копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців від 11 квітня 2017 року, фізична особа-підприємець [PERSON] з 29 липня 2014 року припинила підприємницьку діяльність. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2012 року з відповідача була стягнута заборгованість за цією Угодою за період з 01 березня 2011 року по 31 січня 2012 року у розмірі 17 382 грн. 70 коп. Таким чином, наступне нарахування відповідачу щомісячної плати за користування земельною ділянкою продовжувалося, починаючи з 01 лютого 2012 року по 31 березня 2017 року З 01 лютого 2012 року місячна плата за користування земельною ділянкою становить 1 326 грн. 02 коп. В подальшому у зв`язку із щорічною індексацією грошової оцінки землі розмір щомісячного платежу збільшувався. Всього за період з 01 лютого 2012 року по 31 березня 2017 року відповідачу нараховано 102 312 грн. 40 коп. Однак в порушення взятих на себе договірних зобов`язань відповідач кошти взагалі не сплачував, що призвело до утворення заборгованості на суму 102 312 грн. 40 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Адвокат відповідача Огородній А.Б. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача заборгованості за угодою за період з квітня 2014 року по 16 лютого 2016 року в сумі 15 854 грн. 74 коп., в частині вимог щодо стягнення заборгованості за період з лютого 2012 року по березень 2014 року - просив застосувати строк позовної давності, а також просив відмовити у задоволенні вимог за період з 16 лютого 2016 року по 31 березня 2017 року, оскільки відповідач з 16 лютого 2016 року перестала бути власником нерухомості за адресою: [ADDRESS] та як наслідок, землекористувачем за вказаною адресою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 23 листопада 2006 року між Черкаською міською радою та приватним підприємцем [PERSON] укладено угоду про відшкодування власнику землі заподіяних збитків, зареєстрованому в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради 23 листопада 2006 року за № 292. Предметом даної угоди є грошове зобов`язання по оплаті за фактичне користування земельною ділянкою площею 612,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яка відноситься до комунальної власності Черкаської міської ради. 12 грудня 2007 року сторони внесли зміни до даної угоди. Пунктом 2 Угоди встановлено, що з 01 грудня 2006 року по 03 червня 2007 року щомісячна плата збитків, завданих використанням земельної ділянки з порушенням статті 125 та 206 Земельного кодексу України складає 415 грн. 75 коп., а з 04 червня 2007 року - 720 грн. 67 коп. На підставі копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців від 11 квітня 2017 року, фізична особа-підприємець [PERSON] з 29 липня 2014 року припинила підприємницьку діяльність. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2012 року з відповідача була стягнута заборгованість за цією Угодою за період з 01 березня 2011 року по 31 січня 2012 року у розмірі 17 382 грн. 70 коп. Таким чином, наступне нарахування відповідачу щомісячної плати за користування земельною ділянкою продовжувалося, починаючи з 01 лютого 2012 року по 31 березня 2017 року. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У своєму позові позивач посилався на нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виходячи з якої, з 01 лютого 2012 року місячна плата за користування земельною ділянкою становить 1 326 грн. 02 коп. Крім того, вказав про те, що щорічно плата за користування земельною ділянкою у зв`язку зі щорічною індексацією грошової оцінки землі уточнювалася на коефіцієнт індексу інфляції (за 2015 рік - 1,249; за 2016 рік - 1,433, за 2017 рік - 1,06). У зв`язку з цим, з 01 січня 2015 року розмір щомісячного платежу становив - 1 656 грн. 20 коп., з 01 січня 2016 року - 2 373 грн. 34 коп., з 01 січня 2017 року - 2 515 грн. 74 коп. Однак з такою позицією позивача суд не погоджується, оскільки угодою про відшкодування власнику землі заподіяних збитків від 23.11.2006 року №292, укладеного між сторонами, не передбачено односторонню зміну щомісячного розміру збитків. До вказаної угоди не вносились зміни щодо збільшення розміру щомісячних збитків, як і не передбачено будь-яку індексацію цих збитків. При цьому, посилання Позивача на Порядок проведення індексації грошової оцінки земель, затверджений Постановою КМ України № 783 від 12.05.2000 року, є безпідставним, оскільки останній не урегульовує питання індексації збитків, крім того, вказаний порядок втратив чинність 08.11.2011 відповідно до Постанови КМ України №56 від 31.01.2011 року. Отже, нарахування збитків в розмірі, що перевищують 720 грн. 67 коп. на місяць не ґрунтується на умовах угоди від 23.11.2006 року №292 та не відповідають вимогам закону. Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 лютого 2012 року по 31 березня 2017 року на загальну суму 102 312 грн. 40 коп. Як роз`яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Адвокат відповідача в судовому засіданні просив застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог в частині вимог щодо стягнення заборгованості за період з лютого 2012 року по березень 2014 року. Згідно із ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч.1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, позовна давність за вимогами про сплату коштів в рахунок відшкодування збитків обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, до суду позивач звернувся з позовом 25 квітня 2017 року. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості по угоді № 292 від 23.11.2006 року за період з лютого 2012 року по березень 2014 року в сумі 34 476,52 грн. заявлені позивачем з пропуском установленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності. На думку суду, відповідач будь-які дії, які б свідчили про визнання нею боргу за цей період не вчиняла. Питання про поновлення строку давності представником позивача заявлено не було. Зважаючи на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для застосування позовної давності у зв`язку зі спливом її строку за період з лютого 2012 року по березень 2014 року, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з квітня 2014 року по 31 березня 2017 року, суд зазначає наступне. 15 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом за реєстр. №168, нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з переходом права власності на вищевказану нерухомість до [PERSON] перейшло право користування на земельну ділянку площею 0,0612, за адресою: [ADDRESS] , щодо якої сформовано кадастровий номер -7110136700:05:018:0033. Відповідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, з урахуванням змісту наведених положень чинного законодавства речове право, похідне від права власності на нерухоме майно, таке як право користування земельною ділянкою є правом, яке нерозривно пов`язане з нерухомим майном. Отже, в період з квітня 2014 року по 15 лютого 2016 року відповідач являлася користувачем земельної ділянки за вищевказаною адресою, а тому згідно умов угоди про відшкодування власнику земельної ділянки заподіяних збитків зобов`язана була сплачувати кошти за користування земельною ділянкою. При цьому, суд погоджується з позицією адвоката відповідача про те, що нарахування збитків повинно було проводитися саме з розрахунку 720 грн. 67 коп. в місяць, що передбачено умовами Угоди, укладеної між сторонами. Таким чином, з квітня 2014 року по 15 лютого 2016 року заборгованість відповідача за угодою про відшкодування власнику землі заподіяних збитків від 23 листопада 2006 року складає 15 854 грн. 74 коп. (22 місяці користування х 720 грн. 67 коп.). Тому, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості саме в сумі 15 854 грн. 74 коп. В решті вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за період з 16 лютого 2016 року по 31 березня 2017 року позивачу слід відмовити, оскільки у вказаний період відповідач перестала бути власником нерухомості за адресою: [ADDRESS] та як наслідок, землекористувачем за вказаною адресою, а тому втратила обов`язок по оплаті за фактичне користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 600 грн.

Outcome: approved