Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в якому зазначив, що 19.06.1998 року померла мати [PERSON] яка проживала в [INFO]. Відповідно до довідок с/ради с. Ванчиківці, Новоселицького району господарство по вул.. Гагаріна 19, с. Ванчиківці, Новоселицького району станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були четверо осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Шлюб з [PERSON] ним був зареєстрований у 1987 році після чого вони стали проживати в господарстві по вул.. Гагаріна 19, с. Ванчиківці, Новоселицького району. 28.09.1988 року народилась донька [PERSON] та із-за непорозумінь вони перешли проживати до батьків [PERSON] в с. Ванчиківці, Новоселицького. В господарстві батьків відповідачці ними побудовано ряд господарських споруд. Позивач вважає, що оскільки відповідач [PERSON] нетривалий період проживала в господарстві по вул.. Гагаріна 19, с. Ванчиківці, Новоселицького району а донька [PERSON] фактично і не проживала то вони не набули частки в даному господарстві. Позивач просить суд визнати, що [PERSON] та [PERSON] не набули частку в колгоспному дворі розташованого в с. Ванчиківці, вул.. Гагаріна 19, Новоселицького району. Таким чином позивач вважає, що спадщина після смерті матері відкрилась на ? частку а на ? частка належить йому на праві власності як таке, що набуто ним під час існування колгоспного двору. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Позивач додатково суду пояснив, що після реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] в господарстві його матері вони прожили пару місяців та із - за непорозумінь між його мамою та відповідачем перейшли проживати до батьків дружини в с. Ванчиківці, Новоселицького району де побудували ряд підсобних будівель. В 1991 році він повернувся до своєї матері. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені за місцем реєстрації про місце, день та час розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про слухання справи в їх відсутності в суд не подавали. У зв'язку з повторною неявкою відповідачів судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в їх відсутності із винесеням по справі заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що вони добре знають [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] після одруження одразу почав проживати в господарстві його матері [PERSON] по вул.. Гагаріна 19, с. Ванчиківці, Новоселицького району. Після народження доньки перешли проживати в господарстві батьків [PERSON] теж в с. Ванчиківці. Новоселицького району, де разом побудували літню кухню з трьох житлових кімнат та сарай в яких в подальшому стали проживати сторони. [PERSON] з 1991 року стала проживати з іншим чоловіком. Свідок [PERSON] суду показав, що він є мешканцем с. Ванчиківці, Новоселицького району, та добре знайомий зі сторонами. [PERSON] після народження доньки перейшов проживати до своєї тещі яка проживала теж в с. Ванчиківці. Новоселицького району. В господарстві тещі ним побудовано сарай та літню кухню. Наданими сторонами доказами судом встановлено, що [PERSON] померла 19.06.1998 року, про що зроблена актова запис про смерть 19.06.1998 року за №28 у виконавчому комітеті с/Ради с. Ванчиківці, Новоселицького району. Відповідно до свідоцтва про народження видане 02.08.2000 року серії І-МИ №276556 [PERSON] народився 24.10.1965 року його матерю є [PERSON]. Відповідно до ст..529 ЦК України ( в редакції 1963 року діюча на час відкриття спадщини) позивач [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги після смерті 19.06.1998 року матері [PERSON] яка проживала в [INFO]. Відповідно до довідки с/ради с. Ванчиківці, Новоселицького району від 03.04.2015 року за №455 господарство по вул.. Гагаріна 19, с. Ванчиківці, Новоселицького району станом на 1990-1991рік відносилось до типу колгоспного двору. Відповідно до вимог ст..120 123 ЦК України ( в редакції 1963 року діюча на час виникнення правовідносин) частки членів колгоспного двору є рівними. Суд оцінюючи у сукупності викладені докази та правові норми дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] не набули частки в колгоспному дворі розташованого в с. Ванчиківці, вул.. Гагаріна 19, Новоселицького району, оскільки вони фактично проживали в господарстві [PERSON] матері [PERSON] яке теж розташоване в с. Ванчиківці, Новоселицького району, де спільно побудували сарай та літню кухню. Тому суд дійшов висновку, що господарство по в с. Ванчиківці, вул.. Гагаріна 19, Новоселицького району відносилось до типу колгоспного двору але воно належало на праві спільної сумісної власності померлій 19.06.1998 року [PERSON] та її синові [PERSON]. Суд вважає, що після смерті 19.06.1998 року [PERSON] яка проживала в [INFO] відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку. З спадкової справи №423/2000 після смерті 19.06.1998 року [PERSON], вбачається, що заяву на прийняття спадку подано позивачем [PERSON]. Нотаріус постановою відмовив у видачі свідоцтва на право власності на житловий будинок після смерті спадкодавця у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок по вул.. Гагаріна 19, с. Ванчиківці, Новоселицького району. У відповідності зо Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», житлові будинки побудовані до 05.08.1992 року не потребують введення в експлуатацію, а відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, який затверджений наказом Мінрегіонбуд №95 від 19.03.2013 року, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, наявні у справі виписки з по господарської книги сільської ради та технічний паспорт на будинок по вул.. Гагаріна 19, Новоселицького району, складений за результатами технічної інвентаризації, який є документом, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом до 05.08.1992 року житлового будинку з господарськими спорудами вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є належними та в даному випадку достатніми доказами виникнення у [PERSON] та [PERSON] права власності на будинок станом на 05.08.1992 року. З п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року №7 зі змінами від 25.12.1992 року за №13, вбачається, що Суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевій Ради. Судом встановлено, що відповідно до технічної документації житловий будинок по вул.. Гагаріна 19, с. Ванчиківці, Новоселицького району побудований у 1965 році та зареєстрований виконкомом с/ради с. Ванчиківці, Новоселицького району на відведений в установленому порядку земельній ділянці. Згідно з ст..392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. Відповідно до ст..549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Викладені докази у своєї сукупності свідчать про те, що позивач прийняв спадщину, фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, та подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадку. З наведених підстав суд приходить до висновку визнати за [PERSON], [INFO], право власності на ? частину житлового будинку літер А, літній кухні літер Б, сараю літер В,Г, вбиральні літер Д, колонки №1, огорожі №2-4, розташовані по вул.. Гагаріна 19, с. Ванчиківці, Новоселицького району після смерті 19.06.1998 року [PERSON] також визнати, що ? частина житлового будинку літер А, літній кухні літер Б, сараю літер В,Г, вбиральні літер Д, колонки №1, огорожі №2-4, розташовані по вул.. Гагаріна 19, с. Ванчиківці, Новоселицького району є власністю [PERSON] набуте в колгоспному дворі.

Outcome: approved