Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму в розмірі 124 425,94 грн.. В судове засідання позивач не з`явився, проте від нього надходило до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В клопотанні зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 5000 дол. США, на підтвердження чого було укладено нотаріально посвідчений договір позики від 12.09.2018 року. Відповідно до умов якого позика мала повертатись частинами не менше ніж по 85 дол. США кожного двадцятого числа місяця з кінцевим строком повернення до 20.09.2023 року. Підставою звернення до суду з даним позовом, стали посилання позивача на те, що відповідач умови по частковому поверненню коштів не виконує, згодом повідомив йому про те, що грошей у позику у нього не брав. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначає позивач в позові він звернувся до відповідача з проханням повернути зазначену суму заборгованості, однак заборгованість на даний час не повернута. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується договором позики від 12.09.2018 року, копія якої наявна в матеріалах справи та підтверджено відповідачем в судовому засіданні. За загальним правилом, визначеним ч.2 ст. 533 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Отже стягненню підлягає сума в розмірі 123 285 грн. Позивач також просить суд стягнути на його користь індекс інфляції за весь час прострочення, що становить 613,58 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 527,36 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведену вище норму слід також стягнути три проценти річних від простроченої суми в розмірі 527,36 грн. Згідно з визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індексом споживчих цін є показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; порогом індексації є величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (зі змінами, внесеними Законом України від 17.05.2016 р. № 1368-УІІІ) об`єктом індексації грошових доходів населення, зокрема, є суми судом у твердій грошовій сумі. 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015 р. № 911-УІІІ, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» стосовно порогу індексації, відповідно до ч. 1 ст. 4 якого індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Отже, з правового аналізу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» слідує, що індексація, визначена судом у твердій грошовій сумі проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року становить 103 відсотки. Таким чином можливість нарахування індексації виникає у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу 103 відсотки. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 року по справі № 127/8260/17-ц. Натомість, зі складеного позивачем розрахунку суми індексації вбачається, що в жоден з місяців, за які позивач просив стягнути суми індексації, величина індексу споживчих цін не перевищила встановленого законом порогу у 103 відсотки. А, відтак, правових підстав для стягнення суми індексації не має, у зв`язку із чим суд в задволенні даної частини вимог вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: partial