Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду посилаючись на те, що в наказом ректора Київського національного університету Внутрішніх справ від 21.07.2007 року № 655 [PERSON] з 1 вересня 2007 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ України ( НАВС). 29.11.2007 між позивачем та відповідачем було укладено договір № Кв-9 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов»язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов»язані з утриманням у навчальному закладі. Позивач зазначає, що з 1 вересня 2007 року по 17 червня 2011 року відповідач перебував на державному забезпеченні та після здобуття вищої освіти його було направлено для подальшого проходження служби до ГУ МВС України в м. Києві, проте на підставі заяви про звільнення за власним бажанням, наказом ГУ МВС України в м. Києві від 14.08.2012 року № 463 відповідача було звільнено з ОВС. Зважаючи на те, що відповідач умов договору не виконав, та не відпрацював у встановлений договором термін у ГУ МВС України в м. Києві, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вартість витрат, пов»язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 20 076, 02 грн, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з»явився, направив лист про розгляд справи у свою відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Перевіривши матеріали справи. суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що наказом ректора Київського національного університету Внутрішніх справ від 21.07.2007 року № 655 [PERSON] з 1 вересня 2007 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ ( надалі - КНУВС). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВс реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ України ( НАВС). 29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом ГУ МВС України в м. Києві та відповідачем було укладено договір № Кв-9 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов»язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов»язані з утриманням у навчальному закладі. З 1 вересня 2007 року по 17 червня 2011 року відповідач перебував на державному забезпеченні та забезпечувався харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Після здобуття вищої освіти відповідача було направлено для подальшого проходження служби до ГУ МВС України в м. Києві. Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 14.08.2012 року № 463 о/с відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням. Таким чином, з порушенням умов договору, відповідач з власної ініціативи звільнився з ОВС до закінчення встановленого договором трирічного строку перебування на службі після закінчення навчання. Відповідно до ст. 56 закону України «Про вищу освіту», випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно до п.2.3.6 Договору, відповідач зобов»язувався у разі звільнення з ОВС за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно п. 4.1 Договору, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов»язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно п.4.4 договору, у разі відмови Особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Так, як відповідач умови договору про підготовку фахівця порушив, грошові кошти, сплачені на утримання у навчальному закладі позивачу не повернув, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути вартість витрат, пов»язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 20 076, 02 грн, а також сплачений судовий збір.

Outcome: approved