Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Микуляк П.П. про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням суду. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 березня 2013 року Ужгородський міськрайонний суд в особі судді Микуляка П.П. своєю постановою у справі № 308/827/13-п визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. 30 квітня 2013 року постановою судді апеляційного суду Закарпатської області Демченко С.М. вищевказану постанову судді Ужгородського міськрайонного суду скасовано, а справу закрито за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Вважає, що у нього виникло право на цивільний захист порушеного права та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за корупційною статтею були зганьблені його честь і гідність, завдано непоправної шкоди престижу та діловій репутації особливо як депутата, журналіста та громадського діяча. Йому доведеться докласти значні зусилля для відновлення довіри 3 500 виборців його мажоритарного округу, 126 тисяч ужгородців, колег по депутатській фракції в Ужгородській міській раді, бізнес-партнерів та загалом відновити безпідставно заплямоване добре ім'я у засобах масової інформації. А тому оцінює розмір заподіяної йому моральної шкоди в 50 000 гривень та просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача - Васілинець Н.В. в судовому засіданні проти позову заперечила та подала письмове заперечення, посилаючись на те, що спірні правовідносини виникли виключно між позивачем та Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, а тому Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем по даній справі. Так, Казначейська служба України жодних прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала у правовідносини з позивачем і жодної шкоди позивачеві не завдала, а тому покладення на Державну казначейську службу України обов'язку з відшкодування будь-якої шкоди є безпідставним. Крім цього, посилається на те, що в разі, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що шкоду завдано судом, то така повинна відшкодовуватись за рахунок коштів заподіювача шкоди, тобто за рахунок бюджету, передбаченого для утримання цього органу, а цей орган зобов'язаний вжити всіх заходів щодо забезпечення наявності у нього відповідних асигнувань. Також зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди заявлений позивачем є завищений, оскільки мінімальний розмір моральної шкоди, який може бути стягнуто на користь позивача становить 1 868,00 грн. (розрахунковий період 46 днів, мінімальний розмір заробітної плати становить 1 218 грн. = 1 218/30*46). На підставі вищенаведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю. Прокурор Кюкало П.П. в судовому засіданні підтримав позицію представника Державної казначейської служби України, проти задоволення позову заперечив в повному обсязі та просив суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що постановою судді апеляційного суду Закарпатської області від 30 квітня 2013 року, яка є остаточним рішенням, скасовано постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатсьткої області від 15 березня 2013 року в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, а справу закрито за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, постанову судді першої інстанції визнано незаконною (а. с. 5-9). В судовому засіданні також встановлено, що рішення судді Ужгороського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2013 року стало підставою появи в засобах масової інформації та електронних інтернет-виданнях наступних пов'язаних інформаційних матеріалів та статей, що досліджені судом в ході розгляду справи по суті, зміст яких дискредитує позивача [PERSON], а саме: - копія повідомлення для ЗМІ прес-служби прокуратури Закарпатської області від 15 березня 2013 року під назвою: «[INFO]» (а. с. 123-124); - роздруківка статті з Закарпатського інформаційно-ділового порталу «Uzhgorod.in» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 133-135). - роздруківка статті з інформаційного сайту «Час Закарпаття» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 138); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Срібна земля» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 141-143); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Севлюш Інфо» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 146-149); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Clipnews.info» під назвою: « [INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 152-154); - роздруківка статті з інформаційного сайту «РІО» під назвою «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 157-159); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Панорама Мукачева» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 162-164); - роздруківка статті з інформаційного сайту «ОРД» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 167-170); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Європейський медіа-центр» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 173-176); - роздруківка статті з інформаційного порталу «Новини Закарпаття» під назвою «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 179-180); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Голос Карпат» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 183-185); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Вголос» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 188-189); - роздруківка статті з інформаційного сайту «ВГО Комітет по боротьбі з корупцією. Офіційний сайт» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 192-193); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Zaholovok.com.ua» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с.196-199); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Wellnews.info» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 202-205); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Wellnews.info» під назвою «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 207-210); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Wellnews.info» під назвою «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 212-214); - роздруківка статті з інформаційно-ділового порталу «ViZa Відкрите Закарпаття» під назвою « [INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 215-216); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Закарпаття онлайн» під назвою «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 219); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Неділя» під назвою «[INFO]» (а. с. 222-224); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Korzo News» під назвою: «[INFO]» (а. с. 231-232); - роздруківка статті з інформаційного сайту «Транскарпатія нет» під назвою: «[INFO]» (а. с. 233-237); - роздруківка статті з сайту «Институт современных гуманитарных исследований» під назвою: «[INFO]», електронна адреса: [ADDRESS] (а. с. 238-239); - копія номеру [NUMBER] газети «Європа-центр» за [INFO], яка містить статтю під назвою: «[INFO]» (том. 2, а. с. 2). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що внаслідок рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2013 року позивача [PERSON] було тимчасово відсторонено від виконання обов'язків голови ГО «Антикорупція», що підтверджується протоколом № 2 позачергових Загальних Зборів членів громадської організації «Антикорупція» від 16 березня 2013 року (а. с. 240-242). В судовому засіданні встановлено, що внаслідок рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2013 року [PERSON] було також тимчасово відсторонено від виконання обов'язків голови ГО «Інститут здоров'я», що підтверджується протоколом № 1/03 позачергових Загальних Зборів Громадської організації «Інститут здоров'я» від 16 березня 2013 року (а. с. 243-245). В судовому засіданні також встановлено, що з метою відновлення своєї репутації в суспільстві позивач був змушений додати значних зусиль щодо спростування негативної публічної інформації, яка була розміщена в зазначених засобах масової інформації внаслідок винесення незаконного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2013 року, що підтверджується листами до редакцій відповідних ЗМІ з проханням видалення та спростування даної негативної інформації (а. с. 136-137, 139-140, 144-145, 150-151, 155-156, 160-161, 165-166, 171-172, 177-178, 181-182, 186-187, 190-191, 194-195, 200-201, 206-207, 217-218, 220-221, 225-226, 227-228, 229-230). Згідно з вимог ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, а ч. 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодуванню шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до п. 2 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» № 266/94-ВР від 01 грудня 1994 року підлягає відшкодування шкода, у тому числі моральна, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу, у випадках, визначених ч. 1 ст. 2 вказаного Закону. Згідно з вимог п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного притягнення, як обвинуваченого, а згідно із вимогами ст. 3 цього ж Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода. Згідно із вимогами ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як роз'яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В судовому засіданні також встановлено, що окремі із перерахованих вище інформаційних матеріалів, які дискредитують позивача [PERSON], на момент розгляду справи в суді не видалені та продовжують знаходитися у вільному доступі користувачів. У зв'язку із вищенаведеним суд дійшов переконання, що внаслідок незаконного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2013 року у позивача по справі [PERSON] виникли глибокі та тривалі моральні страждання, які створили для нього суттєві перешкоди в усіх основних сферах його життєдіяльності, внаслідок чого він повністю не відновив своє життєве функціонування до цього часу. Крім того, суд враховує, що позивач є депутатом Ужгородської міської ради VІ скликання, тобто в силу свого публічного статусу виконує функції представника громади в органі місцевого самоврядування, є членом Національної спілки журналістів України, політичним та громадським діячем. Саме виходячи з цих міркувань суд дійшов висновку про істотність негативного впливу вищезазначеного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 березня 2013 року на політичний престиж та ділову репутацію позивача. З цих підстав суд погоджується із твердженням представника позивача [PERSON] про заподіяння [PERSON] моральних страждань, а тому визнає факт заподіяння йому моральної шкоди. Викладене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка міститься в постанові ВСУ від 11 вересня 2013 року в справі № 6-48 цс-13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду, що розглядає справу. Щодо заперечень представника Державної казначейської служби України та прокурора суд виходить з наступного. Як вбачається зі змісту заперечень представника Державної казначейської служби України, вони стосуються факту затримання працівниками міліції транспортного засобу, який не має жодного відношення до предмету позову [PERSON] (том. 2, а. с.11). Крім того, згідно з Положенням про Державне казначейство України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1232, Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. Згідно із ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 03 жовтня 2001 року №12-рп/2001 в справі № 1-36/2001, структура бюджетної класифікації України у функціональній структурі видатків України не передбачає видатків (коштів) на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів та правоохоронних органів, за рахунок видатків на їх утримання. Таким чином Конституційний Суд України заборонив здійснювати відшкодування шкоди, завданої громадянам незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду за рахунок коштів на утримання судів, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, що повністю спростовує доводи заперечень представника відповідача. Відповідно до п. 8 ст. 7, п. п. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України» Отже, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в порядку, передбаченому для виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial