Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 31961,57 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 319,62 грн., мотивуючи тим, що 30.11.2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Сторони в судове засідання не зявились, надіслали до суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі; представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач позовні вимоги визнав частково та просив при винесені рішення застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення пені. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 30.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] „Приватбанк та [PERSON] було укладено договір на отримання кредиту у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором, з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг (надалі Умови, а.с. 12-17) Клієнт (відповідач по справі) зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, визначених Договором. Погашення заборгованості згідно Заяви, що є складовою Договору, здійснюється як шляхом внесення коштів на картку Клієнтом, так і шляхом списання Банком коштів з рахунку Клієнта(п. 5.2 Умов). Пунктом 6.9 Умов передбачено, що у випадку виникнення заборгованості по картрахунку, клієнт зобовязаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. При порушенні клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову (п.8.6 Умов). Пунктом 9.12 Умов визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Відповідно до умов договору позивач свої зобовязання виконав перед відповідачем повністю, а відповідач в свою чергу не виконав умови кредитного договору, в звязку з чим, сума заборгованості за кредитом згідно розрахунку позивача(а.с. 6-10) становить 31961,57 грн., в тому числі: 3293,5 грн. заборгованість за кредитом; 16259,9 грн. заборгованість за відсотками; 10410 грн. заборгованість за комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1498,17 грн. штраф (процентна складова). Доказів про відсутність заборгованості перед позивачем відповідач не надав, хоча, відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України - це є його обов'язком. Крім того, згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строки та в порядку, що встановлені договором. На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач по справі порушив свої зобовязання по договору і позивач має законне право вимагати стягнення заборгованості, передбаченої договором. Водночас, суд зважає на те, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач просив застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Пунктом 1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена скорочена позовна давність в один рік. Відповідно до п.5.4 Умов строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Оскільки з копії платіжної карти №4149605356937334 (а.с. 66), виготовленої в березні 2007 року та виданої позивачем [PERSON], вбачається, що строк її дії обмежено листопадом 2011 року, суд дійшов висновку, що право на стягнення з відповідача штрафу виникло у позивача не пізніше 30.11.2011 року. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що позивач звернувся до суду 28.01.2015 року, а право на стягнення фіксованої та процентної складових штрафу виникло у останнього до 30.11.2011 року, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, яка була нарахована після 28.01.2012 року, тобто, на суму 14092,73 грн.(2212,65 грн.+(16259,9 грн.-8915,82 грн.)+(10410 грн.-5874 грн.), а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення зазначеного виду заборгованості за решту періоду, а також в частині стягнення штрафу - слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 319,62 грн., а тому, в порядку ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 243,6 грн. (пропорційно задоволених позовних вимог) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial