Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду посилаючись на те, що він є фінансовою установою - господарським товариством, одним із напрямків діяльності якої є надання супутніх послуг ломбарду, у тому числі надання фінансових кредитів під заставу золотих виробів. 07.05.2012р. на посаду касира до Товариства було прийнято відповідача [PERSON] З урахуванням специфіки роботи Товариства в обов'язки касира додатково включено приймання, оцінка та перевірка справжності матеріальних цінностей, а також видача та приймання грошових коштів та укладено відповідний договір про повну матеріальну відповідальність. В період з 25.03.2013р. по 08.04.2013р. відповідач [PERSON] та інший касир [PERSON], обмежившись наявністю заводського клейма та провівши поверхневе дослідження, прийняли від громадянина, відносно якого порушено кримінальне провадження за ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство), під заставу, вироби з недорогоцінного металу, прийнявши їх за золоті та надавши йому фінансовий кредит. Оскільки на кожному робочому місці є всі необхідні засоби для перевірки виробів, що надаються під заставу, позивач вважає, що касир був повинен провести більш ретельну перевірку цих виробів та виявити їх фальшивість. Позивач вважає, що у даному випадку мало місце порушення з вини касира його трудових обов'язків, що потягло за собою наявність прямої дійсної шкоди. Згідно розрахунків позивача збитки товариству завдані діями відповідача складають 8 270грн.00коп. Відповідно до ЗУ «Про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінного каміння та валютних цінностей» від 06.06.1995р. зі змінами та доповненнями, ці збитки повинні бути відшкодовані в потрійному розмірі, а саме 24810грн.00коп. Окрім того, розмір відсотків за позикою, що надавався відповідачем, та зберіганням станом на 11.07.2013р. складає 6864,06грн. та 502,16грн. відповідно, дані сум є прямою дійсною шкодою, завданою позивачеві. Посилаючись на ст. 134 КЗпП України та ЗУ «Про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінного каміння та валютних цінностей» від 06.06.1995р. зі змінами та доповненнями, просить суд: - Стягнути з відповідача [PERSON] 29091,23грн. матеріальних збитків. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена. Представник відповідача позов не визнала, та пояснила, що в обов'язки касира не входить перевірка золотих виробів на предмет їх підробки, за відсутності відповідних знань в цій галузі. Відповідачем були оглянуті ці ювелірні вироби на наявність на них заводського клейма, ознак виготовлення їх з золота. Оскільки позивач покладає такі обов'язки на касира, який не має відповідних знань, він це робить на свій ризик. Тому посилання представників позивача на відповідальність відповідача відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність, ст. 134 КЗпП України та ЗУ «Про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінного каміння та валютних цінностей» від 06.06.1995р. зі змінами та доповненнями є безпідставними. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу від 05.05.2012р. ПТ «Ломбард -Лідер» ТПВ «Постачтехккомплект» і компанія, відповідач [PERSON] була прийнята на посаду касира з 08.05.2012р. з окладом згідно штатного розпису. 08.05.2012р. між товариством та касиром [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Однак, з цього договору не вбачається відповідальність касира з підстав наведених позивачем. В обґрунтування своїх позовних вимог представники позивача посилаються на неналежне виконання касиром своїх прямих посадових (трудових) обов'язків, а саме не вжиття достатніх заходів (дій) направлених на виявлення підроблених ювелірних виробів, виготовлених з недорогоцінного металу. Однак, на вимогу суду посадові інструкції касира, якими передбаченні такі зобов'язання, для їх дослідження в судовому засіданні на предмет їх порушень з боку відповідача, представниками позивача ненадані. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки з боку представників позивача не доведено посадовий обов'язок касира здійснювати дослідження ювелірних виробів на предмет їх виготовлення з тих чи інших металів (підробки або справжності), при прийнятті під заставу, суд вважає посилання на таке порушення посадових обов'язків безпідставними, а позовні вимоги необґрунтованими.

Outcome: dismissed