Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання спадкодавця із спадкоємцем, зазначивши, що 01.02.2016 року помер його батько [PERSON], який після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 27 липня 2012 року, прийняв спадщину. Позивач є правонаступником після смерті батька. Державний акт на землю [PERSON], заповіла [PERSON]. Однак після її смерті залишилося дві особи, які мають право на обовязкову частку в спадщині, а саме: його батько [PERSON] та [PERSON], яка є дочкою померлої. Його батько [PERSON], фактично прийняв спадщину в звязку з тим, що з дня свого народження проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою, даний факт підтверджується довідкою виданою виконкомом сільської ради від 12.08.2015 року. У звязку з цим просить встановити факт постійного проживання його батька [PERSON] померлого 11.02.2016 року, з його бабою [PERSON]Х, яка померла 27.07.2012 року. Позивач у судове засідання не з`явилися, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідачів, заперечувала проти позовних вимог позивача та обґрунтувала свої заперечення у відзиві на дану позовну заву. Суд, враховуючи лист позивача, вислухавши представника відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивача серії І-СР № 145605, його батьком зазначено [PERSON], який помер 01 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 270989 від 05.02.2016 року (а.с.13,15). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯР № 333958 від 13.02.1958 року, матірю [PERSON], зазначено [PERSON], яка померла 27 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 216535 від 13.10.2013 року ( а.с.12). Як вбачається з рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28.10.2013 року, яке 23.01.2014 року залишено без змін апеляційним судом Черкаської області, [PERSON] звертався до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, однак у задоволені позовних вимог йому було відмовлено повністю.(а.с.116). Апеляційним судом Черкаської області від 25.09.2014 року, апеляційну скаргу [PERSON], на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 17.07.2014 року про по справі за заявою [PERSON], про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, апеляційну скаргу відхилено, а ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 17.07.2014 року залишено без змін. Також апеляційним судом Черкаської області 15.07.2015 року апеляційну скаргу [PERSON], на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16.01.2015 року про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28.10.2013 року, апеляційну скаргу відхилено, а ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16.01.2015 року залишено без змін. Отже, судом встановлено , що померлий 01.02.2016 року [PERSON] за час свого життя реалізовуав своє право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] саме на підставі статей 1269,1270 ЦК України, а не на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України а тому позивач має лише право на те майно, яке за життя належало його батькові [PERSON], на що йому і було видано свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстровано в реєстрі за №2-2857 (а.с.14). Крім того,\~з довідки\~виконокму \~Худяківської сільської\~ради Черкаського\~району Черкаської\~області від\~№857\~від 03.08.2012\~ року вбачається,\~що [PERSON] проживала та вела спільне господарство по вул. Урицького, 16 у с. Худяки разом з відповідачем [PERSON]Г, яка провела поховання [PERSON], де суд бере до ваги саме цю довідку, оскільки остання проживала по місцю своєї реєстрації, ця довідка видана відразу після її смерті, а тому саме цей доказ є належним та достовірним, на підставі чого довідка видана виконкомом Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 19.08.2015 року, згідно якої [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], а проживала за адресою: [INFO] разом зі своїм сином [PERSON] його сімєю, яку надав позивач у якості доказу, підлягає спростуванню як і безпідставність допиту свдків останнього на підтвердження позовних вимог (а.с. 72,122). Так, як вбачається з копій документів спадкової справи №1-2013 до майна [PERSON], наданих приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON], згідно до заповіту від 16.05.2003 року, посвідченого секретарем Худяківської сільської ради, [PERSON], заповіла Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР 17-18-971 розміром 1,15 га та свідоцтво про право власності на майновий пай, [PERSON], на що їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєстровано в реєстрі за №3541. З матеріалів даної спадкової справи також вбачається, що 22 січня 2013 року із заявою звертався [PERSON], в якій відмовився від прийняття усієї спадщини, в тому числі обовязкової частки у спадщині за заповітом та не претендує від отримання свідоцтва на частку у спільному майні подружжя після померлої дружини [PERSON]. Таким чином, зважаючи на те, що позивач жодним належним доказом свої вимоги не довів, до того ж право на встановлення факту спільного проживання відноситься до тих прав, які як передбачено ст.1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво не допускається, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed