Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 5.320 га в межах згідно з планом, розташованої на території Перещепинської міської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серія ІІ-ДП № 125726, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15007 від 02 квітня 2001 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 02 грудня 2010 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, будучи єдиним спадкоємцем [PERSON], померлого 02 грудня 2010 року, прийняла спадщину подавши заяву про прийняття спадщини за законом та, в наступному, отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину майна померлого, в якому вказано, що спадкоємцем іншої 1/2 частини майна померлого є [PERSON] Вважаючи фактичну відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, викладену в свідоцтві про право на спадщину від 23 травня 2017 року незаконною через відсутність родинних зв`язків між померлим та [PERSON] звернулася із позовом до суду. В поданій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Від третіх осіб надійшли клопотання про розгляд справи у відсутності представників. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. На підставі рішення 17 сесії XXIII скликання Перещепинської міської ради народних депутатів № 6 від 15 березня 2001 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 5,320 га в межах згідно з планом, розташована на території Перещепинської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 125726, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15007 від 02 квітня 2001 року. 02 грудня 2010 року батько позивача - [PERSON], помер /а.с.5, 9, 10/. У відповідності до спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися: 15 грудня 2010 року - [PERSON] та 05 квітня 2011 року - [PERSON], [INFO], який у заяві про прийняття спадщини вказав, що є онуком померлого через батька відповідача та сина померлого [PERSON] /а.с.42/. 23 травня 2017 року позивачем подано нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину /а.с.44/. 23 травня 2017 року нотаріусом видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким вказано, що спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], який помер 02 грудня 2010 року, на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України є його дочка [PERSON], [INFO], має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, про що наявна відмітка Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції від 06 грудня 2011 року в паспорті АЕ 880542, виданому 25 листопада 1997 року Новомосковським PB УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстрована в [INFO], - 1/2 (однієї другої) частки; та на підставі статті 1265 Цивільного кодексу України згідно зі статтею 1266 Цивільного кодексу України є онук [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER], зареєстрований [INFO], батько якого - [PERSON], помер 31 березня 2001 року, -1/2 (однієї другої) частки. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 5,3200 га, кадастровий номер 1223210500:02:017:0524, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, належної померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія II-ДП № 125726, виданого 02.04.2001 року Перещепинською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15007. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ст.1265 ЦК України). Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Водночас, згідно з відповіддю Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 2494/14.27-14 від 05 жовтня 2017 року, отриманої на запит суду про надання відомостей на підтвердження родинного звязку між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повідомив про відсутність відомостей в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо родинного звязку між вищезазначеними громадянами. Матеріали спадкової справи, отриманої на запит суду також не містять означених відомостей. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що за позивачем, як за єдиним спадкоємцем за законом, враховуючи відсутність подання заяв іншими спадкоємцями першої черги, чи спадкоємцями за правом представлення з якими-б у померлого був наявний родинний зв`язок та які-б у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, враховуючи отримання позивачем свідоцтва про право власності на ? частину майна померлого належить визнати право власності в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved