Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.07.2013 р. між ПАТ «АКТАБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 0861804901/Т/972135 на споживчі потреби, за умовами якого відповідачу [PERSON] ( [INFO] , паспорт серія [NUMBER] виданого 17.12.1999 р. Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) надано кредит у сумі 40000 грн., зі сплатою 0,01 % річних. 23.03.2018 р. між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір № 2 про відступлення права вимоги, за умовами якого право грошової вимоги за кредитними договорами перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в тому числі і за кредитним договором № 0861804901/Т/972135 від 09.07.2013 р. Відповідач [PERSON] зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 85970 грн. з яких: 40000 грн. - заборгованість за основним боргом; 20 грн. - заборгованість за процентами; 41600 грн. - заборгованість за комісією; 4350 грн. - штрафи, пеня. Просить суд: стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 0861804901/Т/972135 від 09.07.2013 р. у розмірі 85970 грн. з яких: 40000 грн. - заборгованість за основним боргом; 20 грн. - заборгованість за процентами; 41600 грн. - заборгованість за комісією; 4350 грн. - штрафи, пеня; стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував з викладених у відзиві на позов підстав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 12 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підтвердження заявлених вимог позивач надав суду копію кредитної справи, яка складається з Кредитного договору № 0861804901/Т/972135 від 09.07.2013 р., графіку платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, запиту на отримання кредиту, повідомлення про умови кредитування фізичних осіб за кредитним продуктом, згоди фізичної особи - суб`єкта кредитної історії, копії паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] виданого 17.12.1999 р. Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідач [PERSON] втратив паспорт громадянина України [INFO] . Відповідно до Довідки від 01.08.2013 р. № 82 Сумського ВП ГУНП в Сумській області [PERSON] звертався до Сумського ВП ГУНП в Сумській області по факту втрати паспорту громадянина України [NUMBER] виданого Ковпаківським РВ від 17.12.1999 р. на його ім`я та довідки податкової інспекції про присвоєння ідентифікаційного номеру. Заява зареєстрована в ЖЄО від 10.07.2013 р. № 17772. Матеріали перевірки списано до справи 16.07.2013 р. Згідно постанови слідчого відділення 4-го ВМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від 14.01.2014 р. про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013110100016693 від 05.11.2013 р. закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2014 р. постанова слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС в м. Києві від 14.01.2014 р. про закриття кримінального провадження № 12013110100016693 від 05.11.2013 р. за ч. 4 ст. 358 КК України. 28.03.2014 р. відповідачем [PERSON] був отриманий новий паспорт громадянина України. При порівнянні його з копією паспорта, що був наданий позивачем, вбачається, що в ньому наявна фотокартка зовсім іншої особи. Таким чином, суд вважає неналежними надані позивачем докази - копію паспорту на ім`я [PERSON] серії № [NUMBER] від 17.12.1999 р., оскільки цей документ було втрачено на початку у червні 2013 р. і на час укладення договору 09.07.2013 р. він був недійсним. Отже, при оформленні кредитного договору № 0861804901/Т/972135 від 09.07.2013 р. працівниками ПАТ «АКТАБАНК» не була належним чином перевірена особа, яка отримувала кредит і в подальшому, скориставшись кредитною карткою, отримала гроші та не доведено, що саме відповідач скористався кредитом та допустив заборгованість по виконанню зобов`язань. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] не підписував кредитний договір № 0861804901/Т/972135 від 09.07.2013 р. на отримання кредиту та інші документи, необхідні для отримання кредитних коштів у ПАТ «АКТАБАНК», документи позивачу не надавав, кошти в кредит не отримував. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 215 КК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, необхідно зробити висновок про відсутність волевиявлення сторони ( боржника) на укладення правочину - кредитного договору з позивачем. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає недоведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме на те, що кредитний договір № 0861804901/Т/972135 від 09.07.2013 р. був укладений саме з [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ПАТ «АКТАБАНК» необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed