Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 58025,02 грн. та пеню у розмірі 0,1 % від вартості робіт за кожен день прострочення в сумі 12658,62, що разом становить 70683,64 грн. Вказав, що 26.05.2015 року між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та ФОП [PERSON] було укладено договір №7055 про організацію надання послуг з ремонту наземних транспортних засобів. З метою проведення ремонту автомобіля позивач перерахував відповідачу кошти в розмірі 54563,00 грн., проте останній не здійснив роботи по відновлювальному ремонту автомобіля, кошти в добровільному порядку не повернув. Крім того, станом на 24.07.2017 р. ФОП [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.05.2015 між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та ФОП [PERSON] (далі Відповідач) було укладено договір про організацію надання послуг (виконання робіт) з ремонту наземних транспортних засобів № 7055. В п. 1.1. Договору зазначено, що «Сторони цим Договором підтверджують, що інтересам кожної з них відповідає узгоджена та взаємовигідна реалізація проектів з питань організації надання послуг (виконання робіт) з відновлення пошкоджених транспортних засобів Клієнтів Страховика з метою проведення якісного та якісного ремонту пошкоджених транспортних засобів Клієнтів Страховика». ФОП [PERSON] відповідно до п.2.1.2. Договору взяв на себе зобов'язання здійснювати відновлювальний ремонт в обсязі, зазначеному у Скерування на ремонт ТЗ (додаток 1), в доданому до нього протоколі (акті) огляді ТЗ, а також (у разі наявності) в акті виявлених прихованих пошкоджень (Додаток 3), відповідно до нормативів заводу - виробника та у строки, визначені в замовлення-наряді. З метою проведення ремонту пошкодженого автомобіля [PERSON] д.н.з АА1635РІ. який застраховано в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» за договором добровільного комплексного автострахування № 06/6755610/1007/15 від 20.12.2015 р. (страхувальник [PERSON]П.), відповідно до умов п.4.1 Договору ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» перерахувало на рахунок ФОП [PERSON] загальну вартість робіт в розмірі 54 563,00 гривен (п'ятдесят чотири тисячі п'ятсот шістдесят три гривні 00 копійок), що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: платіжне доручення № 0040935 від 22.09.2016р. в сумі 868.00 грн.; платіжне доручення № 0044581 від 17.10.2016р. в сумі 8690.00 грн.; платіжне доручення № 0051404 від 25.11.2016р. в сумі 3430,00 грн.; платіжне доручення № 0052339 від 30.11.2016р. в сумі 3120.00 грн.; платіжне доручення № 0055376 від 19.12.2016р. в сумі 14195.00 грн.; платіжне доручення № 0055380 від 19.12.2016р. в сумі 4560.00 грн; платіжне доручення № 0056214 від 22.12.2016р. в сумі 3410.00 грн.; платіжне доручення № 000881 від 06.01.2017р. в сумі 16290.00 грн. 24.03.2017 страхувальник [PERSON] звернувся до позивача зі скаргою на ФОП [PERSON], який не здійснив роботи по відновлювальному ремонту пошкодженого транспортного засобу страхувальника [PERSON] д.н.з АА1635РІ, в зв'язку з цим, [PERSON] попросив перенаправити страхове відшкодування на СТО, які знаходяться у м. Київ. ФОП [PERSON] не виконав свої зобов'язання по Договору та не здійснив роботи по відновлювальному ремонту пошкодженого транспортного засобу страхувальника [PERSON] д.н.з АА1635РІ до 23.04.2017 та не повернув ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» кошти, які йому були перераховані за проведення ремонту цього транспортного засобу. Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24.07.2017 ФОП [PERSON] припинив підприємницьку діяльність, про що не повідомив ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». Таким чином, на сьогоднішній день ФОП [PERSON] не виконано своїх зобов'язань за Договором щодо виконання робіт по відновлювальному ремонту автомобілю [PERSON] д.н.з АА3449РІ та не повернув грошові кошти ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». Враховуючи вищевикладене, вважаємо, що [PERSON] повинен повернути ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» перераховані ФОП [PERSON] грошові кошти 54 563,00 гривен по договору про організацію надання послуг (виконання робіт) з ремонту наземних транспортних засобів № 7055 від 26.05.2015 з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та пені у розмірі 0,1 % від вартості робіт з ремонту ТЗ за кожний день прострочення. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до умов кредитування передбачено відповідальність за несвоєчасне внесення платежів у виді пені та штрафу. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст.638 та ч. 1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України № 6- 125цс13 від 04 грудня 2013 року відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Таким чином, припинення підприємницької діяльності відповідачем не звільняє його від зобов'язань, як фізичної особи, перед позивачем. Оскільки відповідач не виконує свої зобовязання за договором, а тому позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. На підставі ст.ст. 82, 76-82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved