Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4038 від 04.08.1994 року, а саме квартиру [ADDRESS] . Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, проти позову заперечень не надали, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, пояснення сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Судом встановлено, що 04 серпня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , був укладений договір № 4038 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Договір був укладений на Одеській товарній біржі відповідно до умов ст.ст.128, 151, 153 Цивільного кодексу України від 1963 року та зареєстрований в ОМБТІ 08.08.1994 року, про що зроблений відповідний запис в Договорі. Разом з тим, у відповідності зі ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Підставою звернення до суду стали посилання позивача на те, що він не має можливості розпорядитись, належним йому майном, оскільки договір не має нотаріально посвідченої форми. На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 220 ЦК України , якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Як вбачається з матеріалів справи, сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу й виконали умови договору, а саме після підписання договору відповідачі повністю звільнили квартиру, передали від неї ключі позивачу та виїхали. Після того як позивач вселилась в дану квартиру, вона здійснює всі права власника. Одночасно, судом приймаються до уваги й положення ЦК України, а саме ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним та ст. 321 ЦК України, згідно до якої право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При таких обставинах суд вважає, що договір купівлі-продажу потрібно визнати дійсним. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного й

Outcome: approved