Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки(паю) КСП імені Чкалова на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області в розмірі 6,83 га. Спадкоємцями після смерті матері є: позивач, чоловік померлої - [PERSON] , донька померлої - [PERSON] , та син померлої - [PERSON] . Зазначена земельна ділянка формально була успадкована старшим сином [PERSON] , так як чоловік спадкоємиці відмовився приймати спадщину, а діти [PERSON] , враховуючи скрутний економічний стан та матеріальне становище, вирішили, що доцільно буде формально оформити спадщину на [PERSON] , а доходи від здачі земельної ділянки в оренду, ділити на трьох. В подальшому, брат позивача отримав свідоцтво про право на спадщину та отримав державний акт на право приватної власності на землю, і починаючи з 1998 року, дохід від оренди земельної ділянки розподілявся між дітьми [PERSON] порівну. Крім того, брат позивача [PERSON] надавав позивачу довіреність на представництво його інтересів з питання здачі в оренду земельної ділянки, в тому числі і отримання орендної плати. Однак, [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцем після його смерті за законом є його син - [PERSON] , який прийняв та оформив спадщину, після чого відповідач в категоричній формі відмовляється ділити дохід від оренди земельної ділянки, пояснюючи тим, що земельна ділянка належить йому, а про домовленість свого батька він нічого не знає. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері, позивач отримав відмову, в зв`язку з тим, що він не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті матері, тому позивач змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті своєї матері. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечувала. Суд заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши документи справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27.05.1998 року Новостародубською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області. Пясля сметрі [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) площею 6,83 га, що перебувала у колективній власності КСП імені Чкалова Петрівського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай), від 20.05.1997 року виданного Петрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, а також будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіт не складала. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , є: чловік [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.05.2012 року Новостародубською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, донька - [PERSON] , син [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 13.03.2018 року Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та син - [PERSON] , тобто позивач по справі. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 18.02.2000 року. В подальшому [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І КР №018955 , виданного Новостародубською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області 15.04.2002 року. За усної домовленості між спадкоємцями, з 1998 року, дохід від оренди вказаної земельної ділянки розподілявся між дітьми [PERSON] порівну. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 13.03.2018 року Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Після сметрі [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину отримав його син - [PERSON] , тобто відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 21.11.2016 року. Після чого відповідач відмовився ділити дохід від оренди земельної ділянки, пояснюючи тим, що земельна ділянка належить йому, а про домовленість свого батька він нічого не знає. Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, він не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті матері. У відповідності до ст. 549 ЦК України (1963 року) визначено два способи прийняття спадщини: або, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщин.. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України , спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року, доказами постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово - експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Позивачем не надавались, а судом не досліджувались в судовому засіданні документи, які зазначені вище. В судовому засіданні також були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , однак їх пояснення не доводять проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, позивач на час відкриття спадщини, після смерті матері [PERSON] , був зареєстрований згідно штампу в паспорті в м. Олександрія Кіровоградської області з 1993 року. Також відповідачем в ході розгляду справи було подано заяву про застосування строку позовної давності, яку останній мотивував тим, що позивачем пропущений строк позовної давності, так як позивач обізнаний про порушення його права і відлік строку позовної давності, ще з 2000 року, тобто з моменту прийняття спадщини [PERSON] . Суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в позивача права на позов і можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права, тобто про отримання його братом - [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, ще у 2000 році, що в розумінні частини ч.1 ст. 261 ЦК України, є моментом початку перебігу строку позовної давності. А до суду з позовом позивач звернувся в 2018 році, тобто після спливу строку позовної давності. Відповідно до ч.1. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно ч.1. ст. 77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1. ст. 81 ЦПКК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд вважає, що позивач не довів того, що він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та пропустив строк позовної давності. Вказані правовідносини регулюються ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 261, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 76,77, 81 ЦПК України.

Outcome: dismissed