Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування арешту з нерухомого майна : квартири [ADDRESS], накладеними постановами АА № 020689 від 21 квітня 2006 року; № 4925 від 2 лютого 2004 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що в квітні 2015 року звернувся до державного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу з метою переоформлення власного майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Державний нотаріус відмовив в здійсненні будь яких дій з майном та вказав, що не може продати квартиру оскільки постановами Кіровського ВДВС накладено арешт. Відповідно до витягу з Реєстру обтяжень нерухомого майна, арешт на вказану квартиру накладено на підставі постанов державного виконавця Кіровської ВДВС Кіровоградського МУЮ: АА № 020689 від 21 квітня 2006 року; № 4925 від 2 лютого 2004 року. 13 липня 2015 року звернувся в Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ з заявою про зняття арешту з нерухомого майна. Відповідно до інформації, наданої Кіровським ВДВС 13.07.2015 року стосовно накладеного арешту, строк зберігання завершених виконавчих проваджень даної категорії становить один рік. Строк зберігання журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, відповідно до номенклатурної справи, становить три роки, в зв'язку з чим було відмовлено в знятті арешту з квартири. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с.24). В судове засідання представник відповідача не з»явився , суду надано заяву про розгляд справи у їх відсутність та вирішення питання на розсуд суду ( а.с. 17,18). Згідно ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 36497721 від 20.04.2015 року, є власником квартири під [ADDRESS] (а. с. 6). В квітні 2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу з метою переоформлення власного майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу з Реєстру обтяжень нерухомого майна, арешт на вказану квартиру накладено на підставі постанов державного виконавця Кіровської ВДВС Кіровоградського МУЮ: АА № 020689 від 21 квітня 2006 року; № 4925 від 2 лютого 2004 року. 13 липня 2015 року позивач звернувся в Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ з заявою про зняття арешту з нерухомого майна. Відповідно до інформації, наданої Кіровським ВДВС 13.07.2015 року стосовно накладеного арешту, строк зберігання завершених виконавчих проваджень даної категорії становить один рік. Строк зберігання журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, відповідно до номенклатурної справи, становить три роки, в зв'язку з чим мені було відмовлено в знятті арешту на квартиру (а. с. 4). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою усунення будь-яких порушень його права. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своим майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки даний арешт є безпідставним та таким , що підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд вирішує залишити по їх фактичному понесенню сторонами. На підставі ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 328, ч. 2 ст. 386 ст. 392, ст.ст. ЦК України, ст. ст.11, 88, 212-218 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved