Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей, в якій з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути з відповідача на свою користь 256 236,35 грн. понесених додаткових витрат на спільних дітей [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтував тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] та син [PERSON] . З квітня 2019 року між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, сторони проживають окремо, спільний побут не ведуть. Діти проживають разом із позивачем та перебувають на повному його утриманні. В свою чергу позивач несе фактично ряд додаткових витрат на дітей, участь у яких відповідач участі не бере. В ці витрати позивач включив: витрати пов`язані із захворюванням та лікуванням дітей, витрати на санаторно-курортне лікування, витрати на розвиток їх здібностей (заняття гімнастикою, спортивно-оздоровчі послуги, заняття в басейні), витрати на відпочинок та оздоровлення, медичне обслуговування, оплата за репетиторські послуги, придбання одягу та взуття, іграшок. З огляду на наведені вище вимоги матеріального права та повне утримання дітей позивачем, його одноосібну участь у додаткових витрат на дітей, законодавчо встановлений обов`язок батьків утримувати дітей, позивач просить стягнути з відповідача 1/2 частину фактично понесених додаткових витрат на дітей, а саме 256236,35 грн. Ухвалою судді обухівського районного суду Київської області від 10.03.2021 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. 23.04.2021 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Відповідачем подано до суду відзив, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свою позицію обґрунтували тим, що сторони дійсно перебували у шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] та син [PERSON] . 10.02.2021 року шлюб між сторонами розірвано. У сторін досить складні та конфліктні відносини. Позивач не дає можливості їй бачитись із дітьми та виховувати їх. На розгляді у судах перебувають справи про визначення місця проживання дітей, поділ майна подружжя. З жовтня 2019 року відповідач не бачила дітей, не спілкувалась з ними, оскільки позивач чинить перешкоди у цьому. Відповідач не має можливості передати дітям іграшки, необхідні речі, їй не відомо як вони себе почувають, як харчуються, як розвиваються і чим займаються, а тому вимоги позивача є безпідставними, так як він одноособово вирішує, без врахування її думки, як матері, куди і коли їхати відпочивати з дітьми, до якої клініки звертатись за медичною допомогою, що їм купувати. Враховуючи те, що позивач переховує дітей від матері, чинить перешкоди у спілкуванні та утриманні, а також одноособово вирішує питання про місце відпочинку дітей, їх лікування, відповідач вважає витрати зазначені позивачем понесені за його власним бажанням та вибором, та не підлягають стягненню з відповідача. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечила у повному обсязі, просила відмовити у позові повністю. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 12.11.2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Діти проживають разом із батьком, позивачем по справі, [PERSON] , що підтверджується Актам про обстеження умов проживання № 86 від 21.05.2019 року та №93 від 26.06.2019 року, виданими начальником служби у справах дітей та сім`ї Обухівської РДА Інкіною О.О. Відповідачка відповідно до судового наказу № 753/19130/19 від 30.04.2021 року, на який міститься посилання в долученій до справи постанові про відкриття виконавчого провадження, повинна сплачувати аліменти на користь дітей. Зі слів представниці відповідачки в даний час відповідачкою вказаний судовий наказ оскаржується в апеляційному порядку. На підтвердження понесених витрат на дітей позивач посилається на численні виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ТОВ «ДМЦ «Добробут», консультативні висновки педіатра ТОВ «АСКЛЕПІОН» клініки Мануфактура, ТОВ «Гармонія краси», акти про надані медичні послуги, рахунки-акти, чеки, фіскальні чеки за оплату таких послуг. Також позивачем надано копії санаторно-курортної книжки санаторію «Боржава», рахунків та актів приймання-передачі виконаних робіт, квитанції до прибуткового касового ордеру, копії банківських квитанцій, фіскальних та товарних чеків на спортивні предмети. Позивачем подано копії рахунків витрат, понесених на відпочинок та оздоровлення дітей на морі та гірськолижному курорті 10.12.2020 року батьком дітей укладено Договір про надання комплексу спортивно-оздоровчих послуг № 2056 з ТОВ НВО «Телеметричні медичні системи». Позивачем придбано ряд приладь для малювання, що підтверджується чеком ФОП [PERSON] № 13 від 14.10.2020 та № 14 від 14.10.2020 року, а також одяг та взуття і іграшки, що підтверджується платіжними чеками. Позивач поніс витрати пов`язані зі оплатою за репетиторські послуги доньки, що підтверджується Договором про надання репетиторських послуг від 01.01.2020 року та актами про надані послуги. Вивчивши надані позивачем докази та оцінивши доводи в обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі із огляду на наступне. За положеннями ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких основних обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні врахувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі (постанова від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489/цс17). Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до правових висновків Верховного суду у постановах від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц, від 30.07.2018 року у справі №522/6424/16-ц, від 26.09.2018 року у справі №761/6933/17, від 10.01.2019 року у справі № 369/11745/16ц, не відносяться до додаткових витрат наступні: витрати одного з батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка, витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття, витрати позивача на літній відпочинок за умови, якщо місце відпочинку дитини обиралось позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем, витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка. Суд критично ставиться до поданих позивачем доказів, а саме квитанцій (які не містять інформацію про підтвердження факту отримання товарів, надання послуг), чеків на придбання одягу, квитанцій, оскільки ці кошти, на думку суду, входить до складу витрат на утримання дітей та аліментних зобов`язань. Слід зазначити, що подані позивачем, на підтвердження додаткових витрат на утримання дітей, витяги та довідки медичних установ щодо проведення медичних обстежень дітей не можуть слугувати належним доказом, які свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо), оскільки ці обставини мають бути доведенні висновками МСЕК, довідками медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дітей (хвороба, каліцтво). Окрім цього, суд звертає увагу, що між сторонами в даний час існує невирішений спір про місце проживання дітей, відповідачка вважає, що позивач чинить перешкоди в спілкуванні її з дітьми, про що свідчить ухвала суду, постановлена за її заявою про забезпечення позову шляхом встановлення часів спілкування її, як матері, із дітьми. Суд, не вдаючись до оцінки дій сторін, які є предметом розгляду в іншій судовій справі, зважає, що відповідачка зазначає, що не надавала згоди і принципово проти навчання її дочки шляхом проведення персональних занять вчителем поза межами школи, оплату за які пропонує позивач розділити порівну. Позивач також не узгоджував із відповідачкою організацію відпочинку дітей та їхнього санаторно-курортного лікування. Як зазначав відповідач безпосередньо в судовому засідання його сукупний річний дохід становить близько 5 000 000 грн., при цьому згідно доказів, наданих відповідачкою, її дохід становить близько 12 000 грн. на місяць, і позивачем цей факт не спростований належними та допустимими доказами. Таким чином, вбачається не співмірність доходів сторін, в зв`язку із чим відповідачка не може нести половину витрат позивача на дітей, які він вважає за доцільне нести для їхнього повноцінного фізичного та духовного розвитку, оскільки [PERSON] спирається виключно на власні матеріальні можливості без врахування фінансового становища [PERSON] . З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі доказів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача понесених додаткових витрат в розмірі 256 236,35 грн., оскільки всі перераховані витрати, не є особливою обставиною, та не відносяться до додаткових витрат в розумінні ст.185 СК України, тому правові підстави для їх стягнення з відповідачки відсутні, жодних інших належних та достатніх доказів в необхідності стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання дітей позивачем не надано, а тому суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача у разі відмови в позову. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed