Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.09.2007 року між Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» в особі Ужгородської філії № 1 та [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 361/1, згідно якого отримано кредитні кошти у розмірі 25\~000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 45 % річних. У звязку з порушенням [PERSON] зобовязань за договором, утворилася заборгованість у розмірі 121\~815,01 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] згідно з Договором кредиту-поруки виступили перед Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» - поручителями [PERSON] Оскільки, поручителі не виконали своїх обовязків, визначених пп. 5.2-5.3 Договору, солідарно відповідають перед Спілкою за зобовязаннями [PERSON] Позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 121\~815,01 грн. грн. на користь Перечинської районної кредитної спілки «Туря». У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] зазначив, що дійсно укладав з Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» договір, кредитні кошти отримував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, його представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Окрім того, подав письмові заперечення проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. З письмових заперечень випливає, що відповідач вважає позов необґрунтованим, зокрема з тих підстав, що кредитним договором, згідно якого ставиться питання про стягнення заборгованості, не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому такий розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Натомість, наявний розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, передбачає інші відсотки (у значно більшому розмірі). Окрім того, згідно з п. 5.1 Договору передбачено, що поручитель ([PERSON]Г.) поручається перед спілкою за виконання позичальником обовязків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобовязань у повному обсязі солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобовязань за ним. З аналізу наведеного випливає, що зазначений строк не є строком позовної давності, а відтак порука, наразі, припинилася. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом з матеріалів справи, 24.09.2007 року між Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» в особі Ужгородської філії № 1 та [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 361/1, згідно якого отримано кредитні кошти у розмірі 25 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 45 % річних. У звязку з порушенням [PERSON] зобовязань за договором, утворилася заборгованість у розмірі 121 815,01 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] згідно з Договором кредиту-поруки виступили перед Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» - поручителями [PERSON] Згідно з Видатковим касовим ордером № 1756 від 24.09.2007 року, [PERSON] видано кредит згідно договору №361/1 від 24.09.2007 року у розмірі 25\~000,00 грн. Відповідно до карточки платежів по гривневому кредиту договір кредиту №361/1 від 24.09.2007 року, [PERSON] взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 27.10.2016 року має заборгованість у розмірі 121\~815,01 грн., яка складається з наступного: 25\~000,00 грн. заборгованість по кредиту; 96\~815,01 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. Згідно з п. 4.1 Договору кредиту-поруки, позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту і сплачувати відсотки за користування ним. Згідно з п. 2.4 Договору, додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у п. 2.3 Договору, у разі якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу. З огляду на те, що договормо передбачено нарахування і сплата відсотків після закінчення строку дії договору, твердження представника відповідача [PERSON] [PERSON] щодо того, що договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, є такими, що не знайшли свого підтвердження і спростовуються положеннями договору. Згідно з п. 4.4 «а» Договору кредиту-поруки, у випадку несвоєчасної сплати місячного платежу виникає прострочена заборгованість. Позичальник [PERSON] не надавав своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у карточці платежів по гривневому кредиту. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Згідно з п. 5.1 Договору, поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обовязків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобовязань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, неустойки, збитків, у тому числі, упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобовязань за ним. Відтак, посилання представника відповідача [PERSON] [PERSON] щодо припинення поруки не знаходить свого підтвердження. Згідно з п. 5.2, поручитель зобовязується здійснювати постійний та систематичний контроль за виконанням позичальником зобовязань за договором. Згідно з п. 8.1 Договору, за даним договором сторони домовилися про встановлення десятирічного терміну позовної давності. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається із договору кредиту-поруки № 361/1 від 24.09.2007 року, відповідачі були ознайомлені з умовамидоговору, всіма істотними обставинами та наслідками його підписання, що підтверджується їхніми особистими підписами.Кредитний договір укладений сторонами з дотриманням вимог закону, необхідних для чинності правочину, а належних і допустимих доказів протилежного відповідачами не надано. Будь-яких зауважень щодо договору не висловлювалося. Факт підписання договору та отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] не заперечується. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачі порушують зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На даний час, відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашають, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (карточці платежів по гривневому кредиту). Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачі зобовязання за вказаним договором не виконали. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved