Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загальною площею 0,0006 га із земель житлової та громадської забудови за адресою: [ADDRESS], приведення її до придатного для використання стану, включаючи демонтаж трейлеру. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] самовільно зайняв та використовує земельну ділянку загальною площею 0,0006 га під розміщення трейлеру по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови, без правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що є порушенням ст.ст. 125, 126 ЗК України. Неодноразові приписи сектору землеустрою та охорони земель відділу регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради про добровільне звільнення земельної ділянки відповідач не виконав, чим порушив права територіальної громади міста Маріуполя щодо володіння, користування та розпорядження самовільно зайнятою земельною ділянкою. У зв'язку з викладеним позивач просить зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку від зведеного ним трейлеру та привести її до придатного для використання стану, витрати по розгляду справи покласти на відповідача. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0006 га, що розташована по [ADDRESS] входить до складу земель житлової та громадської забудови та знаходиться в адміністративному підпорядкуванні Маріупольської міської Ради. Маріупольською міською Радою рішення про надання [PERSON] земельної ділянки для розміщення трейлеру не приймалось, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні. Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.11.2014 року було встановлено, що відповідачем самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,0006 га, що розташована по [ADDRESS], під розміщення трейлеру. На підставі складеного акту перевірки відповідачу особисто під підпис була надана вказівка про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства, який відповідач добровільно не виконав. Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25.11.2014 року було встановлено, що відповідачем [PERSON] самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,0006 га, що розташована по вулиці Урицького, 93 у Жовтневому районі міста Маріуполя, під розміщення трейлеру. Згідно із положеннями статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Відповідно до вимог ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельної ділянки в придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель, споруджень, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. З тих підстав, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій останнім самочинно зведено трейлер, [PERSON] не звертався у встановленому законом порядку до органів самоврядування із заявою про надання йому у користування (оренду) земельної ділянки, необхідної для організації трейлеру, а тому зобов'язаний звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку площею 0,0006 га з земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської Ради, розташовану в [ADDRESS], привести її в придатний для використання стан, включаючи демонтаж трейлеру. Таким чином, суд вважає, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, порушене і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved