Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач, [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи та набув статус безробітного 11.05.2017р. на підставі власноручно підписаної заяви. За час перебування на обліку він, відповідач, отримав матеріальне забезпечення (допомогу по безробіттю) та соціальні послуги. Згідно із порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», отримана інформація про дохід відповідача в період перебування на обліку як безробітного. На підтвердження цих даних здійснено перевірку достовірності інформації, отриманої при обміні з даними ДПА та з`ясовано, що відповідач 01.08.2017р. уклав договір цивільно - правового характеру з товариством з обмеженою відповідальністю «Ергобуд». З дня укладання цивільно - правового договору відповідач став зайнятою особою та не міг перебувати на обліку в центрі зайнятості і отримувати матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги. Просить стягнути кошти у сумі 12 626 (дванадцять тисяч шістсот двадцять шість) гривень 06 коп., виплачені відповідачу в якості матеріального забезпечення на випадок безробіття. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить такий задоволити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності та відзиву на позовну заяву суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 травня 2017 року відповідач [PERSON] звернувся із заявою до Львівського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в якій вказав, що ознайомлений з правами та обов`язками, зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів. Відповідно до акту Львівського міського центру зайнятості №199 від 23.11.2017р. в розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», при звірці даних з ПФУ виявлено, що відповідач під час перебування на обліку у Львівському міському центру зайнятості, як безробітний, виконував роботи за договорами ЦПХ у ТОВ «ЕРГОПАК» з 01.08.2017р. по 31.08.2017р., за що отримав винагороду згідно акту виконаних робіт від 31.08.2017р. До матеріалів справи долучено лист ТОВ «ЕРГОПАК» № 919 від 10.11.2017р. про те, що [PERSON] виконував роботи для ТОВ «ЕРГОПАК» за договором ЦПХ №45 від 01.08.2017р. з 01.08.2017р. по 31.08.20117р. та отримав винагороду згідно акту виконаних робіт від 31.08.2017р., страхові внески нараховані на винагороду [PERSON] , сплачені повністю. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. За правилами ч.2 та ч.3ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за N 915/5136), передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку. Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний та отримав допомогу по безробіттю у сумі 12 626 (дванадцять тисяч шістсот двадцять шість) гривень 06 коп. Для спростування доводів позову відповідач жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved