overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому, з урахуванням уточнення зазначив, що 21.05.2014 року між позивачем та [PERSON], [PERSON] був укладений кредитний договір № ДКД-00079, відповідно до якого позивач надав відповідачам грошові кошти у сумі 20000 гривень строком до 21.06.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зобов'язання за кредитним договором відповідачі не виконали. Загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 185015,23 гривень, яку позивач просить стягнути користь з відповідачів. Окрім того, просить стягнути судовий збір в розмірі 2775,23 грн. та 689,00 грн.- судовий збір за забезпечення позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій з позовними вимогами погодився, проти ухвалення рішення не заперечував. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2014 року між КС «Самопоміч» та [PERSON], [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачам грошові кошти у сумі 20000 гривень строком до 21.06.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 54% річних. Зобов'язання за кредитним договором відповідачі не виконали. Загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 29.12.2016 року становить 185015,23 гривень, яка складається з: 19830,55 грн. - сума заборгованості за кредитом; 165184,68 грн. - заборгованість зі сплати процентів станом. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору від 21.05.2014 року, видатковим касовим ордером від 21.05.2014 року про отримання відповідачем [PERSON] кредиту у позивача, розрахунками заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1 / 2 частину земельної ділянки площею 0,04015 га за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні позивач не з*явився, але надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена , про причини неявки суд не увідомила. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй будинок за адресою [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Чуєвою О.Д. 20.12.2012 року за №7097 [PERSON] та відповідач [PERSON] - діти померлої є спадкоємцями житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до постанови від 04.07.2014 про відмову у вчинення нотаріальної дії позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку , що знаходиться в [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , оскільки спадкоємець не має державного акту на право власності на земельну ділянку. Спадкоємцем другої частки земельної ділянки є [PERSON] Цегляний будинок розташований на земельній ділянці 784 кв.м. з прибудовами цегляний літ. «А-1» житловою площею 39,0 кв.м., житлова прибудова літ «А1-1» площею 76,7 кв.м., житлова прибудова літ «А2-1» площею 52,5 кв.м., прибудова літ «а-3» площею 11,0 кв.м., мансарда літ. «Амс» площею 78,0 кв.м., ганок «а4», ганок «а5» та надвірними будівлями при ньому: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», гараж літ. «И», навіс літ. «К», огорожа №1,3,4,6,7, вимощення І. Земельна ділянка площею 0,0803 Га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд була набута у власність [PERSON] і на земельну ділянку було видано державний акт на право приватної власності на землю №1647 від 23.01.1998 р. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємцям). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі і на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, й прийняття спадщини. Таким чином позивач набув право власності на 1\\2 частину земельної ділянки, у порядку спадкування, але оформити її можливо тільки у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просив позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки та жительки [ADDRESS], ідентифікаційний код [NUMBER] на користь малолітньої дочки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі по 400 грн. щомісячно, які зарахувати на особистий рахунок дитини у Державному Ощадному банку України. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження дитини є матір»ю [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов»язків щодо виховання та розвитку дитини. Реєстрація народження дитини [PERSON], [INFO] проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог зазначеної вище ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, а також зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини». Однак, [PERSON] про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини не піклується, виховання не займається, часто відлучається з дому. Службою у справах дітей райдержадміністрації неодноразово здійснювались виїзди і обстеження матеріально-побутових умов проживання даної родини ( акт від 10.06.2014 року, від 17.06.2014 року, від 25.06.2014 року, від 08.07.2014 року). Умови проживання задовільні. На час обстеження матері [PERSON] не було дома. Фактично утриманням і вихованням дитини займається бабуся [PERSON]. Згідно характеристики від 16.05.2014 року, виданої виконкомом Нижньовербізької сільської ради відповідач [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони: не займається вихованням своєї дочки [PERSON], [INFO], протягом декількох місяців не з»являється дома. Згідно пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON], бабуся [PERSON] виховує онучку [PERSON] з п»ятимісячного віку і по сьогоднішній день. Мати дитини веде аморальний спосіб життя, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Відповідно до довідки, виданої завідувачем дитячим навчальним закладом № 16 «Орлятко» від 14.05.2014 року [PERSON], [INFO] здійснює бабуся [PERSON]. 10.07.2014 року відбулась Комісія з питань захисту прав дитини райдержадміністрації на якій вирішили порушити питання в судовому порядку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] В разі прийняття рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, малолітня дитини [PERSON], [INFO]. відповідно до вимог ст.ст.1,8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» набуде статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Та одержить право на повне державне забезпечення. З метою забезпечення прав малолітньої дитини [PERSON], [INFO] на належне матеріальне утримання,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 15027,39 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 06.01.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «Ford mondeo», д.н.з. [NUMBER]. Винного у ДТП водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн. Однак, оскільки відповідальність заподіювача шкоди була застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «Український страховий дім», 13.02.2014 року позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування та надано страховику необхідні для цього документи. Проте, відповідач жодних дій, спрямованих на виплату страхового відшкодування, не вчинив. В судове засідання позивач надавзаяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобі врегульовані положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які по суті є організаційно-правовою формою гарантованого державою забезпечення права потерпілих осіб внаслідок дії (взаємодії) джерел підвищеної небезпеки на відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок пригоди. Відповідно до ст. 22 цього закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з п. 36.1. ст. 36 цього закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явився, надавши на адресу суду заяву, в якій просив справу за його позовом розглядати без його участі. На позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, відомості про його належне повідомлення є в матеріалах справи, не повідомив суд про причини своєї неявки до суду. Враховуючи, що від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Згідно довідки з місця проживання вбачається, що [PERSON], 1963 року народження дійсно прописаний у [ADDRESS], але фактично не проживає з грудня 2013 року (а.с.3). Згідно домової книги за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (а.с. 4). Шлюб між сторонами розірвано в 2011 році(а.с.5). Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного: як встановлено в судовому засіданні, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. В її будинку зареєстрований її син та відповідач, який фактично з грудня 2013 року в будинку не проживає, участі в утриманні будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує, ніяким чином з позивачем не спілкується, де він знаходиться, позивачу не відомо. Ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як вбачається з положень ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не проживає і не користується житлом без поважних причин протягом тривалого часу, понад 1 рік не проживає в будинку, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає, наявності поважних причин непроживання відповідача у цьому жилому приміщенні судом не встановлено, як не встановлено і наявності домовленості між відповідачем і власником житла щодо користування жилим приміщенням, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер №3221483301:01:001:0107 та на земельну ділянку площею 0,145 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер № 3221483301:01:001:0108, що розташовані по вул. Комсомольська,15, с. Іванковичі, Васильківський район, Київська область, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 22 грудня 2013 року. В обґрунтування вимог в позові зазначено, що 22 грудня 2013 року померла [PERSON], спадкоємцем майна якої відповідно до заповіту є позивач, яка є донькою спадкодавця. Позивач вказує, що\~ позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини,\~ в квітні 2015 року вона отримала від нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, але постановою нотаріуса\~ було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право власності на земельні ділянки, у звязку з відсутністю витягів з державного земельного кадастру на ці земельні ділянки. Позивач зазначає, що дійсно правовстановлюючих документів на вищезазначені земельні ділянки у неї не має. Позивач звертає увагу, що інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не має. Позивач в судове засідання не з'явилась. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав повністю. Суд, вислухавши сторін,дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (така ж позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»). Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази фактичного, у відповідності до вимог ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218,\~1220,\~1222,1233,\~1268,\~1274\~ ЦК України, прийняття позивачем спадщини після\~\~ померлої мати [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, а також визнання відповідачем вимог позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в якому просить визначити додатковий строк 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що після загибелі 06 березня 2017 року в зоні АТО в районі м. Авдіївка Донецької області під час виконання військового обов'язку його двоюрідного брата [PERSON], відкрилась спадщина, а саме на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Інші 2/3 частини вказаної квартири належали його батькові [PERSON], який помер [INFO] року, мати [PERSON] померла [INFO], останні доводились позивачеві дядьком та тіткою. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, за наявними в справі доказами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задвольнити . Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд, дослідивши докази, приходить до наступного. [INFO] року помер [PERSON]. Вказаний факт підтверджено копією свідоцтва про смерть. /а.с.7/ Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частин квартири [ADDRESS]. 1/3 частина квартири [ADDRESS] належала [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. /а.с.6/ 28 липня 2017 року позивач звернувся до Першої Павлоградської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. 28 липня 2017 року постановою державного нотаріуса Позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на тій підставі, що останній пропустив строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. /.с. 13/ Причиною несвоєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини було те, що позивач не знав про наявність заповіту і звернувся до нотаріуса тільки після смерті брата. Вказана обставина стала перепоною для своєчасного звернення позивача до нотаріуса для прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк. Суд вважає, що ця обставина є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

позивач звернувся з позовом , в якому просить виключити відомості про [PERSON], як батька дитини [PERSON], з актового запису №1 від 19.02.2014р., виданого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, оскільки не являється таким. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду справи,подала до суду відзив на позов в якому позов визнала, вказала, що батьком [PERSON] записано [PERSON] лише з причини того, що донька народжена до спливу десяти місяців з моменту розірвання шлюбу з останнім, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст.169 ЦПК України. Третя особа - представник Франківського відділу ДРАЦСРСЛМУЮ , в судове засідання не з'явився,про причини неявки суд не повідомив.. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі за спільною заявою шлюб розірвали, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 09.08.2011 року серії [NUMBER], актовий запис за №110. Позивач у справі [PERSON] записаний як батько дитини [PERSON], що випливає з актового запису №1 від 19.02.2014р., виданого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. За час шлюбу Позивача та Відповідача дітей у них не було, що не заперечено жодною зі сторін у справі. Крім цього, суду надано довідки Медичного центру «ІНТЕРСОНО» від 04.03.2011 року та від 24.02.2014 року про безпліддя [PERSON]. За змістом ч.ч.1,2,3 ст.136 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року №2947-111 особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 12.01.2002 року. Вказав, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] Глєба Романовича, [INFO], та [PERSON], [INFO], яких просив залишити на виховання відповідачу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що разом з відповідачем не проживають з червня 2016 року, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Вказав, що подальше перебування в шлюбі суперечить їх інтересам. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримав в повному обсязі, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечувала (а.с. 19, 20). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.01.2002 року, зареєстрованому міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 38 (а.с. 5). Сторони є батьками [PERSON] Глєба Романовича, [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується змістом свідоцтв про народження (а.с. 6,7). Частиною 4\~ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за\~наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків з червня 2016 року, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Оскільки ні позивач ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved