Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за навчання в сумі 1892,50 гривні, а також 1921 гривню судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між Львівським національним аграрним університетом та [PERSON] було укладено Договір №1040 про навчання, підготовку, перепідготовку від 24 вересня 21014 року, відповідно до якого університет зобов'язується надавати замовнику послуги з навчання за напрямом підготовки (спеціальності) 6.030509 «Облік і аудит» заочної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр», а замовник зобов'язується виконувати свої обов'язки за цим договором та оплатити послугу за ціною, встановленою договором. Відповідно до п.4.2 Договору вартість освітньої послуги за один навчальний рік становить 4325,00 гривень, а відповідно до п.4.5 Договору Замовник вносить плату готівкою або у безготівковій формі за перший рік навчання не пізніше двадцяти днів після зарахування. Плата за наступні курси вноситься Замовником один раз у семестр. Проте, відповідач в порушення умов Договору свої зобов'язання не виконав та не вніс плату за отриману освітню послугу, заборгувавши перед позивачем 1892,50 гривні, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вказану суму, а також 1921 гривню сплаченого судового збору. Представник позивача, Снітинський В.В. , в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій просив в задоволенні позову відмовити. Відповідачем також було подано відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, та просив застосувати строки позовної давності, оскільки його було відраховано 12 травня 2015 року, строк вимоги оплати у позивача виник з 21 вересня 2014 року, а до суду позов було подано 13 лютого 2019 року. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Судом встановлено, що 24 серпня 2014 року між відповідачем, [PERSON] , та позивачем, Львівським національним аграрним університетом в особі ректора Снітинського В.В. , було укладено договір №1040 про навчання, підготовку, перепідготовку у Львівському національному аграрному університеті (бакалавр, спеціаліст, магістр). У відповідності до п.1.1 зазначеного договору, університет зобов'язується надавати замовнику послуги з навчання за напрямом підготовки (спеціальності) 6.030509 «Облік і аудит» заочної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр». Відповідно до п.4.2 даного договору вартість освітньої послуги за один навчальний рік становить 4325,00 гривень. При цьому п.4.3 вказаного договору встановлено, що термін його чинності з 01 вересня 2014 року до завершення навчання. 2 роки 6 місяців. Згідно з п.3.1 договору замовник зобов'язаний своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розміри та у строки, що встановлені цим договором. Згідно з п.4.5 договору замовник вносить плату готівкою або у безготівковій формі за перший рік навчання не пізніше двадцяти днів після зарахування. Плата за наступні курси вноситься Замовником один раз у семестр. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 стаття 626 Цивільного кодексу України). Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст.530 ЦК України, встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наказом Львівського національного аграрного університету від 12 травня 2015 року №175/к-с, відповідача було відраховано з числа студентів 1-го курсу (скорочений термін навчання) навчально-наукового інституту заочної та післядипломної освіти за власним бажанням. Відповідно до п.6.1.4 договору №1040 про навчання, підготовку, перепідготовку у Львівському національному аграрному університеті (бакалавр, спеціаліст, магістр), дія договору припиняється у разі відрахування студента зазначеного в п.1.1 договору з навчального закладу згідно з законодавством. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вимогами ст.629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання. На підставі викладеного, вбачається, що умовами договору, укладеного між університетом та відповідачем було обумовлено всі істотні умови договору, в тому числі умови щодо відрахування замовника з навчального закладу, при цьому відповідач був ознайомлений з умовами договору та погодився з ними, про що свідчить підпис останнього в договорі. Позивач в своєму позові вказує, що відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання не виконав та не вніс плату за отриману освітню послугу, заборгувавши перед позивачем 1892,50 гривні. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається зі змісту вищевказаного договору, умови про збільшення позовної давності він не містить. Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивачем, при звернені до суду з позовною заявою 13 лютого 2019 року було порушено строки позовної давності, оскільки відповідача було відраховано з Львівського національного аграрного університету 12 травня 2015 року, що є підставою для відмови у позові відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, оскільки відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі за наведених вище підстав. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed