overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом і просив про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтував свої вимоги наступним. Стверджує, що 19 серпня 2015 року він та Черв»як К.М. уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських споруд, що розташовані по вул. Папаніна 33 в с. Чорномин Піщанського району Вінницької області. На виконання цього договору, Черв»як К.М. передала йому будинок, а він, прийнявши його, передав продавцю гроші в сумі 50000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не встигли, оскільки вона виїхала за межі області, а за умовами угоди витрати на переоформлення документації на будинок в розмірі ? взяла на себе. Відповідач в судове засідання не з»явилася, однак позовних вимог не заперечувала і просила про розгляд справи у її відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачем докази Черв»як К.М. є належним власником будинку. Фактичні обставини справи підтвердила свідок [PERSON]. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки він довів, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавець передав майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцю кошти. Таким чином 19.08.2015 року позивач, в справі, вчинив договір купівлі-продажу будинку, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідача. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності, на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом і просив про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтував свої вимоги наступним. Стверджує, що 20 квітня 2016 року він та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських споруд, що розташовані по [ADDRESS]. На виконання цього договору, [PERSON] передала йому будинок, а він, прийнявши його, передав продавцю гроші в сумі 100000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не встигли, оскільки [PERSON] [INFO] померла. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак позовних вимог не заперечував і просив про розгляд справи у його відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачем докази [PERSON] є фактичним власником будинку. Судом встановлено, що сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Заінтересовані особи від прийняття спадщини відмовились і просили про задоволення вимог позивача. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки він довів, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавець передав майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцю кошти в сумі 100000 гривнів. Таким чином 20.04.2016 року позивач, в справі, вчинив договір купівлі-продажу будинку, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідача. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності, на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом і просив про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтував свої вимоги наступним. Стверджує, що 20 серпня 2005 року він та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських споруд, що розташовані по вул. Садова 3 в с. Студена Піщанського району Вінницької області. На виконання цього договору, [PERSON] передав йому будинок, а він, прийнявши його, передав продавцю гроші в сумі 15000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не встигли, оскільки [PERSON] 01.01.2006 року помер. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак позовних вимог не заперечував і просив про розгляд справи у його відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачем докази [PERSON] є фактичним власником будинку. Судом встановлено, що сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Заінтересовані особи від прийняття спадщини відмовились і просили про задоволення вимог позивача. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки він довів, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавець передав майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцю кошти в сумі 15000 гривнів. Таким чином 20.08.2005 року позивач, в справі, вчинив договір купівлі-продажу будинку, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідача. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності, на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом і просив про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтував свої вимоги наступним. Стверджує, що 26 вересня 2014 року він та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташовані по вул. Перемоги 121 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області. На виконання цього договору, [PERSON] передала йому будинок, а він, прийнявши його, передав продавцю гроші в сумі 50000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не можуть, оскільки відповідачка під любим виглядом уникає відвідання нотаріуса. Відповідач в судове засідання не з»явилася, однак позовних вимог не заперечувала і просила про розгляд справи у її відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачем докази [PERSON] є належним власником будинку. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки він довів, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавець передав майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцю кошти в розмірі 50000 гривнів. Таким чином 26.09.2014 року позивач, в справі, вчинив договір купівлі-продажу будинку, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідача. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності, на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом і просив про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтував свої вимоги наступним. Стверджує, що 3 травня 2015 він та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських споруд, що розташовані по вул. Сонячна 48 в с. Попелюхи Піщанського району Вінницької області. На виконання цього договору, [PERSON] передала йому будинок, а він, прийнявши його, передав продавцю гроші в сумі 20000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не встигли, оскільки вона виїхала наступного дня у м. Одеса. Обіцяла приїздити і нотаріально оформити угоду, однак своєї обіцянки не дотрималась. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак позовних вимог не заперечував і просив про розгляд справи у його відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачем докази [PERSON] є фактичним власником будинку. Судом встановлено, що сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки він довів, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавець передав майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцю кошти в сумі 20000 гривнів. Таким чином 03.05.2015 року позивач, в справі, вчинив договір купівлі-продажу будинку, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідача. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності, на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом і просив про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтував свої вимоги наступним. Стверджує, що 9 листопада 2015 року він та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських споруд, що розташовані по вул. Гагаріна 18 в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області. На виконання цього договору, [PERSON] передав йому будинок, а він, прийнявши його, передав продавцю гроші в сумі 50000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не встигли, оскільки він виїхав невдовзі за межі України. Обіцяв приїздити і нотаріально оформити угоду, однак своєї обіцянки не дотримався. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак позовних вимог не заперечував і просив про розгляд справи у його відсутності, тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачем докази [PERSON] є фактичним власником будинку. Судом встановлено, що сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки він довів, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавець передав майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцю кошти в сумі 50000 гривнів. Таким чином 09.11.2015 року позивач, в справі, вчинив договір купівлі-продажу будинку, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідача. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності, на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом і просив про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтував свої вимоги наступним. Стверджує, що на початку листопада 2012 року він та [PERSON] уклали усний договір купівлі-продажу будинку № 19 по вул.. Богуна в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області. На виконання цього договору, [PERSON] передала йому будинок і документи на нього, а він, прийнявши його, передав продавцю 1200 доларів США, або 96000 гривнів. Нотаріально посвідчити угоду купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не мали можливості, а в даний час відповідачка від цього ухиляється під різними приводами. Відповідач в судове засідання не з»явилася, однак суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, оскільки добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачем докази [PERSON] є належним власником будинку, який став предметом судового розгляду і мала право розпоряджатися і володіти ним на свій розсуд, в т.ч. продати. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки він довів, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавець передав майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцю кошти в сумі 96000 гривнів. Таким чином на початку листопада 2012 року сторони, в справі, вчинили договір купівлі-продажу будинку, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідача. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved