Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії та просить поновити строк звернення до суду та стягнути з [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на користь управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області суму надміру виплаченої пенсії за період з 12.06.1998 по 28.02.2011 р.р. у розмірі 39365,76 грн. Вимоги мотивує тим, що [PERSON] 03 лютого 1999 року звернулась з заявою до управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі про призначення пенсії по втраті годувальника на [PERSON] та [PERSON]. Годувальник [PERSON], батько [PERSON] та [PERSON], помер 12.06.1998 р. Разом із заявою надала всі необхідні документи для призначення пенсії. З 12.06.1998 р. управлінням була призначена пенсія по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». [PERSON] з вересня 2007 року навчалась у вищому навчальному закладі на заочному відділенні. У звязку з цим, [PERSON] з 01.09.2007 р. отримувала пенсію лише за одного утриманця [PERSON] З 01.09.2010 по 28.02.2011 р.р. [PERSON] пенсію отримувала особисто, оскільки досягла повноліття. Позивач зазначає, що при перевірці електронної бази програмного забезпечення отримувачів пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було виявлено факт того, що [PERSON] з 12.06.1998 р. отримує пенсію в разі втрати годувальника на [PERSON] та [PERSON] за померлого батька [PERSON], яка призначена управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та працівників силових структур ГУ ПФУ в Запорізькій області відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». [PERSON], звертаючись 03.02.1999 р. із заявою до районного управління, не повідомила про те, що пенсія по втраті годувальника вже була призначена головним управлінням. Отже, при зверненні до управління Пенсійного фонду України [PERSON] надала недостовірні дані, що призвело до подвійної виплати пенсії в період з 12.06.1998 р. по 28.02.2011 р. Рішенням управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі від 24.02.2011 р. № 2 з березня 2011 року було припинено виплату пенсії [PERSON] Головним управлінням з 01.04.2011 р. на підставі даного рішення, та у звязку з подвійною виплатою, проводилось утримання з [PERSON] переплаченої пенсії у загальній сумі 46915,85 грн., яка утворилась в період з 12.06.1998 по 28.02.2011 р.р. Виплату пенсії [PERSON] в Головному управлінні припинено з 01.03.2015 р. Залишок невідшкодованої переплати, яка підлягає стягненню складає 39365,76 грн. В судове засідання зявилась представник позивача [PERSON], надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. На адресу суду надійшли заперечення відповідачів на позов від 10.08.2015 р., мотивовані тим, що жоден з відповідачів не надавав недостовірну або спотворену інформацію, а переплата виникла з причини недбалості посадових осіб позивача. Також посилались на необхідність застосування строку позовної давності. В судове засідання зявились відповідачі [PERSON], [PERSON], які заперечували проти задоволення позову, надали пояснення, аналогічні тим, що містяться у запереченнях на позов. Відповідач [PERSON] зазначила, що повідомляла органи пенсійного фонду про отримання інших виплат, однак дані обставини не стали перешкодою до призначення пенсії. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про місце і час розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON], дослідивши обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 073728 12.06.1998 р. помер [PERSON] 03 лютого 1999 року [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника [PERSON] Згідно копій свідоцтв про народження ІV-ЖС № 344555 та ІІІ-ЖС № 299510, [PERSON] був батьком [PERSON], [PERSON] Відповідно до протоколу № 224 [PERSON], яка має двох утриманців [PERSON], [PERSON], з 12.06.1998 р. призначено пенсію у розмірі 78,44 грн. З 01.09.2007 р. [PERSON] отримувала пенсію на одного утриманця [PERSON] З 01.09.2010 р. [PERSON] пенсію отримувала особисто, що вбачається з розпорядження № 131446 від 14.09.2010 р. Рішенням № 2 від 24.02.2011 р. [PERSON] припинено виплату пенсії з березня 2011 р. у звязку з тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області була виявлена подвійна виплата пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З листа Головного управління Пенсійного фонду України № 2819/03 від 06.04.2015 р. вбачається, що Головним управлінням на підставі рішення управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області від 24.02.2011 р. № 2 з пенсії [PERSON] проводилось утримання переплаченої пенсії у загальній сумі 46915,85 грн. Залишок невідшкодованої переплати складає 39365,76 грн. За приписами ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Диспозиція ч. 1 ст. 1215 ЦК України визначила, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» cуми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сімї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоровя тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Судом встановлено, що документи, які подавались відповідачами позивачу, не містять недостовірних даних. В судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити коли такі документи подавались та в якому документі кожен з відповідачів окремо, чи відповідачі усі разом, надали недостовірні дані. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши копії документів, що містяться в матеріалах справи, та оглянувши їх оригінали в пенсійній справі, суд приходить до висновку, що відповідачі під час звернення до органів пенсійного фонду не вчиняли жодних дій, які містять ознаки недобросовісності, не допустили зловживань та не надавали недостовірних даних. Висновок суду ґрунтується на тому, що позивачем до матеріалів справи не долучено жодного доказу, з якого вбачалось би, що [PERSON] та [PERSON] взагалі надавали будь-яку інформацію, тим більше недостовірну. Єдина заява про призначення пенсії, копія якої долучена позивачем до матеріалів справи і в оригіналі досліджена у судовому засіданні, була подана [PERSON] 03 лютого 1999 року, однак на переконання суду вона не містить недостовірних даних, оскільки в ній взагалі відсутні дані щодо призначення (непризначення) пенсії заявнику на іншій підставі, іншою установою, адже відповідна частина заяви є незаповненою. Оскільки позивач не був позбавлений права, а з огляду на те, що є субєктом публічного права та розпорядником бюджетних коштів, ще й був зобовязаний перевірити необхідні відомості, вимагати зазначення цих відомостей у заяві про призначення пенсії, суд вважає, що переплата виникла не з вини відповідачів. Також суд враховує, що позивач не був позбавлений права відмовити у призначенні пенсії, що було прямо передбачено ст. 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, що діяла на день звернення з заявою про призначення пенсії. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що переплата пенсії не повязана зі зловживаннями відповідачів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed