Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ДП «Артемвугілля», у якому вказує, що тривалий час працював на підприємстві відповідача у якості гірника з ремонту гірничих виробок та гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті. В умовах впливу шкідливих факторів позивач пропрацював майже 13 років. Згідно висновку Донецької обласної МСЄК № 247491 від 31 липня 2013 року позивачу була первинно та безстроково встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 25% у зв,язку із профзахворюванням,інвалідність не встановлено. У результаті погіршення здоров'я було порушено його звичний уклад життя, він відчуває страждання і фізичний біль. Він змушений проходити курси лікування. Вважає, що йому була заподіяна моральна шкода, розмір моральної шкоди оцінює в 40 000 гривень. Тому просив суд стягнути з ДП «Артемвугілля» на його користь вказану суму у рахунок відшкодування моральної шкоди. До суду позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності,позовні вимоги підтримав. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав,пояснив,що документи,на які посилається позивач,як на підставу спричинення моральної шкоди,не є доказами,які підтверджують спричинення йому моральної шкоди. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухав, представника відповідача, дослідив письмові докази по справі та надав їм оцінку в сукупності, дійшов наступного висновку. Позивач тривалий час працював на підприємстві відповідача у якості гірника з ремонту гірничих виробок та гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті. В умовах впливу шкідливих факторів позивач пропрацював майже 13 років. Згідно висновку Донецької обласної МСЄК № 247491 від 31 липня 2013 року позивачу була первинно та безстроково встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 25% у зв,язку із профзахворюванням,інвалідність не встановлено. Вказані обставини сторонами не оспорюються та свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачу внаслідок виконання ним трудових обов'язків, заподіяло останньому моральні і фізичні страждання, обмежило його можливість вести активний спосіб життя. Відповідно до ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Право позивача на відшкодування моральної шкоди і обов'язок відповідача відшкодувати цю шкоду випливає також із рішення Конституційного Суду України № 20 - рп2008 від 08 жовтня 2008 року, згідно якому у випадку ушкодження здоров'я в зв'язку з професійним захворюванням або виробничою травмою громадяни мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника чи уповноваженого ним органа у відповідності зі ст. 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує ступінь утрати профпрацездатності, неможливість продовження колишньої роботи, відновлення втраченого здоров'я, а також вимоги розумності і справедливості. Суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково, у розмірі 7000 тисяч гривень. В іншій частині позовні вимоги позивача слід залишити без задоволення,як дуже високі.

Outcome: partial