Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 30 000 грн. у якості компенсації заподіяної моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.11.2016 року відносно [PERSON] старшим сержантом Головного управління Національної поліції в Київській області Серветником\~В.О. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.01.2017 року провадження в справі відносно [PERSON] закрити за відсутності в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, позивач вважає, що такими діями відповідача позивачеві завдано моральної шкоди, яку останній оцінює у розмірі 30 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 17.11.2016 року відносно [PERSON] старшим сержантом Головного управління Національної поліції в Київській області Серветником\~В.О. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.01.2017 року провадження в справі відносно [PERSON] закрити за відсутності в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що вказаними діями відповідача йому було заподіяно моральної шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Так, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: 1) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; 2) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України); 3) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди відповідно до Ухвали Верховного Суду України від 21.12.2005 р. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті у відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд обов'язково повинен з'ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Так, ч. 1 ст. 60 ЦПК України на кожну із сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). У відповідності до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підтвердження факту завдання позивачеві моральної шкоди останній надає до суду, зокрема, постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.01.2017 року та лист ГУ НП в Київській області від 20.12.2016 року, згідно якого за результатами перевірки, факти щодо неправомірних дій Серветника В.О. при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 302829, не знайшли свого об'єктивного підтвердження. Разом з тим, вказана постанова встановлює відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, однак жодним чином не підтверджує протиправність дій відповідача та завдання позивачеві моральної шкоди вказаними діями. Таким чином, позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди відповідачем та вини останнього. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed