Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі ? частини всіх доходів щомісяця довічно, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, згідно якої позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити та розглядати справу у його відсутності (а.с.31). Від відповідача [PERSON] в судове засідання надійшла заява, згідно якої він позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення та просив розглядати справу в його відсутності (а.с.30). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач є батьком відповідача по справі, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 08.02.1980 року (а.с.33). Позивач по справі [PERSON] є пенсіонером, інвалідом 2-ої групи загального захворювання безстроково, про що свідчить пенсійне посвідчення серії [NUMBER], видане Управлінням ПФУ в Чугуївському районі (а.с.6), та довідка до акту огляду МСЕК серії ХАР-08 № 019900 (а.с.7). Згідно статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1, 3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. Статтею 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Матеріали справи свідчать, що позивач [PERSON], в розумінні ч.3 ст.75 СК України, є непрацездатним, оскільки є пенсіонером та має інвалідність ІІ групи, отримує незначну пенсію, якої недостатньо для забезпечення його життєвих потреб, та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Як зазначено в позові, позивач не працює, є пенсіонером та інвалідом 2-ої групи. Відповідач [PERSON] працює на посаді помічника начальника цеху ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» і отримує заробітну плату близько 15000,00 грн., однак матеріальну допомогу батьку не надає. Враховуючи матеріальний стан позивача, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на його утримання в розмірі ? частини з всіх видів заробітку /доходу/ щомісячно до зміни матеріального чи сімейного становища сторін. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial