Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що 30.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №513. Від даного шлюбу у сторін народилися: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які залишилися проживати із відповідачкою. Підставою для звернення з позовом є те, що сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин з червня 2017 року. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання неможливе, оскільки між сторонами втрачено почуття любові та взаємопорозуміння. Тому подальше збереження сім'ї стає неможливим, суперечить інтересам позивача. Крім цього, позивач вважає, що надання строку на примирення неможливе, оскільки сторони довгий час проживають окремо, при цьому в грудні 2017 року позивач намагався налагодити стосунки з відповідачем. Однак в січні 2018 року остаточно усвідомив необхідність розлучитися. У зв'язку із вищевикладеним прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, просить розірвати шлюб. 30.08.2018 відкрито провадження у справі. Сторони в підготовче судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати, на примирення не згідний. Відповідач позов визнала, згідна на розірвання шлюбу, вважає примирення не можливим. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 30.10.2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 513 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін народилися син [PERSON], [INFO].(а.с.6) та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сторони примиритися не бажають, перебувають у неприязних відносинах, тривалий час разом не проживають та не ведуть спільного господарства, тому розірвання шлюбу не буде суперечити їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, вважає, що сім'я розпалася і збереження її неможливе. Визнання відповідачем пред'явленого позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.112,113 СК України,

Outcome: approved