Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ» про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ» було укладено договори надання поворотно-фінансової допомоги за умовами яких відповідач отримав поворотну фінансову-допомогу, яку зобов'язався повернути. Стверджує, що у зв'язку з неповерненням поворотної фінансової допомоги, у відповідача утворилась заборгованість у сумі 194 600,00 грн. та судові витрати по справі. 20 березня 2017 року позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість по інфляційним втратам в розмірі 395 093,70 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подані до суду заперечення, в яких просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ» заборгованості у повному обсязі, застосувавши положення ст.267 ЦК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами було укладено наступні договори: договір надання поворотно-фінансової допомоги від 27.01.2011 року на суму 27 000,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 28.02.2011 року на суму 20 000,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 29.07.2011 року на суму 8 000,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 30.11.2011 року на суму 3 650,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 27.01.2012 року на суму 10 000,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 30.01.2012 року на суму 14 000,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 31.01.2012 року на суму 15 550,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 17.02.2012 року на суму 4 200,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 29.02.2012 року на суму 10 100,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 30.03.2012 року на суму 7 200,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 28.04.2012 року на суму 13 200,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 28.04.2012 року на суму 15 300,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 31.08.2012 року на суму 7 400,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 28.09.2012 року на суму 12 000,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 18.12.2012 року на суму 11 000,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 14.02.2013 року на суму 8 000,00 грн., договір надання поворотно-фінансової допомоги від 24.10.2013 року на суму 8 000,00 грн. На підтвердження передачі грошових коштів, позивачем було подано копії квитанцій до прибуткових касових ордерів від 27.01.2011 року на суму 27 000,00 грн., від 28.02.2011 року на суму 20 000,00 грн., від 29.07.2011 року на суму 8 000,00 грн., від 30.11.2011 року на суму 3 650,00 грн., від 27.01.2012 року на суму 10 000,00 грн., від 30.01.2012 року на суму 14 000,00 грн., від 31.01.2012 року на суму 15 550,00 грн., від 17.02.2012 року на суму 4 200,00 грн., від 29.02.2012 року на суму 10 100,00 грн., від 30.03.2012 року на суму 7 200,00 грн., від 28.04.2012 року на суму 13 200,00 грн., від 28.04.2012 року на суму 15 300,00 грн., від 31.08.2012 року на суму 7 400,00 грн., від 28.09.2012 року на суму 12 000,00 грн., від 18.12.2012 року на суму 11 000,00 грн., від 14.02.2013 року на суму 8 000,00 грн., від 24.10.2013 року суму 8 000,00 грн. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка перебувала на посаді касира ТОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ» в період отримання поворотно-фінансової допомоги, підтвердила приналежність їй підпису на квитанціях прибуткових касових ордерів в графі «Касир». Свідок [PERSON], яка перебувала на посаді головного бухгалтера ТОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ» в період отримання поворотно-фінансової допомоги в судове засідання тричі не з'явилась, подала суду письмові пояснення. Вказала, що інформацію по даній справі не пригадає. Товариство з обмеженою відповідальністю «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ» надало суду копію відповіді на адвокатський запит адвоката [PERSON] у якому повідомило, що заборгованість Товариства перед [PERSON] за поворотною фінансовою допомогою обліковувалась на бухгалтерському рахунку 55 «Інші довгострокові зобов'язання» і була знята з обліку у зв'язку з закінченням термінів повернення поворотної фінансової допомоги згідно умов договорів та непред'явленням [PERSON] вимоги (позову) в межах строку позовної давності, встановленого для стягнення заборгованості. Правовідносини, які склались між сторонами регулюються положеннями глави 71 Цивільного кодексу України «Позика. Кредит. Банківський вклад». Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 3.1. договорів поворотно-фінансової допомоги, які є аналогічними за змістом, після закінчення терміну, зазначеного у п. 3.1. цього договору, Позичальник зобов'язаний протягом 1 (одного) дня повернути суму поворотно-фінансової допомоги. Тобто, п. 3.1. містить посилання на умову договору, яка не містить строку визначеного роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ст. 252 ЦК України). Згідно п. 4.2. договору поворотно-фінансової допомоги від 27.01.2011 року, договір діє до повного виконання зобов'язань сторонами до 27.01.2013 року. Інші договори поворотно-фінансової допомоги є аналогічними за змістом. Таким чином, судом встановлено, що в договорах поворотно-фінансової допомоги сторонами не погоджено строк (термін) виконання боржником зобов'язання. Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що строк (термін) виконання боржником зобов'язання погоджено сторонами у п. 4.1. договорів поворотно-фінансової допомоги зважаючи на таке. В законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що строк дії договору не є терміном дії зобов'язання. Вказані поняття є різними за змістом та регулюють різні правові категорії. Отже, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що у договорах поворотно-фінансової допомоги не визначено строку (терміну) виконання зобов'язання, а лише зазначено до якої дати діє договір. Також, суд враховує, що п. 4.1. знаходиться в розділі «Термін дії договору», що свідчить про намір сторін погодити цією умовою саме термін дії договору, а не строк виконання зобов'язання. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 29 червня 2016 року (справа № 6-1188 цс 16) Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Із положень ч. ч. 1, 5 ст.261; ч. 4 ст.267 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов'язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини (Постанова Верховного суду України від 29 жовтня 2014 року у справі №6-152цс14). Як встановлено судом, позивач не звертався до відповідача ні з вимогою, ні з позовом про стягнення відповідної заборгованості до лютого 2017 року. Суд відхиляє лист товариства з обмеженою відповідальністю «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ» на ім'я [PERSON] №12 від 20.10.2014 року як свідчення вчинення дії щодо визнання відповідачем свого боргу та переривання строку позовної давності (ст. 264 ЦК України). Даний лист адресований на ім'я [PERSON] та підписаний самим [PERSON], тож відбувся збіг боржника та кредитора. Позивачем не надано доказів направлення заяви чи звернення від [PERSON] до ТОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ», що могло б стати підставою для направлення товариством листа такого змісту. Судом встановлено та перевірено належними доказами (відповідною довідкою та оглянутим в судовому засіданні оригіналом журналу вихідної кореспонденції ТОВ «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ»), що останнім не направлялось жодних листів на ім'я [PERSON], які б будь-яким чином стосувались фінансової допомоги. На підставі вищевказаного та факту відсутності печатки товариства на листі №12 від 20.10.2014 року, суд відхиляє останній, як неналежний доказ. Суд також враховує, що у правовідносинах стосовно фінансової допомоги, зокрема при підписанні договорів, товариство представляв заступник директора, а не сам [PERSON]. Крім того, вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності (постанови Верховного суду України у справах № 6-1457цс16 та №6-2104цс16). До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Тож, сам по собі лист за будь-яких обставин не є дією, яка свідчить про визнання товариством боргу та у свою чергу не є підставою для переривання строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Судом встановлено, що загальний трирічний строк позовної давності за договором надання поворотно-фінансової допомоги від 27.01.2011 року сплив 28.01.2014 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 28.02.2011 року сплив 01.03.2014 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 29.07.2011 року сплив 30.07.2014 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 30.11.2011 року сплив 30.11.2014 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 27.01.2012 року сплив 28.01.2015 року , договором надання поворотно-фінансової допомоги від 30.01.2012 року сплив 31.01.2015 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 31.01.2012 року на суму сплив 01.02.2015 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 17.02.2012 року на суму сплив 18.02.2015 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 29.02.2012 року на суму сплив 01.03.2015 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 30.03.2012 року сплив 31.03.2015 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 28.04.2012 року сплив 29.04.2015 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 28.04.2012 року сплив 29.04.2015 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 31.08.2012 року сплив 01.09.2015 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 28.09.2012 року сплив 29.09.2015 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 18.12.2012 року сплив 19.12.2015 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 14.02.2013 року сплив 15.02.2016 року, договором надання поворотно-фінансової допомоги від 24.10.2013 року сплив 24.10.2016 року. В той же час, позов було подано у лютому 2017 року, а тому позивачем пропущено трирічний строк позовної давності. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у письмових запереченнях на позов та в судових дебатах. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed