Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 02 січня 1998 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина яка складається із права на земельну частку (пай). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Нотаріальна контора відмовляється видати свідоцтво про право на спадщину оскільки позивачем пропущений строк для прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивач пропустив в звязку з тим, що вважав себе таким, що прийняв спадщину. Так як вступив фактично в управління та володіння спадковим майном. Позивач надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмову заяву що позовні вимоги позивачів визнає частково, так як є інші спадкоємці, просив справу слухати у їх відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд враховуючи те , що спадкові відносини виникли , до набрання чинності нового ЦК України і не мали продовжуваного характеру тому , при розгляді справи необхідно керуватись нормами ЦК УРСР 1963 року. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 02 січня 1998 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина яка складається із права на земельну частку (пай). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Нотаріальна контора відмовляється видати свідоцтво про право на спадщину оскільки позивачем пропущений строк для прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивач пропустив в звязку з тим, що вважав себе таким, що прийняв спадщину. Так як вступив фактично в управління та володіння спадковим майном. Судом встановлено, що згідно інформації наданої Приватним нотаріусом [PERSON] спадкова справа на [PERSON], померлого 02 січня 1998 року не заводилася, згідно інформаційної довідки зв спадкового реєстру та заповіти відсутні, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Представник відповідача в своїй заяві посилався на часткове визнання позову в звязку з тим, що є інший спадкоємець. При цьому відзив на позов не надавав, відомості про наявного іншого спадкоємця не зазначив, крім того представником відповідача видавалася довідка із якої вбачається, що з спадкодавцем до дня його смерті проживала його дружина [PERSON], яка померла 18.08.2000 року. Отже інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено, згідно матеріалів справи позивач є одним спадкоємцем. Позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини . Згідно зі ст. 549 ЦК УСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) \~ \~ \~ \~якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) \~ \~ \~ \~якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.550 ЦК УРСР передбачено, що термін для прийняття спадщини, встановлений ст.549 ЦК УРСР може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» від\~30.05.2008\~року передбачено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Як достовірно встановлено в судовому засіданні із документів, які ніким не заперечуються, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, які не залежали від його волі в звязку з добросовісною помилкою. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Крім того судом вбачається, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому вважає, що позивач має право на продовження строку для прийняття спадщини. Судові витрати позивач просив залишити за ним та не стягувати з відповідача.

Outcome: approved