Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з вимогою до Христинівської міської ради Черкаської області, третя сторона на стороні відповідача [PERSON], про визнання недійсним та скасування рішення Христинівської міської ради №46-3/16-VI від 02 липня 2015 року, зобовязання Христинівської міської ради Черкаської області ухвалити нове рішення по розподілу земельної ділянки по вулиці Пушкіна, 2 в м. Христинівка загальною площею 1,0367 га. Позовну вимогу обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками комплексу будівель і споруд (продовольча база), що згідно з державним актом від 28 вересня 1999 року серії ІІ-ЧР №002433 знаходиться в м. Христинівка по вулиці Пушкіна, 2 на земельній ділянці площею 1,0367 га , а тому Христинівська міська рада Черкаської області протиправно оскаржуваним рішенням №46-3/16-VI від 02 липня 2015 року розподілила між позивачем та [PERSON] земельну ділянку меншою площею. У судове засідання позивач не зявився, просив справу розглянути за його відсутності та відсутності його представника. Представник Христинівської міської ради Чекаської області [PERSON] проти позову заперечив і пояснив, що оскаржуване рішення міська рада приймала на виконання постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2011 року, що виключає порушення вимог ч.2 ст.19 Конституції України. Представник третьої особи [PERSON] адвокат [PERSON] проти позову заперечила і пояснила, що твердження позивача про перебування у спільній частковій власності його та [PERSON] цілісного майнового комплексу «продовольча база», який розташовується на земельній ділянці площею 1,0367 га по вулиці Пушкіна, 2 в м. Христинівка не ґрунтуються ні на нормах чинного законодавства України, ні на фактичних обставинах справи. Представник третьої особи зазначила, що [PERSON] у 2005 році за договором купівлі продажу придбав у Христинівського райСТ продовольчу базу, що розташовується по вул. Пушкіна, 2 в м. Христинівка загальною площею 3604,6 кв. метри і складається з таких приміщень: продовольча база, прохідна, соляний склад, вбиральня, битовка. У 2006 році [PERSON] за договором купівлі продажу відчужив [PERSON] ? частину прохідної площею 10,7 кв. м; ? частину соляного складу площею 200,0 кв. м; частину приміщення продбази площею 1183,5 кв. м ( у тому числі підвал площею 601,0 кв. м) та ? частину вбиральні площею 3,3 кв. м. 05 березня 2008 року [PERSON] за договором міни відчужив [PERSON] ? частину соляного складу площею 200,0 кв. м. Право власності на соляний склад, як на окремий обєкт нерухомості [PERSON] оформив у встановленому законом порядку, отримавши Свідоцтво про право власності на нього, а виконавчий комітет Христинівської міської ради рішенням №234/1 від 16.09.2010 року присвоїв соляному складу окрему адресу вулиця Пушкіна, 2-г. Земельна ділянка по вулиці Пушкіна, 2-г в м. Христинівка сформована як обєкт цивільного права і відчужена [PERSON] на підставі договору купівлі продажу шляхом викупу від 06 грудня 2012 року. Окрім того, представник [PERSON] вважає, що вимога про покладення судом на орган місцевого самоврядування обовязку прийняти рішення про розподіл земельної ділянки суперечить ч. 2 ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка визначає, що органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.11.2005 [PERSON] на підставі договору купівлі продажу придбав у власність комплекс (продовольча база) , що знаходиться у м. Христинівка Черкаської області вулиця Пушкіна, 2, загальною площею 3604,6 кв. метри, і складається з будівель та споруд прохідна А 21,4 кв. м; битовка Б - 14,8 кв. м; соляний склад В 400,0 кв. м; склад продбази Г 3161,8 кв. м; вбиральня Д - 6,6 кв. м. 09.02.2006 [PERSON] за договором купівлі продажу відчужив [PERSON] частину комплексу (продовольча база), а саме: ? частину прохідної А площею10,7 кв. м; ? частину соляного складу В площею 200,0 кв. м; частину приміщення продбази Г площею 1183,5 кв. м ( у тому числі підвал площею 601,0 кв. м) ; ? частину вбиральні Д площею 3,3 кв. м. 05.03.2008 [PERSON] ? частину соляного складу площею 200,0 кв. метри, що належала йому на підставі договору купівлі продажу від 09.02.2006 і розташовувалась по вулиці Пушкіна, 2 в м. Христинівка, за договором міни відчужив [PERSON] Тобто, у спільній частковій власності [PERSON] (1197,5 кв.м = 1183,5+10,7+ 3,3) та [PERSON]А.( 3161,8- 1183,5)+10,7+3.3= 1992,3) залишились прохідна А, вбиральня Д та приміщення продовольчої бази Г. 16.09.2010 вирішенням виконавчого комітету Христинівської міської ради №234/1 соляному складу, який належить [PERSON] у відповідності до договору купівлі продажу від 05.11.2005 та договору міни від 05.03.2008, присвоєно юридичну адресу - м. Христинівка вулиця Пушкіна, 2-г. 23.11.2010 рішенням виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області №8 [PERSON] надано дозвіл на спорудження зблокованих навісів. 16.06.2011 виконавчий комітет Христинівської міської ради рішенням №152 дозволив [PERSON] оформити право власності на майновий комплекс будівель та споруд, що розташовується в м. Христинівка по вулиці Пушкіна, 2-г. 24.11.2014 року Київський апеляційний адміністративний суд, переглядаючи в апеляційному порядку постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2014 року у справі за позовом [PERSON] про визнання незаконними дій, рішень, зобов'язання вчинити певні дії, встановив, що позовна вимога [PERSON] про визнання незаконними та недійсними рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради №8 від 23.11.2010 року «Про надання дозволу [PERSON] на спорудження зблокованих навісів по вулиці Пушкіна,2г» та від 16.06.2011 №152 «Про надання дозволу [PERSON] на оформлення права власності на майновий комплекс будівель та споруд» не підлягає до задоволення, оскільки вказаними рішеннями права [PERSON] не порушуються. На виконання рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради №152 від 16.06.2011 Христинівський виробничий відділок КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 07.07.2011 видав Свідоцтво про право власності САС 280466, яким засвідчено, що власником комплексу (будівлі та споруди) по вулиці Пушкіна, 2-г в м. Христинівка є [PERSON] До складу обєкту нерухомості загальною площею 394,6 кв. м входить навіс Б, соляний склад В загальною площею394,6 кв. м, навіс Г, убиральня Д, огорожа 1, ворота 2. У відповідності до Витягу про державну реєстрацію прав №30654381, 18.07.2011 за №34084076 зареєстровано право власності [PERSON] на комплекс (будівлі та споруди) по вулиці Пушкіна, 2-г в м. Христинівка на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС 280466, яке видано взамін договору міни, посвідченого Христинівською державною нотаріальною конторою 05.03.2008 р. №762, та частково договору купівлі продажу, посвідченого Христинівською державною нотаріальною конторою 03.11.2005 р. №2684. 09 серпня 2012 року Христинівська міська рада вирішила продати [PERSON] земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 5292 кв. метри, що розташована в м. Христинівка по вулиці Пушкіна, 2-г для обслуговування соляного цеху за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови Христинівської міської ради (рішення №17-3/60-VI). Цим же рішенням Христинівська міська рада затвердила експертну вартість земельної ділянки, ціну земельної ділянки, умови її використання, доручила міському голові укласти договір купівлі продажу, а районному відділу земельних ресурсів видати [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю. За умовами договору купівлі продажу від 06 грудня 2012 року Христинівська міська рада Черкаської області продала, а [PERSON] купив земельну ділянку загальною площею 0,5292 га з кадастровим номером 7124610100:01:003:0495 для обслуговування соляного складу за рахунок земель житлової та громадської забудови в м. Христинівка по вулиці Пушкіна, 2г. Зазначений договір укладений у письмовій формі, сторони досягли всіх істотних умов договору, оформлений нотаріально, зареєстрований у відділі Держкомзему у Христинівському районі, не визнаний недійсним у судовому порядку, отже відповідає вимогам закону. Згідно Державного акту на право постійного користування землею від 29.09.1999р. у Христиніського районного споживчого товариства м.Христинівки у користуванні знаходилася земля площею 0.8941 га відповідно до рішення Христинівської міської ради від 22.06.1999р. № 177. 20.05.2010 р. Христинівська міська рада прийняла рішення № 48-3/13-У «Про розподіл земельної ділянки», згідно якого вирішено питання про закріплення земельної ділянки по вул. Пушкіна, 2 в м.Христинівці, за особами: закріплено за [PERSON] 0.7857 га земельної ділянки для обслуговування комплексу продовольчої бази, за [PERSON] 0.1545 га земельної ділянки для обслуговування комплексу продовольчої бази, та закріплено у спільне користування за вказаними особами земельна ділянка площею 0.0624га. Зазначене рішення Христинівської ради рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 25.02.2011р. у справі № 2а-4-2011 за позовом [PERSON] до Христинівської міської ради Черкаської області визнано протиправним, зобов'язано Христинівську міську раду ухвалити нове рішення про розподіл земельної ділянки для обслуговування комплексу продовольчої бази по вул. Пушкіна, 2 в м. Христинівка відповідно до вимог чинного законодавства. 22.08.2011 рішенням Христинівської міської ради №9-2/1-УІ «Про розподіл земельної ділянки» за [PERSON] закріплено земельну ділянку по вул. Пушкіна, 2 в м. Христинівка площею 0.1540 га, за [PERSON] закріплено земельну ділянку за цією же адресою площею 0.1240 га, і у спільне користування за вказаними особами закріплено земельну ділянку площею 0.2125 га. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року у справі №823/3501/13-а рішення Христинівської міської ради №9-2/1-УІ «Про розподіл земельної ділянки» скасовано. 02 липня 2015 року відповідачем прийнято рішення №46-3/16-VI «Про розподіл земельної ділянки по вул. Пушкіна, 2 в м. Христинівка», яким за [PERSON] закріплено земельну ділянку площею 0.1540 га, за [PERSON] закріплено земельну ділянку площею 0.1240 га, і у спільне користування за вказаними особами закріплено земельну ділянку площею 0.2125 га. На час вирішення справи відомості про формування земельної ділянки по вулиці Пушкіна, 2 в м. Христинівка як обєкту цивільного права відсутні. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. \~ \~ Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. \~ Обовязок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~ Стаття 19 Конституції України\~передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Закон України\~\~«Про місцеве самоврядування в Україні»\~(надалі Закон № 280) визначає систему та гарантії місцевого самоврядування\~\~в\~\~Україні, засади\~\~організації та\~\~ діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. \~Згідно ч.2 статті 2 Закону\~ № 280 місцеве самоврядування\~\~ здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Статтею 59\~ Закону № 280\~встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та\~\~інші акти у формі рішень. Рішення\~\~ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу\~\~ради,\~\~крім випадків,\~\~передбачених цим Законом.\~\~ Частиною 1 ст.10 Закону №580 сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 26 Закону № 280\~визначена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст.\~26\~Закону №280 \~питання з приводу земельних відносин вирішується виключно\~\~на\~\~пленарних\~\~засіданнях\~\~ міської ради. Повноваженнями передавати земельні ділянки у власність громадян та юридичних осіб відповідно до Земельного кодексу України міські ради наділені п. б) ч.1 ст. 12 Земельного кодексу України. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (пункт а ч.3 ст. 116 Земельного кодексу України). Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами унормовано ст. 118 Земельного кодексу України, частина перша якої визначає, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу державної влади або місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України. У відповідності до ч.1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Частина 9 ст. 79-1 ЗК України визначає, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Частина четверта ст. 120 ЗК України містить імперативну норму, у відповідності до якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Частина 1 ст. 355 ЦК України унормовує, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно ( ч. 4 ст. 355 ЦК України). \~Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1 ст. 358 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 Цивільного кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Таким чином, аналізуючи вищевказані норми закону та встановлені обставини, суд вважає, що Христинівська міська рада повноважень приймати рішення про розподіл земельної ділянки по вулиці Пушкіна, 2 в м.Христинівка, межі та площа якої не визначені в натурі, і яка не сформована як обєкт цивільного права, не мала. Враховуючи, що у спільній частковій власності [PERSON] (1197,5 кв.м = 1183,5+10,7+ 3,3) та [PERSON]А.( 3161,8- 1183,5)+10,7+3.3= 1992,3) залишились прохідна А, вбиральня Д та приміщення продовольчої бази Г і вони , як співвласники, належне їм право спільної часткової власності здійснюють за обопільною згодою, вирішувати питання розподілу земельної ділянки, на якій розташовуються прохідна А, вбиральня Д та приміщення продовольчої бази Г, Христинівська міська рада Черкаської області за відсутності відповідних клопотань співвласників повноважень не має. Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача ухвалити нове рішення по розподілу земельної ділянки по вулиці Пушкіна, 2 в м. Христинівка загальною площею 1,0367 га, суд зазначає таке. Статтею 46 Закону України №280 унормовано, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Зазначені положення норм діючого законодавства України про місцеве самоврядування кореспондують ч. 2 ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, у відповідності до якої органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Приймаючи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача про зобовязання відповідача прийняти відповідне рішення про розподіл земельної ділянки по вулиці Пушкіна, 2 в м. Христинівка.

Outcome: partial