Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 5054,60 грн набуті без достатньої правової підстави, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 199,47 грн, 3 процентів річних за весь час прострочення у розмірі 231,96 грн, а всього 5486,03 грн, а також суму сплаченого судового збору. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2018 року по справі №334/4886/18 було стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] середню заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 25\~921,00 грн. На виконання рішення суду 11.02.2019 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України платіжним дорученням від 11.02.2019 року стягнув з позивача на користь [PERSON] суму в розмірі 25\~921,00 грн. Проте вказане стягнення за рішенням суду проведено на суму більшу, ніж належить, оскільки з вказаної суми не були утриманні податки у виді податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 відсотків та військовий збір у розмірі 1,5 відсотків, що відповідно складає 5054, 60 грн. Таким чином в результаті примусового стягнення грошових коштів, відповідачем без достатньої правової підстави було отримані грошові кошти у виді належних для утримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» для перерахування до бюджету податків та зборів у розмірі 5054,60 грн. \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що вказані кошти були набуті відповідачем без достатньої правової підстави, оскільки виконавчою службою стягнуто кошти у розмірі більшому ніж належить до стягнення, стягнуті суми податків не мають характеру заробітної плати та платежів, що прирівнюються до неї, вказані кошти було стягнуто у примусовому порядку. \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що між сторонами мають місце правовідносини щодо стягнення безпідставно набутих коштів, що за своєю природою є грошовим зобов`язанням, тому на них поширюється дія ч. ст. 625 ЦК України, тому позивач просить стягнути суму коштів з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. \~ \~ \~ \~23.10.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Відповідач зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2018 року, яке набрало законної сили 05.10.2018 року, з позивача на її користь було стягнуто середній заробіток у розмірі 25\~921,00 грн, при цьому ПАТ «Запоріжжяобленерго» не оскаржувало вказане рішення, додаткове рішення не ухвалювалося, заяв щодо роз`яснення рішення, встановлення порядку його виконання позивачем не подавалося. Крім того, відповідач посилається на положення ст.1215 ЦК України, яка передбачає підстави, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно не підлягає поверненню. Відповідно до правової позиції Верховного суду, висловленій у постанові від 06.05.2020 року №711/3248/18 середній заробіток не є заробітною платою та прирівняними до неї виплатами. У п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України вказано перелік доходів, які включаються до загального місячного оподаткованого доходу платника податку, при цьому середній заробіток за час вимушеного прогулу за час затримки при звільненні відсутній у такому переліку. Відповідно до п. 165 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку не включаються такі доходи - інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу. Таким чином, відповідач вважає, що нормами Податкового кодексу не передбачено справляння податку та інших обов`язкових платежів з суми середнього заробітку, що стягнуто за рішенням суду. Також, відповідач вказує що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки у постанові від 18.03.2020 року №711/4010/13-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що положення ст. 625 ЦК України не можуть бути застосовані до трудових правовідносин. \~ \~ \~ \~13.10.2020 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення. Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.05.2018 року при відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України утворено виконавчу групу з примусового виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення коштів з АТ «Запоріжжяобленерго», до складу якого входять виконавчі документи про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших вимог. пов`язаних із трудовими правовідносинами. Порядок розподілу стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум визначено ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження». \~ \~ \~ \~29.10.2020 року представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому просить позов задовольнити в повному обсязі. У відповіді зазначено, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2018 року не оскаржувалося позивачем в апеляційному порядку, оскільки для цього не було підстав, а порядок виконання рішення був визначений у мотивувальній частині рішення. Позивач вважає, що державним виконавцем при виконанні вказаного судового рішення не були враховані положення Податкового кодексу, що призвело до отримання відповідачем коштів без достатньої правової підстави. Позивач також не погоджується, з твердженнями відповідача, що середній заробіток не включаться до бази оподаткування, посилаючись при цьому на постанову Верховного Суду №359/10023/16-ц від 18.07.2018 року). \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позов надав. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, у письмових пояснення представник третьої особи просив розглядати справу за його відсутності з врахуванням наданих письмових пояснень. \~ \~ \~ \~Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази прийшов до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/4886/18 від 04.09.2018 року було стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку у сумі 25921,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки - розрахунку ПАТ «Запоріжжяобленерго» сума обов`язкових податків і зборів, які підлягають утриманню з середнього заробітку 25921,00 грн, складає 5054,60 грн ( ПДФО 4665,78 грн та військовий збір 388,82 грн). \~ \~ \~ \~Згідно копії платіжного доручення №1388 від 11.02.2019 року державною виконавчою службою було виплачено за рішенням Ленінскього районного суду м. Запоріжжя №334/4886/18 про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» 25\~921,00 грн. \~ \~ \~ \~20.01.2020 року позивачем було направлено вимогу про досудове врегулювання спору [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» 06-06/182 від 19.11.2020 року позивачем було нараховано в обліку та перераховано до бюджету 5054,60 грн обов`язкових податків і зборів, з яких податок на доходи фізичних осіб 4665,78 грн, військовий збір 388,82 грн. Відповідно до копії податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого ) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ПАТ «Запоріжжяобленерго» (Форма №1ДФ) за 1 квартал 2019 року позивачем було нараховано відповідачу 25921,00 грн та з них 4665,78 грн податків. \~ \~ \~ \~В матеріалах справи міститься копія заперечень Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, які надавалася в рамках адміністративної справи №280/4471/19 до Запорізького окружного адміністративного суду, суд не приймає вказані пояснення до уваги, оскільки вони надавалися третьою особою в рамках іншої справи, крім того, представником третьої особи вже надані суду пояснення 13.10.2020 року. \~ \~ \~ \~Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України\~регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частин першої та п`ятої,\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з частиною першою\~статті 177 ЦК України\~об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. При цьому відповідно до частин першої, другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого\~статтею 1212 ЦК України\~у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2018 рокуз ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] було стягнуто середній заробіток у розмірі 25921,00 грн. Вказане рішення набрало законної сили. На виконання вказаного рішення суду державним виконавцем при виконанні зведеного виконавчого провадження стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] суму у розмірі 25921,00 грн. Тобто, відповідачем кошти у розмірі 25921,00 грн були набуті на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, не скасоване у відповідному порядку, тому відповідно немає підстав вважати, що частина вказаних коштів у розмірі 5054,60 грн набуті [PERSON] без достатньої правової підстави. Посилання позивача на вимоги Податкового кодексу України щодо нарахування та сплати обов`язкових податків та зборів ПАТ «Запоріжжяобленерго», жодним чином не спростовують висновки суду про наявність правової підстави для отримання [PERSON] коштів у розмірі 25\~921,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed