Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що з 12 вересня 2014 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони дітей не мають. Сімейні стосунки припинено у жовтні 2019 року і з цього часу сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Причиною цьому вказував відсутність спільних інтересів з дружиною, наявність різних поглядів на життя, відсутнє взаєморозуміння та подружню зраду з боку дружини. Однак відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в позасудовому порядку, тому він змушений звернутися до суду з позовом. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, спір про поділ майна відсутній. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 12 вересня 2014 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 813. Ухвалою судді від 13 жовтня 2020 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду. Позивач та його представник - адвокат Петрова Т.А., у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі та наполягали на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилася, засобом поштового зв`язку надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову (а.с. 20). В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 вересня 2014 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровської області, актовий запис № 813, дошлюбне прізвище відповідача « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.3). Позивач стверджує, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені у жовтні 2019 року. Відповідач у судове засідання не з`явилася, в заяві про визнання позову факти викладені в ньому не заперечила. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, вони тривалий час проживають окремо, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги викладене, те що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав і це не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що відповідач при укладенні шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». В заяві про розгляд справи за її відсутності, відповідач не висловила бажання щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами, залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору, в розмірі 420,40 гривень, а інша частина в розмірі 420,40 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved