Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він є основним наймачем квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі також зареєстровані [PERSON], який є колишньою дружиною позивача, [PERSON] - донька позивача, [PERSON] - онука позивача. З кінця 2005 року і по теперішній час колишня дружина позивача, донька та онука за місцем реєстрації не проживають, комунальні послуги за квартиру не сплачують, їх особистих речей в квартирі не має, їх місце знаходження позивачу невідоме. Оскільки збереження реєстрації за відповідачами змушує [PERSON] нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а також чинить перешкоди у користуванні квартирою, просить визнати [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки [PERSON], та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засіданні не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. За зазначеною адресою згідно довідки КП «Торецьккомсервіс» від 09.03.2017 року також зареєстровані, зокрема [PERSON], яка є колишньою дружиною позивача, [PERSON] - донька позивача та [PERSON] - онука позивача. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 01.08.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20.12.2005 року. Судом встановлено, що з кінця 2005 року відповідачі не мешкають у вказаному житловому приміщенні і не проявляють будь-якого бажання у ньому мешкати, власних речей не зберігають, обов'язки з утримання житла не виконують, що підтверджується актом вуличного комітету по [ADDRESS] від 22.02.2017 року. Як передбачено ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов до висновку, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved