Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно. В зазначеній заяві було заявлено вимогу щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: гаражний бокс [NUMBER], гаражний бокс [NUMBER], гаражний бокс [NUMBER], які розташовані за адресою м. Київ, вул. Сім'ї Кульженків, 1 на території Автокооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Мінський» та належать [PERSON] на праві власності. Крім того, просить заборонити вчиняти будь-які дії по відчуженню вказаного майна. Позивач вважає, що існує загроза того, що відповідач [PERSON] може вчинити дії, пов'язані з відчуженням майна, що може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Дослідивши матеріали справи, а також враховуючи те, що гаражний бокс [NUMBER] відповідно до Договору купівлі-продажу від 08.08.2017 року належить [PERSON] і у власності відповідача [PERSON] не перебуває, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту підлягає частковому задоволенню. Таким чином, у зв'язку із тим, що існує реальна можливість того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та/або зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а між сторонами дійсно існує спір відносно права власності, суд вважає за доцільне накласти арешт на гаражні бокси [NUMBER], [NUMBER], розташовані за адресою м. Київ, вул. Сім'ї Кульженків, 1 на території Автокооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Мінський» та належать [PERSON] на праві власності. Крім того, суд вважає, що у задоволенні вимоги заявника про заборону вчиняти будь-які дії по відчуженню вказаного майна, слід відмовити, оскільки наслідком накладення арешту на визначене майно є, зокрема, і заборона його відчуження. На підставі викладеного,

Outcome: partial