Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків. Зменшивши позовні вимоги, посилається на те, що 04.09.2014 року [PERSON] призначено на посаду торговця комерційного в Чемеровецькій філії дочірнього підприємства публічного акціонерного товариства «Оболонь» «Красилівське» (перейменовано на дочірнє підприємство приватного акціонерного товариства «Оболонь» «Красилівське», далі ДП ПАТ «Оболонь» «Красилівське») і того ж дня з ним укладено трудовий договір про матеріальну відповідальність. Відповідно до накладних № 634144/6 від 03.11.2016 року, № 634363/6 від 07.11.2016 року, № 635024/6 від 11.11.2016 року відповідачем отримано продукції на загальну суму 26380 грн. 83 коп. для реалізації в торгових точках. Останнім за поставлену продукцію було отримано 26380 грн. 83 коп., однак в касу підприємства було внесено кошти лише в сумі 2409 грн. 61 коп., решта - в сумі 23971 грн. 22 коп. в касу підприємства внесені не були. Згідно інвентаризаційного опису № 3886 від 30.11.2016 року виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 23971 грн. 22 коп. Оскільки відповідачем добровільно шкода не відшкодована, просить суд стягнути з останнього на їх користь 23971 грн. 22 коп. завданої матеріальної шкоди та судові витрати по справі. Представники позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримали. Відповідач позов не визнав та суду пояснив, що він дійсно працював на посаді торговця комерційного Чемеровецької філії ДП ПАТ «Оболонь» «Красилівське» і з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Згідно покладених на нього обовязків, він повинен був отримані з торгових точок кошти внести в касу підприємства не пізніше наступного дня. Згідно накладних № 634144/6 від 03.11.2016 року, № 634363/6 від 07.11.2016 року, № 635024/6 від 11.11.2016 року він отримав продукції на загальну суму 26380 грн. 83 коп. для реалізації в торгових точках. Отримані з торгових точок кошти в сумі 23971 грн. 22 коп. ним в касу підприємства внесені не були, оскільки існувала невелика заборгованість торгових точок за поставлену продукцію. Вказані кошти він зберігав в сейфі на підприємстві, звідки вони були викрадені. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, внаслідок наступного. Судом встановлено, що згідно наказу № 163/к від 04 вересня 2014 року [PERSON] переведено на посаду торговця комерційного Чемеровецької філії ДП ПАТ «Оболонь» «Красилівське». 04 вересня 2014 року між Чемеровецькою філією ДП ПАТ «Оболонь» «Красилівське» та [PERSON] укладено Договір № 104 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що підтверджено відповідним договором. Згідно з п.1. Договору відповідач бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання, продаж, повернення ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, в т.ч. по клієнтах підприємства по закріпленому регіону. [PERSON] для реалізації в торгових точках була отримана продукція: згідно накладної № 634144/6 від 03.11.2016 року на суму 8918 грн. 70 коп., згідно накладної № 634363/6 від 07.11.2016 року на суму 11777 грн. 55 коп., згідно накладної № 635024/6 від 11.11.2016 року на суму 5684 грн. 58 коп., а всього на загальну суму 26380 грн. 83 коп. В касу підприємства останнім було внесено 2409 грн. 61 коп., решта - в сумі 23971 грн. 22 коп. в касу підприємства внесені не були. Згідно інвентаризаційного опису № 3886 від 30.11.2016 року виявлено нестачу підзвітних [PERSON] товарно-матеріальних цінностей на суму 23971 грн. 22 коп. За приписами ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 135-1 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Згідно з розясненнями викладеними в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1статті 134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статті 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. Згідно з «Переліком посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва», затвердженого постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року №447/24, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено з особами, які виконують роботи з приймання на зберігання, обробки, зберігання та відпуску матеріальних цінностей. В ході судового розгляду встановлено, що посада, яку обіймав відповідач належить до категорії працівників, з якими згідно з статті 135-1 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, а тому відповідно між сторонами було укладено такий договір. Враховуючи, що відповідач, як матеріально відповідальна особа, всупереч своїм обовязкам, які були покладені на нього посадовою інструкцією та договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, своїми діями спричинив позивачу матеріальну шкоду в розмірі 23971 грн. 22 коп., вона підлягає відшкодуванню в повній мірі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у сумі 1600 грн.

Outcome: approved