Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] являється пенсіонером за віком. Згідно з довідкою, що видана Суворовським відділом обслуговування громадян (Сервісний центр) Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, станом на 01.08.2020 року пенсія позивачки складає 1818.44 гривень. Інших джерел доходів, окрім пенсії, не має. Останні десять років тяжко хворіє, у зв`язку з чим доводиться купувати багато ліків, тому її матеріальне становище є вкрай нужденним. Згідно виписок медичних закладів, [PERSON] потребує постійного прийому ліків. [PERSON] проживає одна в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка на даний час потребує ремонту, ремонт не проводився 2000 року. Крім того, у вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який не приймає участі в оплаті за комунальні послуги з 2010 року. Незважаючи на ці проблеми Відповідач з 2010 року відмовився від участі у подальшому житті матері, добровільної допомоги не надає. Відповідач аліменти нікому не платить, в нього є можливість надавати матеріальну допомогу. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності та не отримуючи від сина підтримки на прохання про надання допомоги, [PERSON] вимушена звернутись з цією позовною заявою до свого працездатного сина - [PERSON] . Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08 жовтня 2020 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 23,24). 13 листопада 2020 року відповідачем через свого представника-адвоката Тавлуй Олену Вікторівну надано на адресу суду відзив на позовну заяву. В відзиві [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання матері у розмірі 1500 гривень щомісяця. (а.с. 29-32). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на його задоволенні. Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали поданий 13 листопада 2020 року відзив на позовну заяву. [PERSON] зазначив, що має змогу допомагати матері аліментами у розмірі 1500 гривень щомісяця. З`ясував обставини справи, вислухав сторони та їх представників, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Суд встановив, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с. 7). Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] являється пенсіонером за віком. (а.с. 6). Згідно з довідкою, що видана Суворовським відділом обслуговування громадян (Сервісний центр) Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, станом на 01.08.2020 року пенсія позивачки складає 1818.44 гривень. (а.с. 13). Згідно виписок медичних закладів, [PERSON] потребує постійного прийому ліків. (а.с. 13-18). Відповідач по мірі можливості допомагав та піклувався про матір, а також оплачував комунальні послуги, що підтверджується квитанціями. (а.с. 36-39). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд враховує, що позивач є пенсіонером тобто в правовому розумінні є непрацездатним, [PERSON] , часто хворіє, в зв`язку з чим потребує додаткових втрат на придбання ліків, а отже потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров`я сторін, неможливість одержання позивачем утримання від інших осіб, а також матеріальний стан відповідача, відсутність даних про його офіційне працевлаштування, сімейний стан, відсутність інших утриманців. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, який потрібно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За таких обставин, з урахуванням поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500 гривень щомісяця і довічно, відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів в даному розмірі, а отже, на думку суду, має можливість утримувати матір та сплачувати аліменти в такому розмірі без затримок. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи, що позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: partial