Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 23.12.2015 року між Акціонерним товариством «Державний експортно - імпортний Банк України» та [PERSON] укладено Додаткову угоду від 23.12.2015 року до договору від 18.11.2015 року № 83823781158, згідно якої сторони домовились викласти назву Договору у такій редакції: «Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № 8382378118». Згідно з умовами Кредитного договору на підставі заяви позичальника Банком було відкрито [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] та відкрито кредитну лінію для проведення останньою операцій з використанням картки з лімітом у розмірі не більше ніж 4 000 грн. на строк до 30.11.2018 року, зі сплатою 34% річних. Позивач зазначає, що відповідач не виконала належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, чим порушила норми діючого законодавства, оскільки станом на 22.11.2019 року існує заборгованість, яку просить стягнути в примусовому порядку з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний Банк України» у розмірі - 10 974, 06 грн., яка складається із: 3 999, 35 грн. - простроченої заборгованості за основним боргом за кредитом; 3 710, 36 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом за кредитом; 284, 10 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 1 402, 73 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом; 415, 55 грн. - три проценти річних; 1 161, 97 грн. - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом, а також стягнути 2 102 грн. судових витрат. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.02.2020 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] не скористалась своїм правом та не надала суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача на адресу суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 22 вересня 2020 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Встановлено, що 23.12.2015 року між Акціонерним товариством «Державний експортно - імпортний Банк України» та [PERSON] укладено Додаткову угоду від 23.12.2015 року до договору від 18.11.2015 року № 83823781158, згідно якої сторони домовились викласти назву Договору у такій редакції: «Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № 8382378118». Згідно з умовами Кредитного договору на підставі заяви позичальника Банком було відкрито [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] та відкрито кредитну лінію для проведення останньою операцій з використанням картки з лімітом у розмірі не більше ніж 4 000 грн. на строк до 30.11.2018 року, зі сплатою 34% річних. Станом на 22.11.2019 року за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі - 10 974, 06 грн., яка складається із: 3 999, 35 грн. - простроченої заборгованості за основним боргом за кредитом; 3 710, 36 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом за кредитом; 284, 10 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 1 402, 73 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом; 415, 55 грн. - три проценти річних; 1 161, 97 грн. - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем до матеріалів цивільної справи. 08.07.2017 року та 21.07.2017 року на поштову адресу [PERSON] позивачем направлялись письмова претензія про сплату заборгованості за Договором про відкриття у рамках зарплатного пакету карткового рахунку та кредитної лінії № 8382533910ГМ/2016-04 від 14/06/2016 та лист повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за кредитною лінією та процентами за Договором про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного пакету № 8382378118ГМ/2015-12 від 24.12.2015 року, однак вимоги позивача з боку [PERSON] були проігноровані. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань боржником банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, з письмовою заявою про розірвання договору або проханням щодо зміни тарифів позичальник не звертався. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, оскільки судом встановлено, що між сторонами укладався кредитний договір, за умовами якого відповідач взяла на себе певні зобов`язання, які належним чином в установлений кредитним договором строк не виконала, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та примусового стягнення заборгованості. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 1 921 грн. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: approved