Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь держави в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації суму витрат, пов»язаних з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 49019,32 гривень та суми судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.08.2011 року [PERSON] наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 01 серпня 2011 року №145 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання, та з 01.08.2011 р. зараховано до списків особового складу інституту, на всі види забезпечення по курсантській нормі, на продовольче з обіду 01.08.2011 р. 24.06.2015 р. наказом начальника Військового інституту від 24.06.2015 р. № 124 [PERSON] відраховано зі списків інституту у зв»язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. 01.09.2012 р. відповідно абз.2 п.15.3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 між відповідачем та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, згідно якого відповідач зобовязаний проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, сумлінно виконувати вимоги статутів ЗСУ, накази командирів і начальників, свої службові обовязки. Після закінчення навчання відповідач повинен проходити військову службу у Міністерстві оборони України на посаді офіцерського складу протягом пяти років. Власноруч підписуючи контракт про навчання [PERSON] ознайомився та надав згоду відповідно до п.1 Контракту відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов»язані з утриманням у Військовому інституті. Відповідач всупереч вимог ст.526 ЦК України порушив вимоги контракту та відповідно до ст.623 ЦК України повинен відшкодувати позивачу завдані збитки, зокрема витрати, пов»язані з навчанням і утриманням відповідача в Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації за період з 01 серпня 2011 року по 24 червня 2015 року, загальна сума яких складає 49019,32 грн., з яких: 31363,30 грн. витрати, пов»язані з послугами харчування (продовольче забезпечення) протягом навчання; речове забезпечення - 5616,04 гривні, грошове забезпечення - 4830,21 гривень, медичне забезпечення - 529,92 гривні, витрати, пов»язані із споживанням комунальних послуг та енергоносіїв - 6679,85 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду подана заява про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без участі представника Військового інституту. Відповідач у судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті суду, оскільки [PERSON] мешкає в АР Крим, що є тимчасово окупованою територією та пересилання поштової кореспонденції на дану територію не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.08.2011 року [PERSON] наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 01 серпня 2011 року №145 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання, та з 01.08.2011 р. зараховано до списків особового складу інституту, на всі види забезпечення по курсантській нормі, на продовольче з обіду 01.08.2011 р. 01.09.2012 р. відповідно абз.2 п.15.3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 між відповідачем та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, згідно якого відповідач зобовязаний проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, сумлінно виконувати вимоги статутів ЗСУ, накази командирів і начальників, свої службові обовязки. Після закінчення навчання відповідач повинен проходити військову службу у Міністерстві оборони України на посаді офіцерського складу протягом пяти років. Крім того, відповідно до п. 1 зазначеного контракту у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу відповідач зобов'язався відшкодувати Міністерству Оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу. 24.06.2015 р. наказом начальника Військового інституту від 24.06.2015 р. № 124 [PERSON] відраховано зі списків інституту у зв»язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 однією з підстав для дострокового припинення (розірвання) контракту про навчання курсантом вищого військового навчального закладу, є відмова від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення навчання. Пунктом 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству Оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку». Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964. Зазначений Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Так, відповідно до п. 3 зазначеного Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Позивачем наданий до суду розрахунок витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу відповідно до якого сума таких витрат за період з 01 серпня 2011 року по 24 червня 2015 року, складає 49019,32 грн., з яких: 31363,30 грн. витрати, пов»язані з послугами харчування (продовольче забезпечення) протягом навчання; речове забезпечення - 5616,04 гривні, грошове забезпечення - 4830,21 гривень, медичне забезпечення - 529,92 гривні, витрати, пов»язані із споживанням комунальних послуг та енергоносіїв - 6679,85 гривень. Розрахунок зазначених витрат здійснений відповідно до п.п. 5,6 зазначеного Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про відшкодування зазначених витрат у добровільному порядку. Відповідно до п.7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат, пов»язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі є обґрунтованими, доведеними, в зв»язку з чим позов підлягає задоволенню. та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній на момент подачі позовної заяви до суду, при поданні до суду вищевказаного позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складало 1762 грн. Оскільки позивачем при зверненні до суду не був сплачений судовий збір до визначення підсудності у даному спорі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати у справі.

Outcome: approved