Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Утківка, пров. Новий, 15. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що сторони перебували у шлюбі з 20 листопада 1992 року по 21 грудня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який зареєстрований у спірному будинку. У період шлюбу 29 вересня 2012 року, сторонами був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Утківка, пров. Новий, 15, право власності на який зареєстроване на відповідача, при цьому грошові кошти на придбання зазначеного будинку були надані батьком позивача [PERSON], який 18 серпня 2012 року продав свою квартиру у м. Вінниця. На даний час у вищевказаному будинку проживають позивач із дружиною [PERSON], сином [PERSON] та донькою [PERSON], після розірвання шлюбу відповідач залишила місце проживання та вибула в Російську Федерацію, однак залишається бути зареєстрованою у спірному будинку. Таким чином, у звязку з необхідністю збереження майна, позивач змушений звертатися до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив про обставини, викладені вище. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнала позов у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги за первісним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, вони перебували у шлюбі з 20 листопада 1992 року по 21 грудня 2013 року, що підтверджується відомостями в паспорті [PERSON] серії АА 589863, виданому Балаклійським РС ГУДМС України в Харківській області 12 січня 2015 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ №148150, виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції у Харківській області 21 грудня 2013 року. Згідно договору купівлі-продажу від 29 вересня 2012 року, укладеного між [PERSON] [PERSON], посвідченого нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим №2431, у період шлюбу був придбаний житловий будинок літ. А-1 житловою площею 39,40 кв.м. загальною площею 67,30 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами літньою кухнею літ.Б, погребом літ.В, сараєм літ.Г, гаражем літ.Д, сараєм літ.Ж, гаражем літ.З, гаражем літ. И, навісом літ.Л, вбиральнею літ.У, колонкою літ.К, вигрібною ямою літ.К1, огорожею №1,2 , розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Утківка, провул. Новий, 15. Право власності зареєстроване в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» в цілому за [PERSON]. Як вбачається зі змісту зазначеного договору купівлі-продажу, спірний будинок був придбаний за 128900 гривень. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається,\~\~що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального\~\~користування,\~\~є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно правової позиції викладеної у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», \~вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від\~\~того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено\~\~шлюбним договором чи законом. В ході судового розгляду сторони підтвердили, що вищевказаний будинок був придбаний за їх спільні кошти. Таким чином, враховуючи те, що в період придбання спірного житлового будинку, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, несли спільні витрати на його придбання, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на зазначений житловий будинок. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина\~\~та\~\~чоловік\~\~не\~\~домовилися\~\~про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси\~\~дружини,\~\~чоловіка,\~\~дітей\~\~та інші обставини,\~\~що мають істотне значення. Оскільки відповідач не заперечувала проти способу поділу майна, запропонованого позивачем, суд погоджується з таким способом розподілу майна, при цьому, суд враховує, що частки сторін при такому поділі будуть рівні.

Outcome: approved