Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, на спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги мотивовує, тим, що позивач звернувся до державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П., однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме житловий будинок, який належав його померлому батьку [PERSON] . Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позов визнала. Відповідач-представник Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області подали заяву про визнання позову. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Іванківському та Поліському районах Головного територіального управління юстиції у Київській області, зроблено відповідний актовий запис № 235. Із свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] , його батьком є [PERSON] . Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.2020 р. вбачається, що [PERSON] успадкував право на земельну ділянку розміром 0,25 га, кадастровий номер: 3222055104:01:001:0015, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться в [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 420873 виданого Іванківською селищною радою 03.12.2008 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834400428. Згідно довідки № 467 від 07.02.2020 р., виданої Іванківською селищною радою Іванківського району Київської області, вбачається, що згідно записів погосподарської книги [ADDRESS] , рахується житловий будинок за [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П. від 15.09.2020р. № 819/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів , що посвідчують право власності на будинок. За даним контори після [PERSON] , спадщину прийняв [PERSON] заявою від 07.02.2020р. [PERSON] від спадщини відмовилась заявою від 07.02.2020 року. Інших спадкоємців не має. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст.\~392\~ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів. Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , будинку є записи погосподарської книги с.Федорівка, будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] належить покійному [PERSON] . Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення [PERSON] , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,7 кв.м., в плані під літерою «А», житловою площею 23,3 кв.м. Надвірні будівлі та споруди: літня кухня «Б», навіс «В», гараж «Г», сарай «Д,Е», вбиральня «Є», огорожа «№1-4». Таким чином, встановлено, що [PERSON] , померлому [INFO] , належав будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті спадщину прийняв [PERSON] . Таким чином, позивач прийняв спадщину після матері і набув право власності на належний батьку вказаний ним будинок в порядку спадкування за заповітом, тобто з законних підстав. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист. Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved