Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визнати за [PERSON] право на проживання та користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати покласти на відповідача. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , за час якого вони набули у власність квартиру [ADDRESS] . В подальшому між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, виконання умов якого забезпечено іпотечним договором, згоду на укладання якого було надано [PERSON] , предметом якого була квартира [ADDRESS] . Між сторонами договору було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відносно до якого були визначені способи та порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. В подальшому іпотекодержателем було відчужено предмет іпотеки на користь третіх осіб. [PERSON] звертався до суду із позовом про визнання договорів, за якими була відчужена квартира, недійсними, у задоволенні яких було відмовлено. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Представник позивача, який також є представником третьої особи в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. У період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] вказані особи набули у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 29.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність грошову суму в розмірі 1 158 506,50 гривень, що в еквіваленті складає 145 000 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань, 29.12.2011 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, яким забезпечувались вимоги [PERSON] щодо виконання [PERSON] зобов`язань за договором позики. Предметом іпотеки було визначено квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 29.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого були визначені способи та порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку з невиконанням зобов`язання за договором позики, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута заборгованість за договором позики в розмірі 10 010 609 гривень, проте під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, [PERSON] відмовився від позову. 14.11.2014 року державним реєстратором, прав на нерухоме майно за [PERSON] на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29.12.2011 року було зареєстроване право власності на вищевказану квартиру. З матеріалів справи вбачається, що під час посвідчення іпотечного договору та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29.12.2011 року надавалась згода дружини іпотекодавця - [PERSON] .. В подальшому [PERSON] відчужив квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] , який в подальшому відчужив дану квартиру на користь [PERSON] .. З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2016 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа- Управління державної реєстрації Головного управління юстиції в Одеській області про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договорів купівлі-продажу майна, предметом якого є квартира [ADDRESS] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2017 року, залишеному без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.06.2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.11.2017 року в задоволені позову відмовлено. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Кожна особа та\-кож має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від ха\-рактеру його порушення. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідача були порушені права позивача, оскільки на даний час відповідач є власником квартири, що є предметом спору та до якої позивач просить її вселити та визнати право користування якою. Вищезазначені права були втрачені позивачем з моменту переходу права власності на спірну квартиру до іншої сооби. З наведеного вище, суд вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає за необхідне в задоволенні позву відмовити за недоведеністю вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed