Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому зазначив, що 22.04.2019 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту, який в подальшому збільшився до 8000,00 грн. Зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 19471,24 грн., з яких: -15831,49 гривень тіло кредиту; -0,00 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; -2236,36 гривень заборгованість за простроченими відсотками; -0,00 гривень нараховано пені; -0,00 гривень нараховано комісії; -500,00 гривень штраф (фіксована частина); -903,39 гривень штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідача. Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися. Відповідачем відзив на позов не подано. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.04.2019 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту, який в подальшому збільшився до 8000,00 грн. Зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 19471,24 грн. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору, довідкою про умови кредитування, розрахунком заборгованості. Ч.1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 549, 550, 611, 624 ЦК України за порушення грошового зобов`язання передбачена сплата неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, відповідно до приписів ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв`язку з тим, що порушенням позичальником будь якого грошового зобов`язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутися до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2203цс15. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів не підлягають задоволенню. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 15831,49 гривень, 2236,36 гривень заборгованість за простроченими відсотками, а всього 18067 грн. 85 коп. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1950 грн. 45 коп. (92,79%). На підставі викладеного,

Outcome: partial