Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/17-16/7578-11, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 62 000 доларів США 00 центів строком до 10.02.2022 року, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитним коштами у розмірі 11,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. 11.02.2008 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до умов якої сторони домовились, що розмір процентної ставки також буде змінений у випадку припинення трудових відносин між банком та позичальником, шляхом підвищення до рівня діючої процентної ставки, визначеної Тарифним комітетом банку на дату припинення трудових відносин. 11.02.2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2, відповідно до умов якої позичальник зобов'язався сплачувати кредитору плату у вигляді процентів за процентною ставкою - 12,25 % річних до дати оформлення в іпотеку банку нерухомості. 01.04.2008 року укладено Додаткову угоду № 3, за умовами якої сторони дійшли згоди внести зміни та доповнення до умов кредитного договору, а саме: за користування кредитом позичальник сплачує проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 9,26 % річних. 13.01.2009 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 4, за умови якої сторони дійшли згоди внести зміни та доповнення до умов кредитного договору, а саме: з 16.01.2009 року процентна ставка складає 4,51 % річних, яка діятиме на протязі 12 місяців, тому графік погашення кредиту викладено у новій редакції. 12.06.2009 року укладено Додаткову угоду № 5, за умовами якої сторони дійшли згоди про те, що у зв'язку з припиненням трудових відносин між кредитором та позичальником процентна ставка за кредитним договором становитиме 16,85 % річних. 06.09.2012 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 014/17-16/7578-11/4, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди з дати укладення даної Додаткової угоди, змінити валюту виконання зобов'язань за кредитним договором з доларів США на гривні, у зв'язку з чим розмір заборгованості за кредитним договором з дати укладення цієї додаткової угоди становить 413 371 грн. 58 коп. Також, сторонами змінено умови виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором: проценти розраховуються на основі процентної ставки у розмірі 19,00 % річних, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється у складі щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів, в сумах та строках, визначених графіком погашення, строк користування кредитним коштами збільшується на 1 календарний місяць та 26 календарних днів, у зв'язку з чим дата остаточного погашення кредиту - 06.04.2022 року. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача по справі заборгованість за кредитом сумі 284 904 грн. 14 коп., але сплачуєтбся з суми кредиту і відсотків, та судові витрати у сумі 1921 грн.00 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль», правонатупном якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/17-16/7578-11, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 62 000 доларів США 00 центів строком до 10.02.2022 року, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитним коштами у розмірі 11,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені кредитним договором (а.с. 9-13). Невід'ємними частинами договору є додаткові угоди (а.с. 15-24), за якими між сторонами було погоджено, що з дати укладення даної Додаткової угоди, змінити валюту виконання зобов'язань за кредитним договором з доларів США на гривні, у зв'язку з чим розмір заборгованості за кредитним договором з дати укладення цієї додаткової угоди становить 413 371 грн. 58 коп. Також, сторонами змінено умови виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором: проценти розраховуються на основі процентної ставки у розмірі 19,00 % річних, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється у складі щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів, в сумах та строках, визначених графіком погашення, строк користування кредитним коштами збільшується на 1 календарний місяць та 26 календарних днів, у зв'язку з чим дата остаточного погашення кредиту - 06.04.2022 року. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 6.1 кредитного договору №014/17-16/7578-11 від 11.02.2008 року, шляхом перерахування коштів у безготівковій формі з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, з подальшою можливістю видачі готівки через касу кредитора, про що свідчить виписка по рахунку (а.с. 25). Тобто, банк виконав свої зобов'язання, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі, строки та умовах, передбачених умовами кредитного договору. Згідно п. 7.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредитної заборгованості та процентів щомісячно ануїтетними платежами в розмірі з графіком погашення кредиту та інших платежів. Пунктом 3.1 кредитного договору №014/17-16/7578-11 передбачено, що позичальник зобов'язався сплачувати кредитору проценти за користування кредиту, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному п. 1.2.1. кредитного договору. Крім того, пунктом 3.3. договору сторони встановили, що нарахування процентів по кредитному договору будуть нараховуватися щомісяця на суму кредиту за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяця та році. Проценти підлягають сплаті позичальником у складі ануїтет них платежів у порядку, визначеному ст. 7 кредитного договору. Всупереч вимогам п.п. 3.1, 3.3, 7.1, 7.2 кредитного договору [PERSON] не виконав взяті на себе договірні зобов'язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Станом на 21.01.2019 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 350 043 грн. 95 коп., а саме: 261 658 грн. 83 коп. - заборгованість за кредитом; 23 245 грн. 31 коп. - заборгованість по відсоткам; 65 139 грн. 15 коп. - заборгованість по пені. Відповідно рішення кредитора сума пені не зазначається та не стягується в рамках спору, однак продовжує нараховуватися. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № 014/17-16/7578-11 від 11.02.2008 року позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль», надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, відсотків та штрафів по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту та відсотках відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved