Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання договору довічного утримання, посилаючись на те, що 10.08.2016 між сторонами було укладено Договір довічного утримання (догляду), за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а відповідач у свою чергу зобов`язалась забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених договором. Вказав, що позивач належним чином виконав покладені на нього договором обов`язки. Відповідач з грудня 2017 року належним чином не виконує покладені на нього обов`язки щодо сплати матеріального забезпечення та житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати зазначений договір довічного утримання (догляду) та застосувати наслідки розірвання договору, а саме: визнати відповідача такою, що втратила право власності на житлове приміщення, визнати за позивачем право власності на спірне майно, зняти заборону відчуження квартири та зобов`язати відповідача повернути [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні факт порушення умов договору визнала, вказала, що дійсно систематично не виконувала умови Договору довічного утримання (догляду) від 10.08.2016, оскільки перебувала у скрутному матеріальному становищі та не мала змоги матеріально забезпечувати [PERSON] . Разом з тим, у задоволенні позовних вимог просила відмовити, зазначаючи, що квартира, право власності на яку перейшло до неї за оспорюваним договором, є єдиним житлом для неї та членів її сім`ї. Відмітила, що готова продовжувати виконання умови договору і сплатити наявну заборгованість з урахуванням штрафних санкцій у випадку, якщо квартира залишиться у її власності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала до суду заяву, у якій вказала, що при вчиненні нотаріальної дії нею було дотримано вимог чинного законодавства. Розгляд справи просила проводити без її участі. Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.08.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір довічного утримання (догляду), який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за №896 (а.с. 9-11). Відповідно до п. 1 Договору [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка складається із двох кімнат загальною площею 53,9 кв. м, житловою площею 30,0 кв.м. У п. 5 Договору визначено, що за згодою сторін обов`язок по наданню довічного забезпечення визначається у вигляді забезпечення набувачем щомісяця відчужувача грошовою допомогою у розмірі 1 000,00 грн., сума якого передається відчужувачу до 15 числа поточного місяця; оплати набувачем за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів щодо квартири, яка є предметом цього договору, здійснення за свій рахунок ремонту квартири, участь у витратах, пов`язаних з утриманням, експлуатацією, обслуговуванням та ремонтом усього будинку та утриманні прибудинкової території; а також поховання після смерті відчужувача з додержанням прийнятих громадських звичаїв. У п. 17 Договору визначено, що договір може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків незалежно від його вини. У разі розірвання Договору у зв`язку із невиконанням чи неналежним виконанням набувачем обов`язків відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передано і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (п. 18 Договору). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з 10.08.2016 власником спірного майна є [PERSON] , номер запису про право власності 15842652 (а.с. 12, зворот). Крім того, 10.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. накладено заборону відчуження квартири [ADDRESS] до виконання, припинення чи розірвання Договору довічного утримання (догляду) від 10.08.2016, на виконання вимог закону. З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином. У свою чергу, відповідач з грудня 2017 року не виконує покладені на нього обов`язки, зокрема, платежі за грудень 2017 року та січень 2018 року були сплачені позивачу із простроченням на 2 тижні. Починаючи з лютого 2018 року відповідач взагалі не виконує покладені на неї договором обов`язки щодо сплати позивачу матеріального забезпечення у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно. Вказані обставини підтверджуються випискою по рахунку [PERSON] (а.с. 13-18). Таким чином, станом на травень 2019 року заборгованість відповідача щодо матеріального утримання позивача становить 16 000,00 грн. Крім того, із Листа-попередження ЖБК «Академічний-15» убачається, що відповідач не виконує умови договору щодо оплати комунальних послуг. Так, станом на 24.07.2018 заборгованість становила 2 224,45 грн. (а.с. 19), що також є порушенням укладеного між позивачем та відповідачем договору. У своїх поясненнях позивач вказав, що станом на квітень 2019 року загальна заборгованість по сплаті комунальних послуг становить 30 620,13 грн., з яких: центральне постачання гарячої води - 660,16 грн., опалення - 6 720,20 грн., постачання і відведення холодної води - 3 141,91 грн., відведення гарячої води - 57,75 грн., електроенергія - 6 938,16 грн., центральне опалення - 7 141,50 грн., утримання будинку та прибудинкової території, капітальний ремонт, витрати ЖБК - 4 246,45 грн., електроенергія - 1 704,00 грн., витрати ЖБК - 10,00 грн. Проти вказаних обставин відповідач не заперечував. Таким чином, у порушення умов укладеного договору відповідач не виконувала зобов`язань і зі сплати платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За приписами ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленному порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Судом встановлено неналежне виконання відповідачем договору довічного утримання, а саме: ненадання грошового та матеріального забезпечення у вигляді оплати комунальних послуг та інших платежів за квартиру, догляду та матеріального забезпечення у вигляді виплати щомісячно грошової допомоги. Зазначені обставини відповідачем не спростовані, не надано будь-яких письмових доказів сплати щомісячно грошової допомоги у розмірі 1 000,00 грн., починаючи з лютого 2018 року. Натомість відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала та підтвердила факт невиконання нею умов договору довічного утримання, укладеного з позивачем. Тому за встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договору довічного утримання підлягають задоволенню. Стосовно інших заявлених позовних вимог слід відзначити наступне. За приписами ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на тримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Оскільки спірне майно відповідачем було одержано на підставі договору довічного утримання, позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право власності на квартиру [ADDRESS] , про зобов`язання відповідача повернути позивачу вказане майно та про визнання права власності на спірну квартиру задоволенню не підлягають з підстав того, що вони є похідними від вимоги про розірвання договору довічного утримання та застосовуються як наслідок розірвання договору відповідно до вимог закону. Позовна вимога про зняття заборони відчуження спірної квартири задоволенню не підлягає, оскільки вказана заборона була накладена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. з метою забезпечення виконання умов договору до повного виконання, припинення чи розірвання Договору довічного утримання (догляду) від 10.08.2016. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial