Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом в якому просить позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати по оплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що він, приблизно з 2016 мав близькі стосунки з [PERSON] , разом не проживали, але перебували у відносинах зустрічаючись як пара. Від фактичних подружніх стосунків відповідач народила спільного сина, [PERSON] , [INFO] . 18.05.2018 вони зареєстрували шлюб, відповідач взяла прізвище чоловіка та на даний час іменується як [PERSON] .. 12.08.2019 рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області шлюб між подружжям розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач виїхала з його помешкання за адресою: [ADDRESS] , а малолітній [PERSON] залишився проживати разом з ним та перебуває на його повному утриманні. 14.12.2018 Ватутінським міським судом винесено рішення, яким його визнано батьком малолітнього [PERSON] , та вирішено внести відомості до актового запису про народження хлопчика, вказавши його анкетні дані як [PERSON] . 11.03.2019 Ватутінським міським судом винесено рішення про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком. Він одноособово утримує та виховує сина [PERSON] , займається його розвитком, а відповідач навіть в телефонному режимі не бажає брати участь в долі дитини. Зв`язок з нею втрачено, так як жодних контактів вона не побажала надати. В грудні 2019 він звернувся до Ватутінського міського суду з позовом про стягнення аліментів з колишньої дружини, та жодного платежу за виконавчим листом [PERSON] здійснено не було. Заборгованість по аліментам на 12.05.2021 становить 37 126,00 грн. Відповідач виявляє цілковиту байдужість до сина [PERSON] , вона повністю усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому він і звернувся з даним позовом до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування виконкому Ватутінської міської ради Черкаської області, в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відзив та інші клопотання до суду не подала, повторно у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин. Ухвалою суду від 09.12.2021 вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників судового засідання, свідків та вивчивши письмові докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Вимоги позивача законні, обґрунтовані та підтверджуються належними доказами. Відповідно до ст. 4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.08.2019 (а.с. 16-17) було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 13) сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.08.2019 (а.с.18-19) визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї від 03.03.2021(а.с. 20) та акту депутата (а.с.28) [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до показів допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, та близькими подругами його матері та часто бувають у їхній квартирі, їм достовірно відомо, що коли [PERSON] не виповнилось і півроку, його мати [PERSON] покинула дитину та пішла проживати на орендоване житло. [PERSON] взяв опіку за власним сином на себе, покинув роботу та пішов у декретну відпустку. Мати [PERSON] жодної участі у вихованні сина не приймає. Крім того допитана в судовому засіданні [PERSON] , яка є матір`ю позивача та бабусею малолітнього [PERSON] зазначила, що хлопчик дійсно майже з народження проживає разом з нею та її сином, [PERSON] взяв всі обов`язки по вихованню [PERSON] на себе, [PERSON] самоусунулась від виконання обов`язків, її місцезнаходження їй не відоме, життям сина вона не цікавиться. Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 17.02.2020 ухвалено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду - 05.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Заборгованість по аліментам станом на 12.05.2021 становить 37 126 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними довідками (а.с.23-24). Відповідно до довідки КМП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської області» від 06.05.2021 (а.с.25) [PERSON] , [INFO] відвідує лікаря регулярно у супроводі батька та бабусі, мама на прийом жодного разу не з`являлася. Згідно акту обстеження умов проживання від 21.04.2021, за місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] проживає разом з батьком [PERSON] , бабусею [PERSON] та дочкою [PERSON] [PERSON] , [INFO] в 3-х кімнатній квартирі. Житло облаштоване необхідними меблями, наявна побутова техніка, в приміщенні чисто та затишно. Марк має окрему кімнату, в якій є все необхідне для забезпечення його потреб відповідно до віку, має в достатній кількості сезонний одяг та взуття, отримує відповідне харчування, отримує належне виховання та догляд, забезпечений всім необхідним. Позивач перебуває на обліку УПСЗН як отримувач допомоги малозабезпеченій сім`ї. Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні висновком органу опіки та піклування від 27.05.2021 №194 (а.с. 32), відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , мотивуючи своє рішення тим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідача, тобто факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає синові доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, оскільки не бажає виконувати своїх батьківських обов`язків. До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності та проаналізувавши відповідні норми права. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч. 1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається. Разом з тим, суд констатує факт, що відповідач не скористалася правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення її батьківських прав, що свідчить про небажання виправити свою поведінку щодо виховання дитини, тобто про факт винної поведінки відповідача. Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання матір`ю обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, і є частиною національного законодавства України. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем, при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. та додав до позовної заяви договір про надання послуг адвоката (а.с.39), додаток №1 про проведений розрахунок до договору про надання послуг адвоката від 09.04.2021 (а.с.40), розрахунок (а.с.41), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.42), ордер (а.с. 43). Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: approved