Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 17 січня 2017 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області, [PERSON] зареєстрований в реєстрі № 211, яким стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» грошові кошти у сумі 41 444 грн. 77 коп. та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на його користь понесені ним судові витрати Представник позивача в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~ \~ \~ \~Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~\~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В силу вимог ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі за текстом - Порядок), передбачено, що про стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. (надалі за текстом - Перелік). Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку перелік документів, на підстав яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1-3.2. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р.№ 1172. Пунктами 1.2 Переліку передбачено, що такими документами є: п.1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання; п. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов'язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Судом достовірно встановлено, що 17 січня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 211 про стягнення з [PERSON], котрий народився 29 липня 1987 року в місті Василькові Київської області, місце проживання: [INFO], місце роботи - ТОВ «ІксПоінт», реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», виплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 18 лютого 2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.09.2013 року, грошових коштів у сумі 41444 грн. 77 коп., з урахуванням: - Заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 975 грн. 58 коп.; - Заборгованості за відсотками у розмірі 31 069 грн. 44 коп.; - Заборгованості з комісії та пені у розмірі 2 950 грн. 00 коп.; - Заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; - Заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1949 грн. 75 коп., стягнення здійснено за період з 18 лютого 2011 року по 30 вересня 2016 року. Як вбачається із наведених вище норм актів законодавства України стягнення грошових сум шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на документах, що встановлюють заборгованість, можливо лише у випадку доведеності безспірності заборгованості. Оскільки позивач не погоджується із зазначеною у виконавчому написі сумою заборгованості, так як він вважає, що Відповідач пропустив визначений законодавством строк позовної давності, а також, щодо нарахування штрафних санкцій. Відповідно до вимог ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат», нотаріус здійснює нотаріальну діяльність у межах територіальної одиниці, яка називається нотаріальним округом. Крім того, виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], про стягнення з [PERSON], який зареєстрований та проживає у [INFO], на користь ПАТ «Приватбанк», місцезнаходження якого у м. Дніпро. Отже, виконавчий напис було вчинено з порушенням територіальності вчинення нотаріальної дії. Позивач вважає, шо виконавчий напис є таким, шо не підлягає виконанню, так як не є рішенням суду, а тому, виходячи з положень Конституиії України, які є нормами прямої дії. Відповідач не мав права звертатися до третьої особи, а остання не мала права вчиняти виконавчий напис. При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. При судовому розгляді цієї справи представником позивача доведено обставини на спростування безспірності вимог, що з урахуванням висновку Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі № 6-27цс15, є підставою для задоволення позову. Враховуючи все\~вищевикладене,\~аналізуючи зібрані\~по справі\~докази в\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~щовиконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та можливість його задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що підтверджені письмовими доказами, а саме понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved