Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій з уточненням просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3253,14 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що на його обслуговуванні знаходиться будинок на [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які у цій квартирі зареєстровані поряд з [PERSON] За користування житлово-комунальними послугами (утримання будинку та прибудинкової території) відповідачі неналежним чином здійснювали плату, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з вересня 2005 року по січень 2015 року у спірному розмірі. Просить позов задовольнити повністю. У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та дав пояснення, аналогічні змісту письмових, просить позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов заперечила. Пояснила, що у квартирі проживає троє інвалідів ЧАЕС, послуги надаються у неналежній якості, у зв'язку із чим зверталась із заявами до уповноважених на те органів. Разом із тим просить застосувати строк позовної давності, оскільки строк у межах якого позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права у відповідності до ст.257 ЦК України, перевищує три роки. Просить у позові відмовити повністю. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явились, хоча належним чином були повідомлені, а тому, суд вважає за можливе провести судове засідання у їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст..ст.58-59 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками, зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS]. Разом із останніми у квартирі зареєстрована та проживає відповідач [PERSON], що підтверджено довідкою ЛКП «Старий Сихів» від 20.03.2015 №638. Відповідний будинок перебуває на обслуговуванні ЛКП «Старий Сихів» (балансоутримувач), яке надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території. У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ч.ч.1, 2 ст.10 Закону України «Про приватизація державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006р. №45, діє з 02.02.2006р.), відповідачі як співвласники зобов'язані сплачувати за надані житлово-комунальні послуги ( у відповідності до ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги») до яких, зокрема належать послуги з утримання будинку та прибудинкової території) встановлені договором або законом; утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, які також зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні багатоквартирного будинку. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Попри те, згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» відсутність між споживачем та виконавцем послуг письмового договору, укладення якого є обов'язком споживача, якщо такий відповідає типовому договору, на обслуговування будинку та прибудинкової території не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території. Таким чином, в силу наведених вище норм закону та встановленим обставинам справи, вбачається, що відповідачі від наданої послуги не відмовлялись, тобто між сторонами встановлені фактичні договірні умови на тих умовах, за яких надається ця послуга, періодично сплачували за надані послуги, однак у повній мірі не виконували обов'язку по оплаті наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з вересня 2005 по січень 2015 року, внаслідок чого допустили заборгованість за надані послуги в розмірі 3253,14 грн. (утримання будинку та прибудинкової території), що підтверджується представленим позивачем суду розрахунком - відомість про нарахування та оплату послуги, який відповідачами не оспорено. Щодо заперечень відповідача [PERSON] проти позовної вимоги, які обґрунтовані заявами звернення до певних органів влади щодо неналежної якості послуги з утримання будинку та прибудинкової території, суд оцінює критично, адже такі не є належними ідопустимими доказами у розуінні ст.57-60 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним, що позовну вимогу про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території задовольнити та солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з березня 2005 року по січень 2015 року у розмірі 3253,14 грн. Разом із тим, відповідач [PERSON] подала клопотання про застосування позовної давності до спірних правовідносин із застосування наслідків спливу такого у відповідності до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України у частині стягнення заборгованості, що перевищує загальний строк - три роки. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). У ст.257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Судом встановлено, що заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачами періодично сплачувалась, тим самим визнавши борг, що підтверджено відомостями про нарахування та оплату послуги. Тому у відповідності до ч.1 ст.264 ЦК України вчинено переривання перебігу позовної давності (перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку). У зв'язку із вищевикладеним, суд дійшов переконання про неможливість застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Відносно питання про розподіл судових витрат, тод приходить до наступного. Відповідач [PERSON] подала посвідчення, згідно з якими вона та відповідач [PERSON] є особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія1); відповідач [PERSON] - учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р. (категорія 2). Разом із тим, [PERSON] встановлену другу групу інвалідності (захворювання пов'язане із наслідками Чорнобильської катастрофи), [PERSON] встановлено другу групу інвалідності (захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварій на ЧАЕС), [PERSON] встановлено третю групу інвалідності (захворювання пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи). Відповідно до п.п.8, 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ групи, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів І та ІІ груп; позивачі - громадяни, віднесені 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути по 121,80 грн. з кожного. На підставі ст.ст.256, 257 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7, 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків та

Outcome: approved