Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визначення додаткового строку для написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, обґрунтовуючи підставність своїх вимог тим, що 22 вересня 2005 року померла [PERSON], яка приходилась йому, [PERSON], рідною матірю. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим за життя спадкодавця на імя [PERSON] Своє право на прийняття спадщини останній не використав у визначений законодавцем строк та не висловив наміру про прийняття спадщини взагалі. Про те, що спадщина залишилась неприйнята після смерті [PERSON], позивачеві стало лише відомо нещодавно. При зверненні до нотаріуса, він вказав на неможливість оформлення спадкового майна в нотаріальному порядку. Позивач вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними, так як спадкоємець вже був призначений за заповітом, який не повідомив про своє небажання спадкувати майно після смерті [PERSON] Ураховуючи наведене, позивач просив суд визначити йому додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача сільський голова Богданівської сільської ради Липовецького району вимоги позову визнав за обставин, що у ньому наведені, не заперечував щодо задоволення позову, просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як убачається із свідоцтва про смерть серія 1-АМ №030331, 22.09.2005 року в селі Богданівка Липовецького району Вінницької області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, оскільки 26.01.2005 року [PERSON] зробила на випадок своєї смерті особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла своєму внуку [PERSON] усе належне їй майно. Згідно відповіді наданої приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу від 09.09.2015 року спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами є спадковими, спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, а відтак вони регулюються нормами Цивільного кодексу України. Статтею 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови№7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами визнаються територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що наведені позивачем обставини були істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON]. Крім того, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про визначення позивачеві додаткового достатнього строку для подання ним заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved