Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій уточнюючи позовні вимоги, просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 7,13 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , право якої на вказаний пай за життя підтверджувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0130331 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , якій за життя належало право на земельну частку (пай), розміром 7,13 умовних кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] заповіт не складала. З метою реалізації свого права на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори, але отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право на спадкове майно. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до початку розгляду справи представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.65). Відповідач, Красівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, участі свого представника у судовому засіданні не забезпечила. Від сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та визнання позовних вимог (а.с.64). Оскільки сторони правом на участь у судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача по справі - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Родинний зв`язок між померлою та позивачем підтверджується копією свідоцтва про народження від 02.06.1958 (а.с.8). За життя [PERSON] належало, зокрема, право на земельну частка (пай) розміром 7,13 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується листом Відділу у Криворізькому районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 30.07.2019 та довідкою виданою Красівською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області від 27.05.2008 (а.с.10). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , до даних правовідносин належить застосовувати норми ЦК Української РСР 1963 року. Згідно зі ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя [PERSON] розпорядження з приводу вказаного спадкового майна не здійснила, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.33-61). Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є її діти, [PERSON] , позивач по справі та [PERSON] . Згідно з ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З довідки Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 648 від 08.05.2019 слідує, що [PERSON] до дня своєї смерті, [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований [PERSON] , - позивач по справі (а.с. 12,40). Таким чином, [PERSON] , в силу ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, вступив в управління та володіння спадковим майном, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , тобто прийняв спадщину. Як видно зі спадкової справи № 246, для реалізації своїх спадкових прав, до Криворізької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] [PERSON] , яка також є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , згідно з заявою від 21.04.2000 від належної їй частки спадкового майна відмовилася на користь рідного брата, [PERSON] , позивача у справі (а.с.37-38) Інші особи з заявою про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не зверталися. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] (а.с.45). При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0130331 , розміром 7,13 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Красіно» Криворізького району Дніпропетровської області, йому видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність у спадкоємця документів, які б підтверджували право власності на спадкове майно (а.с.60). Згідно з листом Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 30.07.2019 № 29-4-0.22-696/105-19, в списках громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Красіно», прикріпленого до державного акта на право колективної власності на землю серії І -ДП № 000147, зареєстровано 30.05.1997 за № 17, [PERSON] значиться за порядковим номером 332 та на її ім`я виготовлявся сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0130331 (а.с.13). Як зазначив позивач у своєму позові, вказаний сертифікат ще за життя було втрачено [PERSON] . Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 (зі змінами від 17.11.2009) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності до абз. 3 п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95, паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Крім того, як передбачено п.2,3 та 4 зазначеного Указу при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначається виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь, що обчислюється за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Отже, [PERSON] , як член КСП «Красіно» Криворізького району Дніпропетровської області, за життя набула право на земельну частку (пай) у розмірі 7,13 в умовних кадастрових гектарах, та позивач [PERSON] , після смерті своєї матері, [PERSON] , померлої [INFO] , є спадкоємцем права на цю земельну частку (паю), вартість якої, згідно з довідкою Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, становить 27396,00 грн. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт належності [PERSON] за її життя права на земельну частку (пай) КСП «Красіно», вказане право з її смертю не припинилося, а позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після останньої, при цьому позасудові способи реалізації права на спадкування вичерпано, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай), яка належала померлій [PERSON] , як члену КСП «Красіно», перебувала у колективній власності цього КСП та розташована на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

Outcome: approved