Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом з вимогою позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до їх неповнолітнього сина, мотивуючи свої вимоги тим, що він проживає та зареєстрований в місті Первомайську в будинку [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з 20.01.2007 р. по 04.06.2015 року перебував у шлюбі з громадянкою [PERSON] . Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 04.06.2015 року шлюб між ними був розірваний. Від цього шлюбу [INFO] у них народився син: [PERSON] . Після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] весь час проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні. В зв`язку з тим, що мати [PERSON] , відповідачка по справі не має постійного місця проживання та постійно змінює співмешканців, рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради від 10.07.2015 р. № 290 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з позивачем, батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач самостійно доглядає за сином, займається його вихованням та навчанням, повністю утримує його та приймає активну участь в його житті, що посвідчується характеристикою № 387 від 06.08.2019 року з навчального закладу та характеристикою з місця проживання. Мати, [PERSON] , ніякої участі у вихованні свого малолітнього сина з 2015 року не приймає, не цікавиться умовами його проживання, станом його здоров`я. Вона веде аморальний спосіб життя: вживає спиртні напої, не працює, палить, співмешкає з різними невідомими особами, часто та надовго зникає в невідомому напрямку залишаючи сина. Згідно довідки квартального комітету № 46 від 20.06.2019 р., [PERSON] не займається вихованням свого сина, не приймає участі у його житті, морально та фінансово не підтримує, останнім часом вела аморальний спосіб життя, провокувала сварки, поверталася додому у нетверезому стані, 03.04.2015 р. покинула дитину біля батька та виїхала у невідомому напрямку. З 2007 року [PERSON] працює на ПАТ «Завод «ФРЕГАТ», за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, син [PERSON] проживає з ним та його батьками: [PERSON] та [PERSON] в будинку, де створені всі належні умови для виховання та гармонійного розвитку дитини. Бабуся дитини , [PERSON] , працює вихователем в дошкільному навчальному закладі. Малолітній син [PERSON] навчається у п`ятому класі Первомайської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12. Відповідно до довідки з навчального закладу, мати навчанням та вихованням сина не займається, не спілкується з вчителями, не відвідує батьківські збори та не виконує батьківські обов`язки. Відповідно до відповіді КП «ПМЦ ПМСД» № 976 від 08.08.2019 року, малолітній [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря [PERSON] з діагнозом: хронічний тонзиліт, дискинезія жовчовивідних шляхів. Відноситься до групи дітей, які часто хворіють. Через те, що мати усунулась від виховання власного сина, позивач звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради з заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно їх сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку від 31.07.2019 року № 5287/03.01-26, орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за не виконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи те, що громадянка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до власного сина вважає, що є достатньо підстав для позбавлення її батьківських прав. Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у їх з позивачем відсутність, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце слухання справи оповіщена відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України. Заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надала. Представник третьої особи в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, щодо позовних вимог поклалася на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст.150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, і батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей з ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: якщо батьки не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного: в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відносно якого вона не проявляє материнської турботи протягом тривалого періоду часу; не надає належної матеріальної допомоги та не піклується за нього. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради № 5287/03.01.-26 від 31.07.2019 року, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] , позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина. За таких обставин, позбавлення відповідачки батьківських прав на теперішній час є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі згідно ст.164 СК України. Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на утримання її сина, оскільки вона не надає матеріальної допомоги на його утримання, відповідно до ст. 180 СК України. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідачка працездатного віку, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в судове засідання не надала. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, та в дохід держави 840,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved