Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивачу належить Ѕ частина вищевказаного будинку, у якому окрім нього зареєстрований як член сімї чоловік племінниці [PERSON] , який не проживає у даному будинку з 2013 року. Реєстрація відповідача призводить до надмірного нарахування комунальних послуг та порушує право позивача на вільне користування та розпоряджання своєю власністю. Ухвалою від 25.03.2019 року відкрито провадження та призначено засідання по справі. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач, належно повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, відзив на позов не надав, причини неявки суду, не повідомив. Третя особа у судовому засіданні при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. 06.08.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, третьої особи, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно витягу №14463833 від 07.05.2007 року [PERSON] належить Ѕ частина будинку [ADDRESS] . Власницею Ѕ частини даного будинку є [PERSON] , відповідно до технічного паспорту на дане домоволодіння будинок і земля поділені між власниками. Відповідно до довідки від 29.01.2019 року вбачається, що у зазначеному будинку зареєстрований [PERSON] , але згідно довідки від 31.01.2019 року останній не проживає за вказаною адресою з березня 2013 року. Допитана у якості свідка [PERSON] показала, що вона є племінницею позивача та вони з чоловіком, якиє є відповідачем по справі, проживали до березня 2013 року, а потім зібрали речі та поїхали. Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд, а реєстрація відповідача обмежує таке право. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 768,40 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved