Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних посилається на те, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в м. Кривий Ріг та [PERSON] було укладено договір №8082352900БН/2014-05 від 21.05.2014 року про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1000,00 грн. зі строком погашення 21.05.2016 року. Відповідач, взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивач, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2156,36 грн., та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.. Представник позивача до початку судового засідання надав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, та не заперечує проти винесення судом заочного рішення по справі. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи. Причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Правом надати відзив не скористався. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між 21.05.2014 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту №8082352900БН/2014-05 (далі Договір), згідно якого кредитор надає позичальнику кредит з лімітом не більше 1000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 32). Відповідно до п. 2.2. Договору дія кредитної лінії припиняється 21.05.2016 року. У цей же термін позичальник зобов'язаний погасити усю існуючу заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом (а.с. 32, зворот). Дійсність договору, зокрема і з підстав порушення форми його укладення, не заперечується і не оспорюється відповідачем. Згідно з п.7.2.1 Договору позичальник зобов'язаний повернути кредит не пізніше терміну, вказаного у п.2.2 цього Договору, а у випадку надіслання кредитором вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту, у тому числі, якщо така вимога обумовлена не проведенням організацією протягом одного календарного місяця зарахування заробітної плати позичальника на картковий рахунок, - не пізніше терміну, вказаного у відповідній вимозі кредитора (а.с. 33, зворот). Так, банком на адресу відповідача були направленні повідомлення від 03.10.2016 року №057-09-06/1508, від 28.04.2017 року №057-09-06/572 з вимогою повернути заборгованість у вказаний строк (а.с. 38, 39). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В свою чергу, відповідач свої зобов'язання не виконує, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим, станом на 11.03.2018 року має перед Банком заборгованість у розмірі 2156,36 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту - 483,72 грн., заборгованість за процентам - 693,94 грн.; заборгованість по пені - 978,70 грн. (а.с. 35). Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Також, зобов'язання про сплату пені у випадку виникнення прострочення передбачена п. 9 Договору (а.с. 34). Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved