Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 75954,40 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на початку 2016 року позивач мала намір придбати квартиру за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, 60. Зателефонувавши за мобільним номером домовилась з [PERSON], який представився продавцем квартири, про зустріч. 27 березня 2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2850,00 доларів США в якості завдатку за вищевказану квартиру, загальна сума вартості квартири складала 123500,00 доларів США, про що відповідачем власноручно була складена розписка про отримання грошових коштів. У подальшому договір купівлі-продажу квартири укладено не було, зобов'язання у позивача щодо сплати вартості квартири не виникло. З метою досудового врегулювання спору, позивач неодноразово телефонувала відповідачу та просила повернути грошові кошти, однак відповідачем не було повернуто кошти. 21 жовтня 2016 року позивач надіслала на адресу відповідача лист-вимогу у якій просила невідкладно, але не пізніше 7 днів від дня отримання листа-вимоги повернути грошові кошти. Однак після отримання письмової вимоги про повернення коштів, відповідач жодних дій не вчинив, відповіді не надав, кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 27 березня 2016 року [PERSON] надала [PERSON] задаток за квартиру [ADDRESS] у розмірі 2850,00 доларів США, підтвердженням чого є оригінал розписки [PERSON] про отримання вказаних грошових коштів (а.с. 25). У подальшому договір купівлі-продажу квартири укладено не було, зобов'язання у позивача щодо сплати вартості квартири не виникло. 21 жовтня 2016 року позивач направляла відповідачу лист-вимогу про повернення грошових коштів, який був отриманий [PERSON], однак відповідач жодних дій не вчинив, відповіді не надав, кошти не повернув. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Частиною 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не було повернуто позивачу завдаток за квартиру [ADDRESS] у розмірі 2850,00 доларів США, позов підлягає задоволенню. Станом на 28.12.2016 року відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України 2850,00 доларів США еквівалентно 75954,40 грн., що підлягають стягненню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.. На підставі викладеного та

Outcome: approved