Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати у розмірі 1199,76 грн., надбавки за працю у нічний час у розмірі 148,15 грн., вихідної допомоги у розмірі 3622,50 грн., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у розмірі 101\~256,48 грн., компенсації втрати частини заробітної плати у розмірі 2059,98 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що позивач була прийнята на посаду сторожа дільниці сторожової охорони служби технічної експлуатації до Державної судноплавної компанії «Черноморське морське пароплавство». 11.12.2013 року позивач була звільнена з посади за скороченням штату працівників, однак нараховану заробітну плату та вихідну допомогу в порушення ст. 116 КЗпП та ст. 44 КЗоТ України виплатити відмовились пославшись на відсутність коштів. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог про стягненні заборгованості із заробітної плати за листопад 2013 року, у сумі 1199,76 грн., а також у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та стягненні моральної шкоди. Відповідач надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив про невірність розрахунку позивачем своїх позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала сторожем ділянки сторожової охорони служби технічної експлуатації ДСК «ЧМП» з 26.04.2010 року, відповідно до запису у трудовій книжці. Відповідно до наказу № 180-л від 11.12.2013 року звільнена з посади сторожа за скороченням штату працівників, про що також зроблено відповідний запис у трудовій книжці. Відповідно до розрахункового листа до виплати [PERSON] за грудень 2013 року підлягала сума у розмірі 2114,49, яка складається з заробітної плати 442,91 грн., нічних 58,46 грн., компенсації відпустки 680,39 грн., вихідної допомоги 1338,41 грн. Відповідно до припису № 15-01-032/0413-0377 Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області від 08.04.2014 року проведена позапланова первинна перевірка щодо додержання відповідачем законодавства про працю. Перевіркою встановлено порушення ст. 44 КЗпП України, щодо невиплати працівникам вихідної допомоги при припиненні трудового договору, зокрема [PERSON], порушення ст. 116 КЗпП України, щодо невиплати працівникам при звільненні усіх належних їм сум в день звільнення, зокрема [PERSON] остаточний розрахунок у розмірі 2114,49 грн. Отже, вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При обчисленні середнього заробітку суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року. Згідно з абзацом 3 пункту 3 зазначеного Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Відповідно до ч. ч. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат в усіх випадках збереження середнього заробітку проводиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Довідкою ГСК «ЧМП» № ГБ-516 від 03.06.2015 року середньоденна заробітна плата становить 61,29 грн. Загальна кількість робочих днів у розрахунковому періоді (з 12.12.2013 року по 12.04.2016 року) становить 608 днів. Середній заробіток за період затримки розрахунку позивачу за період з 12.12.2013 року по 12.04.2016 року розраховується наступним чином: 609 (робочих дня, які підлягають оплаті (14 р.д. - грудень 2013 р., 251 р.д. 2014 р., 251 р.д. 2015 р., 93 р.д. 2016 р.)) х 61,29 (грн.) = 37\~264,32 грн. Згідно ст.ст. 162, 163, 164 Податкового кодексу України та норм підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України зазначена сума компенсації підлягає оподаткуванню податком з доходів з фізичних осіб та військовим збором. Сума ПДФО становить 37\~264,32 грн. х 18 % = 6\~707,57 грн. Сума військового збору 37\~264,32 грн. х 1,5 % = 558,96 грн. Таким чином, середній заробіток за період затримки розрахунку позивачу за період з 12.12.2013 року по 12.04.2016 року становить 29 997,79 грн. (37\~264,32 грн. - 6\~707,57 грн. - 558,96 грн.). Постановою КМУ від 21 лютого 2001 року №-159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» із змінами і доповненнями, внесеними від 25.01.2012 р. №-35 передбачена реалізація Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати». Відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого,але не виплаченого доходу на індекс інфляції за період невиплати. Згідно розрахункового листа [PERSON] за грудень 2013 року, дохід який підлягає компенсації становить 417,59 грн. та складається з суми заробітної плати за 8 робочих днів 442,91 грн., нічних у сумі 58,46 грн. з відрахуванням податків. Вимога позивача щодо стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати підлягає задоволенню у розмірі 359,54 грн. Позивач вказує, що несвоєчасна виплата заробітної плати призвела до моральних страждань та переживань з приводу існування своєї сім'ї, та яку вона оцінює в 10000 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивачки, істотність вимушених змін у її житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Рішенням Конституційного Суду України №-8-рп/2013 від 15.10.2013 р. у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої ст. 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. №108/95-ВР зі змінами, Конституційний Суд України зазначив, що у разі порушення роботодавцем КЗпП України, не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Outcome: partial