Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просила в порядку поділу спільного майна подружжя виділити їй та відповідачу [PERSON] у власність по 1/2 частині квартири №12 в буд.№5 в селищі Рай-Оленівка, санаторій Рай-Оленівка Харківського району Харківської області. Також просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 959,16 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 07 жовтня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області 17 лютого 2017 року. В період шлюбу, за спільні кошти, нею та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16 лютого 2013 року придбана квартира №12 в буд.№5 в селищі Рай-Оленівка, санаторій Рай-Оленівка Харківського району Харківської області. Оскільки квартира за вищевказаною адресою придбана в шлюбі та являється обєктом спільної власності подружжя, але право власності на неї в цілому зареєстроване за відповідачем, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 07 жовтня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 лютого 2017 року. Рішення набрало законної сили 28 лютого 2017 року /а.с.10/ Згідно договору купівлі-продажу від 16 лютого 2013 року, укладеного між [PERSON], [PERSON], від імені якої діяла [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №215, у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] була придбана двокімнатна квартира, житловою площею 31,4 кв.м., загальною площею 52,70 кв.м., розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, сщ. Рай-Оленівка, санаторій Рай-Оленівка[ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру зареєстроване 16 лютого 2017 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за №157038 в цілому за [PERSON]. Як вбачається зі змісту зазначеного договору купівлі-продажу, спірна квартира була придбана за 191832,00 гривень. /а.с.6,7/ Згідно\~ч.ч.1,2 ст. 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається,що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно правової позиції викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,\~вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В ході судового розгляду сторонами не заперечувався той факт, що вищевказана квартира була придбана за їх спільні кошти. Таким чином, враховуючи те, що в період придбання спірної квартири, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, несли спільні витрати на її придбання, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на зазначену квартиру. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя. Згідно ч.ч.1,2\~ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Оскільки відповідач не заперечував проти способу поділу майна, запропонованого позивачем, суд погоджується з таким способом розподілу майна, при цьому, суд враховує, що частки сторін при такому поділі будуть рівні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на її користь понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 959,16 грн.

Outcome: approved