Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу, згідно якого просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 130873,57 грн., пеню в розмірі 29641,31 грн., понесені судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 10.05.2010 року відповідач позичив у [PERSON] 70000,00 грн. Відповідач зобов'язався повернути зазначену суму коштів в строк до 10.06.2011 року, що підтверджується договором про надання поворотної фінансової допомоги від 10.05.2010 року. 13.11.2013 року за домовленістю з відповідачем останній повинен був сплатити борг частками в розмірі по 4000,00 грн. з 20 по 25 число кожного місяця до повного погашення боргу, що підтверджується розпискою [PERSON] від 13.11.2013 року. 22.11.2014 року відповідач написав розписку, відповідно до якої у зв'язку із зростанням курсу долара США погодився повернути борг еквівалентний 8300,00 дол. США з посиланням на умови вище зазначеного договору від 10.05.2010 року та розписки від 13.11.2013 року. Відповідач свої зобов'язання не виконує, кошти не повертає, тому позивач має підстави вимагати повернення всього боргу, а не частками. На момент подання позовної заяви борг відповідача складається з основного боргу 130873,57 грн. та неустойки в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочки в сумі 29641,88 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, при цьому зазначила, що відповідачем будь-яких дій по сплаті заборгованості не приймаються, заборгованість не сплачена. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що позов безпідставно поданий з визначенням боргу у доларах США, оскільки згідно розписки відповідача останній отримав кошти в національній валюті України - гривні в розмірі 70000,00 грн., які бажає повернути. При цьому наполягав, що з відповідача не підлягають стягненню штрафні санкції передбачені договором позики, оскільки кошти в 2011 році за вказаним договором йому не передавались, а були передані позивачем в розмірі 70000,00 грн. під час написання розписки 13.11.2013 року. У випадку стягненні штрафних санкцій за невиконання зобов'язань просив застосувати строк позовної давності відповідно до норм ЦК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, в тому числі оригінали розписок та договору про надання поворотної фінансової допомоги, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 10.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики), відповідно до якого позивач надав поворотну фінансову допомогу (позику) в сумі 70000,00 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути надані грошові кошти в строк до 10.06.2011 року (а.с. 6) Факт передачі коштів відповідачу позивачем під час підписання вказаного договору підтверджується п. 2.3 зазначеного договору, згідно якого підписом під цим Договором позичальник підтверджує факт отримання ним від позикодавця позики в повному обсязі, відповідно до умов цього Договору. Згідно розписки відповідача від 13.11.2013 року останній на виконання вказаного договору зобов'язався повернути кошти в розмірі 70000,00 грн. частинами, а саме по 4000,00 грн. щомісячно (а.с.8), Суд розцінює розписку [PERSON] від 22.11.2014 року про наявність боргу перед позивачем в розмірі 8300,00 дол. США за договором від 10.05.2010 року та розпискою від 13.11.2013 року, як визнання свого боргового зобов'язання за вказаними документами. Разом з тим, вважає, що зазначена в розписці заборгованість в розмірі 8300,00 дол. США не може рахуватись, як основний розмір заборгованості по договору позики, оскільки в договорі переведення боргу в доларовий еквівалент не зазначено, будь-яких змін або доповнень до договору сторонами не вносилось. (а.с.9) Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому Позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконує зобов'язання за договором від 10.05.2010 року, не повернув надані йому позивачем кошти в розмірі 70000,00 грн. Відповідно до п. 1.2 договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) позика - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору. Отримання відповідачем коштів у національній валюті України - гривні підтверджується також розпискою від 13.11.2013 року, у зв'язку з чим підлягають стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по основній сумі боргу в розмірі 70000,00 грн. Згідно п. 5.2 договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики) у випадку прострочення повернення фінансової допомоги, позичальник сплачує позикодавцю неустойку у подвійному розмірі облікової ставки НБУ від неповернутої суми за кожний день прострочення повернення. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Отже, з урахуванням строків позовної давності та суми заборгованості за договором позики, з відповідача слід стягнути пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від 70000,00 грн. за період з 14.01.2014 року по 14.01.2015 року, розмір якої становить 15851,98 грн. Зазначена пеня розрахована з урахуванням розміру подвійної ставки НБУ, яка становила за період з 14.01.2014 року по 14.04.2014 року 13%, з 15.04.2014 року по 15.07.2014 року - 19%, з 16.07.2014 року по 12.11.2014 року - 25%, з 13.11.2014 року по 14.01.2015 року - 28%. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 858,52 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. (а.с. 11), а всього - 4858,52 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial