Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про звільнення з-під арешту квартири [ADDRESS]. Мотивуючи вимоги тим, що 06.07.2007 року [PERSON] уклала з АКІБ «Укрсиббанк» кредитний договір № 11179516000. За умовами договору Кредитор надавав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений Іпотечний договір № 58405 від 06.07.2007 року. За умовами Іпотечного договору Іпотекодавець передавав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту наступне нерухоме майно: квартира № 93 (девяносто три), що розташована за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, буд. 4-6 (чотири, літера «Б»). Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору було відступлено ТОВ «Кей- Колект» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 12.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк», що є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями Відповідача по кредитному договору. Проте Боржник недобросовісно виконував взяте на себе зобов'язання, а саме, обов'язок повертати грошові кошти, відповідно до умов Кредитного договору. Позивачем неодноразово були здійснені спроби, щодо спонукання Боржника, в добровільному порядку погасити заборгованість за Кредитним договором, згідно програм лояльності, проте безрезультатно. Відповідно до Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником забов'язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Договір Іпотеки передбачає, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного забовязання у порядку встановленою статтею 37 Закону України «Про іпотеку», як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте 02.06.2016 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно, яке було предметом іпотеки ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2009 року у цивільній справі № 2-1819/1 було накладено арешт. ТОВ «Кей-Колект» вважає, що арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2009 року порушує права Позивача, як іпотекодержателя нерухомого майна, що змушує його звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача до суду надійшла заява, з проханням проводити судовий розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви вбачається, що заявлені позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» № 196 (5816) від 20.10.2016 року, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову до суду не надійшло. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11179516000. Згідно умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 99000,00 доларів США зі сплатою 12,2 % річних, строком до 06.07.2028 року. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинні були здійснюватись в терміни, передбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. (а.с.7-9). В забезпечення належного виконання [PERSON] зобов'язання за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») та відповідачем [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 58405 від 06.07.2007 року. Предметом якого є квартира [ADDRESS]. (а.с.5,6). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2009 року у цивільній справі № 2-1819/1-2009 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. про визнання недійсним договору, укладеного під впливом обману накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що належала [PERSON] Даний вид обтяження зареєстровано в реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 02.06.2016 року (а.с.18,19). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2010 року позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. про визнання недійсним договору, укладеного під впливом обману було залишено без розгляду. За Договором факторингу № 1 від 12.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк», відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», свої права вимоги за зобов'язаннями Відповідача по означеному кредитному договору. (а.с.11-17). Оглянувши матеріали цивільної справи № 2-1819/1-2009 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. про визнання недійсним договору, укладеного під впливом обману судом встановлено, що арешт на квартиру [ADDRESS] не скасовано. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч. 1 ст. 589 ЦК України). Згідно Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником забов'язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір Іпотеки передбачає, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного забовязання у порядку встановленою статтею 37 Закону України «Про іпотеку» як один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, позивач позбавлений права задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна, оскільки квартира перебуває під арештом застосовним на підставі ухвали суду. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Для справ за позовами про звільнення майна з-під арешту характерно те, що сторони в матеріальному плані перебувають у стані спору про право. Спору про право в матеріально-правових відносинах притаманна наявність двох елементів: обставин, які створили спірну ситуацію та неможливості для відповідної особи здійснити своє суб'єктивне право. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про скасування арешту з квартири [ADDRESS] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Виходячи зі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved