overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 17 листопада 2011 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові та взаємоповаги, тривалий час в них виникають сварки та різного роду конфлікти, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала із підстав викладених у позові та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 листопада2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №262. (а.с.5). Від подружнього життя мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO] року, що підтверджується, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 27 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області (а.с.5а). Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 18 вересня 2004 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Вже понад 4 роки сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, майже не спілкуються. Позивач вказує, що спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та відмінність поглядів на життя. Він прийшов до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повістю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2004 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №167. Від подружнього життя сторони спільних дітей не мають. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом чотирьох років, подружніх стосунків не підтримують, спілного господарства не ведуть. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 19 листопада 1988 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові, вже 6 років вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Прийшов до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явився, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 1988 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, про що складено відповідний актовий запис №243, що підтверджується оглянутим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 23.01.2014 року. Від подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 19 листопада 2005 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові та взаємоповаги, виникають постійно сварки та різного роду конфлікти, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач зазначає, що прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала із підстав зазначених у ньому. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав пояснивши, що вони з позивачем вже не проживають як сім'я з лютого 2014 року, оскільки він забрав речі та пішов із дому. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 2005 року у Костопільському районному відділ реєстрації актів цивільного стану Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №273 (а.с.3). Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 28 квітня 1990 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають непорозуміння, з 2013 року вони проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Він прийшов до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав на підставах зазначених у позовній заяві, просив суд позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача пояснюючи, що їх спільні діти з позивачем потребують батька. Суд заслухавши думку сторін, всебічно і об'єктивно дослідивши докази по справі, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 1990 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №70, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 11.06.2014 року. Від подружнього життя позивач та відповідач мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 31 серпня 2007 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалося, вони з відповідачем з вересня 2013 роки проживають окремо та не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних відносин. Шлюб носить формальний характер. Він прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №235. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 31 травня 2003 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що їхнє сімейне життя не склалося, між ними виникають постійно сварки через різні причини, у відносинах втратилося почуття любові та повага однин до одного. Окрім того зазначила, що вже більше одного року вони з відповідачам перестали проживати разом, вести спільне домашнє господарство та не підтримують подружніх стосунків. Він прийшов до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 травня 2003 року у Костопільському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про шлюбів зроблено актовий запис за №69. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується дослідженими свідоцтвами про їх народження. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 квітня 1998 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Сумісне життя з відповідачем не склалося. До того ж він зустрів іншу жінку. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги у попередньому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позові вимоги визнала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності та розірвати шлюб у попередньому судовому засіданні. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 04 квітня 1998 року між позивачем та відповідачем, Яменською сільською радою Троїцького району Луганської області, було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що позивач зустрів іншу жінку. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя вважає, що збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.592373058.1 від 29.07.2016 року. Однак, як було встановлено судом і це не оспорюють сторони, останні обидва є винними у розпаді їх сім'ї, а тому судовий збір повинен бути розподілений на двох. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, що дорівнює 275,60 грн. На підставі ст.104,105, 110, 112, 114 ,115 СК України,

Outcome: approved