Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій розміщено торгівельний об'єкт (ритуальні послуги) загальною площею 0,0012 га із земель житлової та громадської забудови підпорядкованих Маріупольській міській раді по [ADDRESS] та привести її до придатного для використання стану шляхом знесення торгівельного об'єкту. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] самовільно зайняла та використовує зазначену земельну ділянку під торгівельний об'єкт (ритуальні послуги), без правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що є порушенням ст.ст. 125, 126 ЗК України. [PERSON] було видано вказівку про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 22.07.2015р. №66/2015, згідно якої відповідачу був наданий час на усунення порушень, однак до теперішнього часу порушення не усунені. У звязку з викладеним позивач просить зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку від зведених споруд та привести її до придатного для використання стану, та стягнути судові витрати. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0012 га, що розташована по [ADDRESS] входить до складу земель житлової та громадської забудови та знаходиться в адміністративному підпорядкуванні Маріупольської міської Ради. Маріупольською міською радою рішення про надання [PERSON] земельної ділянки для розміщення споруд не приймалось, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні. Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 22.07.2015 року, яким встановлено, що відповідачем самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,0012 га, що розташована по [ADDRESS], під розміщення торгівельного об'єкту (ритуальні послуги). На підставі складеного акту перевірки відповідачу особисто під підпис 22.07.2015р. була надана вказівка про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства, яку відповідач добровільно не виконала, про що свідчить акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.08.2015 року було встановлено, що відповідачем самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,0012га, що розташована по [ADDRESS], під розміщення торгівельного об'єкту (ритуальні послуги) . Згідно з положеннями ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Відповідно до вимог ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельної ділянки в придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель, споруджень, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, те, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій остання самочинно звела торгівельний об'єкт, крім того, [PERSON] не зверталася у встановленому законом порядку до органів самоврядування із заявою про надання їй у користування (оренду) земельної ділянки, необхідної для організації споруд, а тому зобов'язана звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку площею 0,0012 га з земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташовану в [ADDRESS], привести її в придатний для використання стан шляхом знесення торгівельного об'єкту. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1218,00 гривень.

Outcome: approved