Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить визнати удаваним правочин - довіреність, видану [PERSON], діяв від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] щодо користування і розпорядження автомобілем марки ВАЗ моделі 2131, 2001 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], вчинений з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, а також визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ моделі 2131, 2001 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04 травня 2012 року він придбав зазначений автомобіль у [PERSON], який мав право експлуатувати, керувати та розпоряджатися автомобілем на підставі довіреності від [PERSON], якому належить спірний автомобіль на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР №1 ГУМВС України 16 липня 2008 року, при цьому [PERSON] передав позивачу також документи на автомобіль. Разом з тим, позивач передав гроші у сумі 3500 доларів США за спірний автомобіль [PERSON], про що останнім була складена розписка. Із вказаної дати позивач виконує обов'язки власника зазначеного рухомого майна, користується ним, а 17 липня 2012 року уклав договір обов'язкового страхування з СТ «Гарантія». Однак, через зайнятість відповідачів, позивач не може оформити документи, необхідні для реєстрації автомобіля на його ім'я. У зв'язку з тим, що відповідачі відмовляються належним чином оформити угоду купівлі-продажу, яка фактично була сторонами виконана, та ухиленням відповідачів від належного оформлення переходу права власності, позивач змушений звертатися до суду із зазначеним позовом з метою захисту свого порушеного майнового права на автомобіль. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Автомобіль марки ВАЗ моделі 2131, 2001 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Як вбачається з довіреності від 04 травня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 23 вересня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 3546, уповноважив [PERSON] експлуатувати, ремонтувати та слідкувати за технічним станом, а також керувати, розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) належний [PERSON] транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ моделі 2131, 2001 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Зі змісту вказаної довіреності вбачається, що позивачу були передані [PERSON] фактично всі повноваження власника транспортного засобу, в тому числі було надано право представляти інтереси в органах нотаріату, перед органами ДАІ МВС України або в будь-яких інших установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнанням, ремонтом, проходженням технічного огляду, зняти ТЗ з обліку, одержати транзитні номери, подавати та одержувати необхідні довідки та документи, дублікат реєстраційного документу в разі його втрати, вчиняти та підписувати правочини щодо розпорядження та користування автомобілем, одержувати належні йому за результатами згаданих правочинів грошові суми, страхувати автомобіль у договірному порядку, укладати договори страхування зазначеного автомобіля, отримувати страхові поліси та страхові відшкодування у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяну шкоду повіреною особою іншим транспортним засобом під час керування автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність, від його імені правочини про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати по таким правочинам грошові суми у розмірах згідно з калькуляціями або за домовленістю, одержувати грошові суми за будь-які страхові випадки, сплачувати транспортні податки, а також вчиняти інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю,згідно чинного законодавства.. Судом встановлено, що після посвідчення вказаного правочину, відповідач [PERSON], який діяв від імені [PERSON] передав у володіння позивачу автомобіль марки ВАЗ моделі 2131, 2001 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі та ключі від спірного автомобіля, при цьому позивачем [PERSON] було передано грошову суму у розмірі 3500 доларів США (28525,50 гривень), про що останнім була складена розписка від 04 травня 2012 року, зі змісту якої вбачається, що вказану суму відповідач отримав у якості сплати вартості спірного автомобіля. Таким чином, починаючи з 04 травня 2012 року, автомобіль марки ВАЗ моделі 2131, 2001 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] фактично перебував у володінні та користуванні позивача, який з вказаного часу здійснював усі повноваження власника автомобіля, в тому числі виконував ремонт автомобіля, користувався ним та 17 липня 2013 року уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія», що підтверджується полісом №АВ/4850181 від 17.07.2013 року. При цьому судом встановлено, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення особистої користі, яка виразилась для позивача в отриманні транспортного засобу, а для відповідача [PERSON], який діяв від імені [PERSON] в отриманні грошової суми, їхні дії були направлені на досягнення правових наслідків, передбачених саме договором купівлі-продажу. Крім того, факт укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] договору купівлі-продажу підтверджується вказівкою на це [PERSON] у розписці про отримання грошей у якості сплати за спірний автомобіль від 04 травня 2012 року. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що фактично сторонами були виконані умови правочину, які є істотними умовами саме договору купівлі-продажу, а не правочину у виді довіреності, а саме - відповідач [PERSON], який діяв від імені [PERSON] передав у володіння позивачу автомобіль марки ВАЗ моделі 2131, 2001 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі та ключі від спірного автомобіля, а позивач, в свою чергу, останньому грошові кошти за автомобіль у розмірі 3500 доларів США. Враховуючи викладені вище обставини, суд погоджується з доводами позивача про те, що дії сторін при оформленні довіреності на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом були спрямовані на дійсну передачу спірного автомобіля у власність позивача. Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За змістом вказаної правової норми вчинення сторонами удаваного правочину не тягне за собою наслідків у вигляді визнання його недійсним. Оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети - приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, то й до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала їхня внутрішня воля і який вони насправді вчинили. Враховуючи, що при укладанні правочину, а саме довіреності на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, волевиявлення учасників правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідало їх внутрішній волі, яка в дійсності була спрямована на укладення іншого правочину,суд приходить до висновку, що між сторонами фактично виникла домовленість саме про купівлю-продаж автомобілю, яка була оформлена довіреністю, що також не заперечувалося сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню та вважаються встановленими. Таким чином, судом встановлено, що насправді сторони вчинили купівлю-продаж автомобілю, при укладенні правочину у виді довіреності, права та обов'язки у сторін виникли але ті, що випливають зі змісту договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим вчинений сторонами правочин у виді довіреності є удаваним, тобто вчинений для приховання іншого правочину і правовідносини сторін щодо вчиненого ними правочину повинні регулюватися правилами, встановленими для договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом не передбачено особливих правил щодо порядку та моменту виникнення права власності на автомобіль в особи, яка набуває таке право на підставі договору, зокрема виникнення права власності на автомобіль не пов'язується чинним законодавством з реєстрацією такого автомобіля за новим власником в органах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладені обставини, суд вважає позивача таким, що набув право власності на автомобіль марки ВАЗ моделі 2131, 2001 року випуску шасі (кузов, рама) [NUMBER]. На підставі викладеного,

Outcome: approved