Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути\~з відповідача [PERSON] на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 16797,71 гривень заборгованість по орендній платі та 102378,32 гривень неустойки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна, термін дії якого закінчився 23.042016 р. Рішенням суду від 27.03.2017 р. [PERSON] зобов`язано повернути орендареві нежитлові приміщення на [ADDRESS] , однак лише 19.12.2018 р. боржником повернуто об`єкт оренди. У зв`язку із невиконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість по орендній платі у сумі 16797,71 грн., а також неустойка за користування об`єктом оренди за час прострочення у сумі 102378,32 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не подав суду відзив на позовну заяву, а також заперечень на позов. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Із змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1\~ст. 762 Цивільного кодексу України\~за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ч.3\~ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»\~орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Згідно із ч.1\~ст. 19 цього ж Закону\~орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Судом встановлено, що 22.12.2015 року між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та [PERSON] укладено договір оренди нерухомого майна № 3-9935-15, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, а саме приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 17,0 кв.м., із цільовим призначенням приміщень для господарських потреб /а.с.4-5/. Як вбачається із п. 4.1 вказаного договору, термін договору визначений до 23.04.2016 року включно. Згідно акту № 163 комісії з розгляду нарахувань та заборгованості по оплаті за використання нежитлових приміщень територіальної громади м. Львова, комісією вирішено продовжити дію договору оренди № 3-9935-15 від 22.12.2015 р. з [PERSON] до 24.08.2016 р. /а.с.12/. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.03.2017 р., яке постановою Апеляційного суду Львівської області від 13.09.2018 р. залишено без змін, зобов`язано [PERSON] повернути орендодавцеві нежитлові приміщення на [ADDRESS] а.с. 7, 8-10/. Як вбачається із постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №57892349 від 29.12.2018 р., боржником [PERSON] рішення суду виконано. Згідно Акту приймання-передачі від 19.12.2018 року [PERSON] передав нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] під індексом VIII загальною площею 17 кв.м. ЛКП «Нове» /а.с.11/. Статтею 785 ЦК України визначено, що у разі\~припинення договору\~найму наймач\~зобов`язаний\~негайно повернути\~наймодавцеві річ\~у стані,\~в якому\~вона була\~одержана,\~з урахуванням\~нормального зносу,\~або у\~стані,\~який було\~обумовлено в\~договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Суд приймає до уваги розрахунок позивача щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню та враховує, що відповідач не подав суду свого розрахунку. Разом з тим, відповідно до п. 3 ст. 551\~Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 03 вересня 2014 року за № 6-100 цс 14. Враховуючи обставини справи, а також те, що розмір заборгованості становить 16797,71 грн., виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням положень п. 3 ст. 551\~Цивільного кодексу України\~суд вважає допустимим зменшити відповідачу суму неустойки до 16797,71 грн., оскільки сума нарахованої неустойки значно перевищує розмір завданих позивачу збитків та розмір заборгованості. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підставні, а тому підлягають частковому задоволенню, із відповідача слід стягнути на користь позивача 16797,71 грн. заборгованості по орендній платі та 16797,71 грн. неустойки У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 1921,00 гривня підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial