Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду та уточнивши позовні вимоги, просить суд звільнити з-під арешту квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] та перебуває в іпотеці ПАТ «Банк Форум», накладеного постановою старшого слідчого в ОВС Слідчого Управління Головного Управління МВС України у Львівській області Мартинюка А.Д. про накладення арешту на майно від 07.04.2011 р. в межах розслідування кримінальної справи №171-0181. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.06.2007 р. між ПАТ «Банк Форум», яке з 19.04.2010 р. є правонаступником АКБ «Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0027/07/6.10-2, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 35000 доларів США на строк до 14.06.2017 р. зі сплатою 13% річних за користування кредитом, відповідач зобов'язалася щомісячно сплачувати кредит в сумі не менше 292 долари США на відкритий позичковий рахунок. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 15.06.2007 р., згідно якого в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 10.12.2012 р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» 248502 грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. В процесі виконання судового рішення державним виконавцем було виявлено, що на нерухоме майно [PERSON], яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], старшим слідчим СУ ГУМВС України у Львівській області винесено постанову про накладення арешту на майно по кримінальній справі №171-0181 від 07.04.2011 р. 26.09.2013 р. державним виконавцем було направлено на адресу ПАТ «Банк Форум» вимогу щодо вирішення питання про звільнення з-під арешту зазначеного вище нерухомого майна. На підставі зазначеної вимоги ПАТ «Банк Форум» 19.11.2013 року звернулося до Начальника СУ УМВС України у Львівській області з клопотанням щодо звільнення іпотечного майна з-під арешту. 09.12.2013 року на адресу Банку надійшла відповідь з ГУ МВС України у Львівській області, якою повідомлено, що: «Розслідування у кримінальній справі №171-0181 у якій притягнуто, як обвинувачену [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.4, 28 ч.3, 364 ч.2, 28 ч.3, 366 ч. 2 КК України проводилось Стрийською міжрайонною прокуратурою та за наслідками розслідування дана кримінальна справа скерована до Стрийського міськрайонного суду для розгляду, де перебуває по даний час. Відповідно до матеріалів справи накладення арешту на майно [PERSON] було здійснено слідчим Стрийської міжрайонної прокуратури, в провадженні якого знаходилася дана справа.» Вважають, що при винесенні даної постанови не було враховано фактичних обставин даної справи, зокрема не було враховано той факт, що нерухоме майно [PERSON], передано в іпотеку ПАТ «Банк Форум» (квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 46,3 кв.м.). Наголошують на тому, що згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області по справі №1323/5963/2012 триває виконавче провадження №38840308 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум», при цьому арешт, який накладений слідчим на нерухоме майно боржниці перешкоджає належним чином виконувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», з врахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». В судовому засіданні представник позивача Жук Р.С. позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та доповненнях до неї, просить суд також врахувати, що у Інформаційній довідці з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна визначено черговість зареєстрованих обтяжень на нерухоме майно [PERSON], а саме: 15.06.2007 р. заборона на нерухоме майно на підставі Іпотечного договору №3881 від 15.06.2007р. (укладений з ПАТ «Банк Форум») - об'єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS]; 11.04.2011 р. арешт нерухомого майна на підставі постанови Старшого слідчого СУ ГУ МВСУ у Л/о про накладення арешту на майно №171-0181 від 07.04.2011 року. Вважає, що обтяження, яке накладено на квартиру за адресою: [ADDRESS], при підписанні іпотечного договору між [PERSON] та ПАТ «Банк Форум» має вищий пріоритет над арештом, який накладений постановою слідчого від 11.04.2011 року на те саме майно. Наявність накладеного слідчим арешту на зазначене вище майно не дає можливості ПАТ «Банк Форум» звернути стягнення на дане майно, в порядку виконання судового рішення від 10.12.2012 року та за рахунок реалізації даного майна, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» стягнути заборгованість позичальника за кредитним договором. Додатково доповнив, що при накладенні арешту банк до кримінальної справи залучений не був, а тому у нього відсутнє право на оскарження будь-яких дій слідчого по кримінальній справі №171-0181. Їхнє звернення до суду пов'язано з неможливістю виконання державним виконавцем судового рішення про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Не заперечує того факту, що на сьогодні власником спірного майна є [PERSON] Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судові засідання не з'являлася, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи у її відсутності не подавала, а тому суд вважав за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, про що сторони не заперечили. Представник відповідача Стрийської міжрайонної прокуратури Львівської області Івасівка О.З. позовні вимоги заперечила, вважає, що прокуратура в даному випадку є неналежним відповідачем у справі, оскільки жодним чином не порушує права та законні інтереси позивача у справі, вважає, що в будь-якому випадку суд повинен врахувати той факт, що арешт накладений в кримінальному судочинстві і позивач не є власником майна, що позбавляє його права на звернення до суду з вказаними позовними вимогами. Представник відповідача Головного Управління МВС України в Львівській області Сидор О.Б. заперечила проти заявлених позовних вимог, та вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Банк Форум» відсутні. Перш за все, звернула увагу суду на той факт, що за доктринальними положеннями теорії права, дія загального закону не поширюється на правовідносини врегульовані нормами спеціального закону. Зазначене положення повністю підтверджується нормами Цивільного судочинства, в порядку якого звернувся до суду позивач. Так, відповідно до глави 2 ч.1 п.3 ст.15 ЦПК України, компетенція судів щодо розгляду цивільних справ поширена на правовідносини, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З вищенаведеного вбачається, що компетенція цивільного судочинства не поширюється на спори, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства. Крім того, відповідач - орган внутрішніх справ - міліція не у всіх правовідносинах виступає в якості суб'єкта владних повноважень. У даному випадку, відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 101 КПК України (редакції 1960 року) (Органи дізнання) виступає в якості органу дізнання, або в якості органу досудового слідства (ст. 102 КПК України (в редакції 1960 року)). Згідно Р.11 п.9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України (2012 року): «Запобіжні заходи, арешт майн, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують діяти до моменту їх зміни, скасування чи припинення в порядку, що діяв до набрання чинності цим кодексом». Оскільки в ст. 234 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено оскаржувати дії слідчого в порядку визначеному даною статтею і даним кодексом - КПК України, відповідно вказані правовідносини не регулюються та не вирішуються ЦПК України. Якщо на дані правовідносини поширюється компетенція кримінального судочинства, то відповідно на нього не поширюється компетенція цивільного судочинства. Також, при прийнятті рішення просить суд прийняти до уваги, що згідно Постанови Пленуму ВСУ від 27 серпня 1976 року №6, заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК України, якщо опис проводився судовим виконавцем. Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області Орлов М.Е. у вирішенні спору поклався на розсуд суду та пояснив, що в ході виконання судового рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» 248502 грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором та судових витрат по справі було встановлено, що боржнику на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], було проведено опис вказаного майна, проте встановлено, що згідно довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на квартиру накладено арешт, що унеможливлює виконання судового рішення, про що повідомлено позивача по справі. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судові засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить справу розглянути у їх відсутності, самостійних вимог на предмет спору не заявляють (а.с.54), а тому судом вирішено проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи, проти чого сторони не заперечили. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 Постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5. При цьому суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки згідно ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Як вбачається зі змісту позовної заяви, з якою позивач звернувся до суду, він не є боржником, який оскаржує правильність арешту майна, накладеного при провадженні в кримінальній справі, а тому його позов підлягає розгляду за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, тобто підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. А тому доводи представників відповідачів з цих підстав є необґрунтованими, зазначений спір є цивільно-правовим і відповідно до ст.15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.06.2007 р. між ПАТ «Банк Форум», яке з 19.04.2010 р. є правонаступником АКБ «Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0027/07/6.10-2, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 35000 доларів США на строк до 14.06.2017 р. зі сплатою 13% річних за користування кредитом, відповідач забов'язалася щомісячно сплачувати кредит в сумі не менше 292 долари США на відкритий позичковий рахунок (а.с.6-8). З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 15.06.2007 р., згідно якого в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS] (а.с.9-10). У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 10.12.2012 р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» 248502 грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі (а.с.11). На підставі рішення суду було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження (а.с.12). В процесі виконання судового рішення державним виконавцем було виявлено, що на нерухоме майно [PERSON], яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], старшим слідчим СУ ГУМВС України у Львівській області винесено постанову про накладення арешту на майно по кримінальній справі №171-0181 від 07.04.2011 р. (а.с.14) 26.09.2013 р. державним виконавцем було направлено на адресу ПАТ «Банк Форум» вимогу щодо вирішення питання про звільнення з-під арешту зазначеного вище нерухомого майна (а.с.13). На підставі зазначеної вимоги ПАТ «Банк Форум» 19.11.2013 року звернулося до Начальника СУ УМВС України у Львівській області з клопотанням щодо звільнення іпотечного майна з під арешту. 09.12.2013 року на адресу Банку надійшла відповідь з ГУ УМВС України у Львівській області якою повідомлено, що: «Розслідування у кримінальній справі №171-0181 у якій притягнуто як обвинувачену [PERSON]. у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.4, 28 ч.3, 364 ч.2, 28 ч.3, 366 ч. 2 КК України проводилось Стрийською міжрайонною прокуратурою та за наслідками розслідування дана кримінальна справа скерована до Стрийського міськрайонного суду для розгляду, де перебуває по даний час. Відповідно до матеріалів справи накладення арешту на майно [PERSON] було здійснено слідчим Стрийської міжрайонної прокуратури, в провадженні якого знаходилася дана справа.» (а.с.15). Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна визначено черговість зареєстрованих обтяжень на нерухоме майно [PERSON], а саме: 15.06.2007 р. заборона на нерухоме майно на підставі Іпотечного договору №3881 від 15.06.2007р. (укладений з ПАТ «Банк Форум») - об'єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS]; 11.04.2011 р. арешт нерухомого майна на підставі постанови Старшого слідчого СУ ГУ МВСУ у Л/о про накладення арешту на майно №171-0181 від 07.04.2011 року (а.с.14). В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що кримінальна справа про обвинувачення [PERSON] за ст.ст. 190 ч.4, 28 ч.3, 364 ч.2, 28 ч.3, 366 ч. 2 КК України знаходиться в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (суддя Микитчин І.М.) і на даний час згідно з розшуком підсудної [PERSON] не розглянута. Згідно з ч.1,3 ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» №6 від 27.08.1976 року за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. При цьому чинний Кримінально-процесуальний кодекс України не врегульовує питання зняття арешту з майна особами, які не є учасниками кримінального процесу. Нормами Конституції України (ст.ст. 124,129) і ЦПК України (ст. 14) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року №606-ХІV). У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, проведення опису майна боржника і накладання на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпорядження ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, що зазначаються в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюється державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (ч.ч.1,2,5 ст.57 Закону №606-ХІV). Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону № 606-ХІV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як вбачається з матеріалів справи, та не оспорюється представником позивача, власником спірної квартири є відповідач [PERSON], яка передала помешкання в іпотеку банку з метою забезпечення виконання зобов'язання, взятого на себе згідно кредитного договору, позивач не є учасником у кримінальному процесі, проте накладенням арешту на квартиру його цивільні права обмежено, а відтак він вимагає усунути перешкоди в реалізації своїх прав шляхом подання цивільного позову про звільнення з-під арешту об'єкту нерухомості. Згідно зі ст. 41 Конституції України, встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, зроблений при розгляді 15.05.2013 року справи №-26цс-13 відповідно до якого, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від 30 червня 1978 року №5. Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.1976 року за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. З наведеного слідує, що з позовом про звільнення майна з-під арешту може звернутися лише особа, яка вважає себе власником або володільцем вказаного майна. Одночасно в судовому засіданні з пояснень представника позивача встановлено, що банк себе ані власником, ані володільцем спірного майна не вважає, на підставі заочного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2012 р. отримав лише право на стягнення заборгованості з відповідача в сумі 248 502, 17 коп. та судових витрат по справі. Одночасно згідно правового висновку Верховного Суду України у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки від 13.12.2013 р. «Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 11 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-124цс13, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки і зробив правовий висновок, про те, що відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Пунктом 1 ч.1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Таким чином, права іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення цього майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що права банка як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення цього майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог. Крім того судом констатовано, що права позивача як іпотекодержателя спірного майна, не пов'язані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, а тому вимоги банку про звільнення майна з-під арешту не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні таких слід відмовити. Відмова в задоволенні позовних вимог не позбавляє позивача права звернутися до суду з позовом в порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Outcome: dismissed