Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить визнати дійсними та укладеними 10.01.2011 р. між ВАТ «Електровимірювач» та ЗАТ «Елпрофі» договора купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки під ним; визнати за ВАТ «Електровимірювач» право власності на нерухоме майно - майновий комплекс профілакторію та земельну ділянку, що знаходяться в м. Житомирі, по вул. Черняховського, 153; звільнити з-під арешту майновий комплекс профілакторію та земельну ділянку, що знаходяться в м. Житомирі, вул. Черняховського, 153. Свої вимоги мотивує тим, що при укладенні угод були погоджені всі належні умови купівлі-продажу нерухомого майна. Зокрема, щодо ціни, передачі комплексу профілакторію у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі тощо, але дана угода була складена у простій письмовій формі, що не суперечить чинному законодавству України. На підтвердження укладеної угоди того ж дня позивачем було сплачено відповідачу-2 кошти у сумі 2571700, 00 грн. Після виконання позивачем зобов'язань покупця відповідач-2 передав відповідачу-1 технічний паспорт на майно та свідоцтво про право власності (п.1.2 Договору поруки). Також обов'язок засвідчити угоду в нотаріальній формі мав відповідач-1, про що свідчить п. 1.1 Договору поруки від 10 січня 2011 року, укладений між позивачем та двома відповідачами. Згідно умов договору Поруки відповідач-1 взяв на себе зобов'язання щодо оформлення документів на право власності на набуте ВАТ «Електровимірювач» майно та землю в нотаріальній формі із вчиненням усіх реєстраційних та нотаріальних дій. Нотаріальне посвідчення договорів мало відбутися протягом 5 робочих днів з моменту сплати грошових коштів відповідачу-2. Проте 25 січня 2011 року відповідач-2 відмовився посвідчити договір у нотаріальній конторі та зареєструвати право власності. Такі дії відповідача-2 суперечать умовам досягнутої з ним угоди і чинному законодавству та порушують майнові права позивача на право володіння та користування власним майном. Таким чином, позивач та відповідач-2 домовились щодо усіх істотних умов договорів, відповідач - 2 отримав усі належні кошти, але ухиляється від належного письмового оформлення та належного посвідчення угод купівлі - продажу вищевказаного майна та земельної ділянки від 10 січня 2011 року. Вимога від 15 січня 2011 року до відповідача-2 щодо належного посвідчення угод купівлі - продажу вищевказаного майна та земельної ділянки від 10 січня 2011 року залишилась без відповіді, що змусило позивача звернутися до суду з позовною заявою про визнання договорів купівлі - продажу укладеними та дійсними. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги. Представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що його довіритель ніколи договору поруки із ВАТ «Електровимірювач» та ЗАТ «Елпрофі» не укладав. Від відповідача-2, повідомленого належними чином про час та місце розгляду справи, пояснень щодо заявленого позову не надходило. Представник третьої особи проти позову заперечила, посилаючись на те, що спірне майно за договорами іпотеки передано банку як іпотекодержателю в забезпечення виконання договору кредиту, а тому підстави для визнання договорів дійсними та укладеними відсутні. Вислухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні 31.03.2014 р., дослідивши матеріали цивільної справи з урахуванням меж заявлених позовних вимог, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.01.2011 р. між ВАТ «Електровимірювач» та ЗАТ «Елпрофі» укладені договори купівлі-продажу нежитлового приміщення майнового комплексу профілакторію та земельної ділянки, що знаходяться в м. Житомирі по вул. Черняховського, 153. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 ст. 16, ст. 316 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною 2 ст. 220 ЦК України передбачено, що, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи, що позивачем не надано доказів виконання зобов'язань за договорами, зокрема щодо оплати вартості придбаного майна та передачі його позивачу, що спірні об'єкти нерухомого майна виступають забезпеченням (іпотека) по виконанню зобов'язань ЗАТ «Елпрофі» перед АК ПІБ (ЗАТ), що підтверджується договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.03.2008 р., додатками до нього та витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, витягами про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (а.с. 80-86), укладеними в забезпечення виконання ЗАТ «Елпрофі» зобов'язань за кредитним договором про відкриття невідновлюваної мультивалютної кредитної лінії № 117 від 20.12.2007 р. та додатків до нього (а.с. 25-31), позовні вимоги в частині визнання дійсними правочинів від 10.01.2011 р. задоволенню не підлягають. В частині визнання договорів від 10.01.2011 р. укладеними у зв'язку із погодженням їх основних умов, зокрема, ціни, передачі комплексу профілакторію у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі тощо, але укладання угод у простій письмовій формі, то у їх задоволенні також належить відмовити, оскільки договора купівлі-продажу нерухомого майна підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, а тому при недотриманні вказаних умов підписані між сторонами правочини не є укладеними та не створюють прав та обов'язків для сторін. Крім того, позивачем заявлені вимоги і про визнання дійсними і про визнання укладеними правочинів від 10.01.2011 р., що унеможливлює одночасний розгляд вказаних способів захисту в одному проваджені. Оскільки вимоги про визнання права власності та звільнення з-під арешту є похідними, то у їх задоволенні належить також відмовити. У зв'язку із відмовою у позові скасуванню підлягають вжиті судом заходи забезпечення позову.

Outcome: dismissed