Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути сплачене страхове відшкодування в розмірі 6 189,61 грн. та судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 02.08.2015 об 11:30 год. в с. Лебедівка, Одеської області по вул. Центральній, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «БМВ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] . В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09.09.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 02.08.2015, було визнано відповідача [PERSON] Також, позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована в ПрАТ «Київський Страховий Дім» при використанні транспортного засобу «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , за договором обов`язкового страхування №АЕ 3043828. Потерпіла звернулася до позивача із повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Також, своєчасно звернулася до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Разом з тим, позивач вказує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої, пошкодженого внаслідок ДТП, складала 6 189,61 грн. Позивач зазначає, що МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5 716,61 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6668рв від 18.12.2015 року. Також, позивачем було сплачено послуги аварійного комісара в розмірі 473,00 грн. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 13.12.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 24.12.2018, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.08.2015 об 11:30 год. в с. Лебедівка, Одеської області по вул.. Центральній, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «БМВ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та який належить [PERSON] . В результаті зазначеної вище ДТП. вказані вище транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 69550172 (а.с. 4-5). Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.09.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 02.08.2015, було визнано [PERSON] та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 6-7). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Як свідчать матеріали справи в наслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля ««Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] завдано матеріальних збитків. Згідно звіту №150825 про визначення вартості матеріального збитку від 27.08.2015 року, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] , складає 6 859,93 грн. (а.с. 19-25). З матеріалів справи вбачається, що на час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку із відсутністю у відповідача вказаного договору, 03.08.2015 року потерпіла [PERSON] , звернулася до позивача із повідомленням про ДТП (а.с. 8), а 07.10.2015 року із заявою про виплату відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП (а.с. 10). 18.12.2015 МТСБУ прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 5 716,61 грн. (а.с. 26-27). Відповідно до платіжного доручення від 21.12.2015 №6668рв МТСБУ сплачено страхове відшкодування у розмірі 5 716,61 грн. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Частина 1 статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1187, ч.1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, в тому числі, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Таким чином за загальним правилом обов`язок відшкодувати майнову шкоду покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Зазначене правило підлягає застосуванню також у випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Поряд з цим, стаття 1191 ЦК України встановлює, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Випадки, у яких відшкодування шкоди здійснює особа відмінна від її заподіювача, передбачені, зокрема, у ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України від 01.07.2004 №1961-IV) Згідно підпункту «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 21.1 ст. 22 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень статті 29 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Положеннями п.п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Зі змісту вищевказаних правових норм вбачається, що у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках обов`язок відшкодувати шкоду у повному обсязі чи частково покладається на спеціального суб`єкта, за фактичних обставин справи - на МТСБУ. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як встановлено судом, МТСБУ відшкодовано шкоду, завдану відповідачем у результаті дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим в межах виплаченого відшкодування МТСБУ набуло право зворотної вимоги до відповідача. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сплачене страхове відшкодування в розмірі 5 716,61 грн., як таке, що узгоджується з дослідженими матеріалами справи та вимогами закону. Що ж стосується заявлених Моторним (транспортним) страховим бюро України позовних вимог до [PERSON] про стягнення послуг аварійного комісара в розмірі 473,00 грн., то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З матеріалів справи не вбачається, що МТСБУ було залучено аварійного комісара, відповідно до положень ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та у зв`язку з чим були понесені витрати в розмірі 473,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 762,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов МТСБУ підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial