Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що він з відповідачем є співвласниками, по ? частині кожен, земельної ділянки розміром 2,5499 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5324883200:00:001:0088, що знаходиться: Полтавська область Хорольський район, Мусіївська сільська рада, за межами населених пунктів. Вказує, що він бажає виділити свою 1/2 частину з даної земельної ділянки, але не може це зробити в позасудовому порядку, оскільки не має відповідної згоди відповідача, як другого співвласника, оскільки зв»язок з відповідачем відсутній і місце перебування не відоме. На підставі вищенаведеного, позивач і змушений звертатися до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON]. в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач\~ [PERSON]. в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був\~ повідомлений\~ відповідно до ч. 11 \~ст.128 ЦПК України\~про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді цієї справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач та відповідач, є власниками по 1/2 частині кожен приватизованої земельної ділянки розміром 2,5499 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5324883200:00:001:0088, що знаходиться: Полтавська обл., Хорольський район, Мусіївська сільська рада, за межами населених пунктів, що доводиться копією свідоцтва про право на спадщину від 23.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 2160 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №15201764 від 23.12.2013 року. Позивач виявив намір виділити в натурі свою ? частину вищевказаної земельної ділянки, але не може цього зробити, оскільки не має можливості отримати згоду відповідача, як іншого співвласника, так як його місце перебування не відоме, а зв»язок відсутній. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності визначається у порядку визначеному законом. За ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч.2 даної статті, майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч.1 ст.358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За частиною 2 даної статті, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 364 Цивільного кодексу України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 1 ст.367 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно із ч.3 даної статті, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Частиною 4 статті 88 ЗК України передбачено, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Отже,\~з огляду\~на наведене,\~беручи до\~уваги неможливість\~оформлення прав\~позиача у\~встановленому законом\~порядку,\~суд вважає,\~що позов [PERSON]\~до [PERSON]\~про виділення\~в натурі\~земельної ділянки\~із спільної\~часткової власностіслід задовольнити.

Outcome: approved