Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки, який в подальшому уточнив та просить стягнути з неї безпідставно набуті грошові кошти в сумі 44900 грн., що становить еквівалент 2000 доларів США. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 31.05.2005 року на ім*я відповідачки був придбаний автомобіль [NUMBER] за ціною еквівалентною 9000 доларів США. При чому 2000 доларів США на покупку автомобіля були його особистими коштами, які він взяв у борг у [PERSON] і самостійно віддав йому борг. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги. Представник відповідачки проти позову заперечував з тих підстав, що коштів [PERSON] [PERSON] для придбання автомобіля [NUMBER] не надавав і його коштів у вартості цього автомобіля не було. Відповідачка в судове засідання не з*явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно, про поважні причини своєї неявки не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, показання позивача, допитаного як свідка, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави зобов*язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов*язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані стороною чи іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.01.2013 року, яким було скасовано рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.10.2012 року і постановлене нове рішення, яким в позові [PERSON] до [PERSON] про переведення прав та обов*язків покупця було відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] було задоволено частково і зобов*язано [PERSON] повернути [PERSON] автомобіль [NUMBER], технічну документацію на автомобіль та ключі від автомобілю, були встановлені наступні обставини, які були предметом доказування по вказаній справі, що покупцем автомобіля [NUMBER] за ціною еквівалентною 9000 доларів США є [PERSON], яка придбала автомобіль за власні кошти, так як працювала на посаді техніка-сметчика Харківській академії дизайну і мистецтв, її сукупний дохід за два роки (2003-2005 роки) склав 5556 грн.82 к. Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] під присягою підтвердили в суді, що вони позичали [PERSON] гроші на придбання спірного автомобіля і вона їм повернула ці кошти особисто. Також судом встановлена та обставина, що [PERSON] визнавав за [PERSON] право власності на спірний автомобіль, в тому числі той факт, що автомобіль придбався нею за її власні кошти (а.с.8-11). Посилання представника позивача на зустрічну позовну заяву [PERSON] та зазначення в описовій частині рішення Апеляційного суду Харківської області від 08.01.2013 року посилань на заявлені позовні вимоги [PERSON], як на те, що це є визнання даного позову, судом до уваги не приймається, як таке, що є помилковим. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані стороною чи іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання обставин, що підлягають доказуванню, має відбуватися в тому судовому засіданні, в якому вони розглядаються. Відповідачка [PERSON] в даному судовому засіданні через свого представника заперечували проти заявлених позовних вимог і не визнавали обставин, викладених позивачем. Пояснення сторін , які викладені письмово в позовній заяві по іншій справі, як і взагалі пояснення сторони по справі, не є доказом по справі. Більш того, [PERSON] в своїй зустрічній позовній заяві ( і ці пояснення приведені в рішенні Апеляційного суду Харківської області) заявляла про те, що гроші, взяті в борг [PERSON] в розмірі 2000 доларів США у [PERSON] повинна була повертати її мати [PERSON] (а.с.58), однак ці обставини спростовує сам позивач [PERSON], даючи показання в суді, як свідок про те, що всю суму коштів 9000 доларів США за автомобіль в повному обсязі сплачував він особисто. Однак вказані обставини вже були предметом судового розгляду і суд визнав їх недоведеними. Той факт, що [PERSON] надавав [PERSON] в борг грошові кошти і [PERSON] віддав йому цей борг не є доказом того, що [PERSON] сплачував за автомобіль цю суму і також був предметом дослідження в цивільній справі, за якою постановлено рішення Апеляційного суду Харківської області від 08.01.2013 року. Таким чином , позивачем не доведено в суді сам факт набуття [PERSON] грошових коштів в сумі еквівалентній 2000 доларів США від [PERSON] та безпідставне збагачення за його рахунок. З огляду на вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed