Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказав, що з 19 листопада 1977 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу\~ неповнолітніх дітей не мають.\~\~\~ Сім`я не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. В теперішній час сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки не підтримують,\~ кожен має свій окремий бюджет. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, майновий спір між сторонами відсутній. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 19 листопада 1977 року Виконавчим комітетом Чкаловськкої сільської\~ ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 26. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати: судовий збір та витрати на правову допомогу. Позивач та його представник [PERSON] просили розглянути справу в підготовчому засіданні, позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник [PERSON] також просили справу розглянути в підготовчому засіданні, позовні вимоги визнали, проти розірвання шлюбу не заперечували. Після розірвання шлюбу просили залишити позивачу прізвище [PERSON] . Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши сторони, їх представників, вивчивши докази по справі, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в підготовчому засіданні з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 19 листопада 1977 року Виконавчим комітетом Чкаловської сільської\~ ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 26, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Позивач стверджує, що в теперішній час спільно з відповідачем не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, кожен має свій спільний бюджет, про що не заперечувала відповідач в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку із чим шлюб, зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки позивачу після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, в розмірі 384,20 гривень, а інша частина в розмірі 384,20 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., оскільки вони документально підтвердженні та відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування суми витрат (а.с. 6-10).

Outcome: approved