Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування збитків, стягнення штрафних санкцій та розірвання договору підряду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що в січні 2014 року між позивачем та відповідачем, фізичною особою-підприємцем [PERSON], було укладено договір підряду, за умовами якого відповідач зобовязався своїми силами та зі своїх матеріалів виконати ремонтно-опоряджувальні роботи у квартирі [ADDRESS]. До кінця лютого 2014 року в квартирі було виконано ремонт, а саме: влаштовано бетонну стяжку, змонтовано фанеру для підлоги, здійснено настеляння натуральної дошки-масиву під маслом, змонтовано плінтус, здійснено воскування підлоги. В лютому 2014 року позивач авансом оплатив відповідачу готівкою ціну ремонту в сумі 79 410, 00 грн., проте роботу не прийняв і акт не підписав. Позивач твердить, що відповідач виконав роботи неякісно та допустив істотні недоліки у роботі, проте відповідач звинувачення відхилив. Тоді останній звернувся до експерта за фаховим висновком з цього питання. У вересні 2014 року експертне дослідження було завершене. Експерт підтвердив неякісне виконання робіт відповідачем. Відповідач не погодився із висновком експертного дослідження, яким було встановлено, що для усунення недоліків у виконаних роботах був необхідний повний демонтаж встановленої підлоги та виконання повного циклу робіт заново. На підставі підтверджених експертом істотних недоліків у роботі і матеріалах, які не були і не можуть бути усунуті відповідачем, згідно умов договору та чинного законодавства України позивач вимагає розірвання укладеного договору, відшкодування матеріальних та моральних збитків, стягнення штрафних санкцій. У квітні 2016 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої вимагає додатково стягнути з відповідача моральну (немайнову) шкоду в сумі 35828,00 грн. Представник позивача просив позов задоволити. Відповідач та його представники в судовому засідання позов не визнали. Вважають його безпідставним, незаконним та необґрунтованим. Суду пояснили, що позивач не має права вимагати від відповідача відшкодування збитків, повернення всієї сплаченої суми, сплати штрафу у розмірі 20% від загальної ціни робіт, сплати інших сум, тому що умови настання такої відповідальності згідно договору не настали. Позивач не довів, що недоліки у виконаній роботі є істотними і такими, що не можуть бути усунені. Позивач не звертався до відповідача із претензією про усунення недоліків у семиденний строк, між сторонами не складався акт виявлених недоліків. Експертний висновок від 22.09.2014 містить твердження про суттєві недоліки, що не є істотними. Тому, відповідач не погодився із виявленими у виконаних роботах недоліками та заперечив неналежну якість роботи. Не погоджуючись із висновком експерта, залученим позивачем за умовами договору підряду, представники відповідача у травні 2015 року ініціювали проведення судової будівельно-технічної експертизи. Окрім того, відповідач твердить, що жодних коштів позивач не сплатив, бо фінансових документів по сплаті ним не складалось. Відомості про оплату всієї суми за договором підряду відповідач вказав у акті виконаних робіт тільки на вимогу позивача. Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову. Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач володіє на праві приватної власності квартирою №1 по вул. Гординського, буд.3 у м. Івано-Франківську (а.с.6-8). 13.01.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір підряду (а.с.10). За умовами договору відповідач зобовязався своїми силами та зі своїх матеріалів виконати ремонтно-опоряджувальні роботи у квартирі позивача. 27.02.2014 року Відповідач склав акт виконаних робіт, у якому вказав, що роботи з ремонту виконані в повному обсязі, а саме - влаштовано бетонну стяжку, змонтовано фанеру, здійснено настеляння натуральної дошки-масиву під маслом, змонтовано плінтус, здійснено воскування підлоги. В акті від 27.02.2014 відповідач вказав, що загальну вартість виконаних робіт в сумі 79 410,00 грн. ним отримано у повному обсязі. Як вбачається із матеріалів справи позивач не прийняв виконану роботу і не підписав запропонований акт. Цим позивач заявив про відступи, допущені у якості виконаної роботи. Відповідно до пункту 4.6 договору підряду позивач залучив незалежного спеціаліста, представника Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Івано-Франківській області, для надання остаточного висновку з питання істотності допущених недоліків та дотримання підрядником норм і стандартів укладки підлоги. Згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження №1-Б від 22.09.2014 року відповідачем не дотримано вимог стандартів, норм та технології укладки підлоги у квартирі позивача, які не відповідають нормам Національного стандарту ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013, а виявлені недоліки є суттєвими, оскільки потребують демонтажу існуючої підлоги та виконання повного циклу робіт (а.с. 13-23). Показання експерта [PERSON] під час судового засідання підтверджують висновок про те, що недоліки у виконаних роботах є істотними (а.с. 57). Під час розгляду справи ухвалами суду від 12.05.2015 та 15.10.2015 (а.с.66-67, 84) було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу. На прохання відповідача її проведення доручено експертам Львівського НДІ судових експертиз. На підставі висновку №4029 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2016 року встановлено, що відповідач не дотримався умов договору підряду та вимог державних будівельних норм, державних стандартів при виконанні робіт у квартирі позивача; якість матеріалів не відповідає умовам договору та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; допущені недоліки не можуть бути усунені у 7-ми денний строк відповідно до умов договору згідно технології виконання такого типу робіт; виявлені недоліки можуть бути усунені шляхом повторного виконання всіх робіт; повторне використання матеріалів не можливе; наявні недоліки є істотними (а.с. 103-108). Проаналізувавши два висновки будівельно-технічної експертизи, які проведені по цій справі, суд прийшов до висновку, що недоліки виконаних робіт, допущені відповідачем, є істотними і не можуть бути усунуті відповідачем у встановлений договором підряду строк без демонтажу існуючої підлоги та виконання повного циклу робіт заново. Технологія виконання робіт із укладки замовленої позивачем підлоги не могла передбачати 45-денного строку виконання таких робіт, як це передбачено договором підряду. Відповідач підписуючи такий договір свідомо пропонував недотримати або погоджувався на недотримання технологічних умов укладки підлоги. Недотримання державних будівельних норм щодо якості робіт із влаштування бетонної стяжки та монтажу фанери лежить на відповідачу. Дефекти обробки та укладки дощок-масиву (уступи дощатого покриття, криві лінії примикання, різношаровість і різна глибина фасок, потемніння деревини, відсутність гідроізоляції бетонної стяжки від мінвати) підтверджують недотримання державних стандартів у таких роботах, а отже істотність недоліків. Таким чином, у цьому випадку встановлено вину відповідача, а отже, його діями порушено права позивача на отримання якісного результату робіт, за захистом яких останній звернувся до суду. Після винесення судом ухвали про відновлення провадження у справі від 22.02.2016 (а.с. 109) позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог у частині додаткового стягнення з відповідача моральної (немайнової) шкоди, завданоїйому в результаті неправомірних дій відповідача. Матеріалами справи встановлено, що відповідач до дня винесення цього рішення у справі не усунув недоліки у виконаній роботі, а позивач не прийняв їх результат. Позивач посилається на те, що відповідач своїми діями по виконанню неякісної роботи і подальшою бездіяльністю по усуненню браку завдав позивачу душевних страждань, позбавив позивача повноцінного користування не лише тими кімнатами, де був проведений ремонт, а й усією квартирою. Неестетичний вигляд підлоги наносить позивачу вже понад два роки постійні страждання, що впливають на його емоційний стан. Останній протягом 26-ти місяців проживає в передчутті постійного очікуваного ремонту, саме через недовиконані відповідачем роботи. Потреба заново зривати браковану підлогу і монтувати нову спричиняє застійне відчуття дискомфорту. Тому, на підставі положень ст. 23 ЦК України, постанов Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. та №5 від 12.04.1996р.позивач вправі вимагати стягнення із відповідача сум компенсації понесеної немайнової шкоди. Позивач оцінює завдану моральну шкоду у 26 розмірів мінімальної зарплати, а саме 35828,00 грн. Позивач вираховує її за кожен календарний місяць після завершення робіт, виходячи із розміру мінімальної зарплати станом на 01.01.2016 року. Однак, беручи до уваги тяжкість, глибину та тривалість моральних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає, що позов в цій частині слід задоволити частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.6, ст.4 ч.1 п.2 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на належну якість продукції та обслуговування. Згідно ст. 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти виконану підрядником роботу і у разі виявлення допущених недоліків негайно заявити про них підрядникові. Суд погоджується із тим, що факт непідписання запропонованого відповідачем акту виконаних робіт є заявою позивача про допущені недоліки у виконаній роботі у розумінні ст. 853 ЦКУ. Враховуючи диспозитивність правової норми, встановленої у ст. 858 ч.1 ЦК України, позивач на думку суду правомірно застосував положення пункту 6.2 договору підряду у перевазі перед вимогами п.6.1 цього договору, оскільки виявлені позивачем недоліки у виконаних роботах від моменту їх виявлення мали ознаки істотності. Підтвердженням істотності недоліків та правомірності застосування положень пункту 6.2 договору підряду є матеріали висновку будівельно-технічного експертного дослідження №1-Б від 22.09.2014 року. Додатковим підтвердженням істотності недоліків та правомірності застосування положень пункту 6.2 договору підряду є матеріали висновку №4029 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2016 року. Відповідно до ст.1 ч.1 п.12 Закону України «Про захист прав споживачів» істотним є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виконавця, після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією із таких ознак: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад 14 календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж це передбачено договором. Відповідно до ст.858 ч.3 ЦК України та ст.10 ч.4 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків. Стаття 858 ч.5 ЦК України встановлює, що підрядник відповідає за якість наданого матеріалу відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості. Твердження представників відповідача про те, що умови настання відповідальності, передбаченої п. 6.2. договору та ст.858 ч.3 ЦК України, не настали, суд вважає недостовірними, оскільки позивач після виявлення відступів в роботі та підтвердження істотності недоліків незалежним спеціалістом може за своїм вибором застосувати той вид відповідальності підрядника згідно розділу 6 Договору, який вважає за доцільне. Також твердження представників відповідача про відсутність предмета доказування заявлених вимог у висновку будівельно-технічного експертного дослідження №1-Б від 22.09.2014 року спростовано новим висновком судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2016 року, котрий вцілому повторює тези першого. Заява представників відповідача про те, що позивач не оплатив жодних коштів відповідачу авансом не підтверджується доказами. Матеріали справи (акт виконаних робіт) свідчать про існування усвідомленої заяви відповідача про факт повного розрахунку. Факт примушування відповідача зі сторони позивача скласти недостовірний документ голослівний і не є предметом даного спору. Для зясування достовірності факту оплати до судового засідання був залучений свідок [PERSON]. Під час допиту свідка у судовому засіданні він документально підтвердив, надавши суду нотаріально засвідчену довіреність, про те, що на момент розрахунку із відповідачем, мав можливість розпоряджатися коштами позивача і проводити розрахунки за будь-які роботи у квартирі. Свідок підтвердив, що провів усі розрахунки готівкою із відповідачем до моменту підписання акту виконаних робіт, спочатку оплативши йому за купівлю матеріалів, а згодом оплативши йому решту суми для того, аби усунути виявлені позивачем недоліки в роботі, оскільки до моменту звернення до експерта вважав, що допущені недоліки можна було усунути без виконання повного циклу робіт заново. Відповідно до ст.ст. 10, 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування відповідача не можу ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін виникає спір. У судовому засіданні відповідачем не подано жодного належного та допустимого доказу того, що він своїми діями не порушував охоронювані законом права позивача на якісний результат робіт. Відповідач також не спростував свою вину у неякісному виконанні робіт. Враховуючи що згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, суд не може виходити за межі розгляду справи, предмет розгляду якої заявлено позивачем, якщо іншого не передбачено законом. Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи із меж заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає заявлені позовні вимоги підставними і обґрунтованими, а отже такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 22, 23, 526, 852, 853,858 ЦК України, ст. 1,4,6,10 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved