Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому посилався на те, що він разом з [PERSON] є власниками по ? частині на праві сумісної дольової власності квартири [ADDRESS]. У жовтні 2013 року в цю квартиру без його відома та згоди вселились [PERSON] , [PERSON] разом з малолітньої донькою [PERSON] , [INFO], замінивши замок на вхідних дверях квартири, перешкоджаючи йому у праві користування та розпорядження своїм майном. Дані обставини підтверджені результатом перевірки його заяви до Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області. Тому просив виселити відповідачів разом з малолітньою дитиною з займаної квартири. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві, про що надав суду відповідні докази. Доповнив, що він особисто зустрічався із [PERSON], який його повідомив, що він проживає в квартирі разом з дружиною та донькою на законних підставах, оскільки уклав договір найму приміщення та відмовився йому надати цей договір для ознайомлення. Тоді він повідомив [PERSON] про те, що укладений договір є не законним, оскільки порушені його права як співвласника квартири. З цим договором він був ознайомлений в органах міліції, коли проводилась перевірки його заяви. Укладений договір був з матрі»ю [PERSON] в присутності [PERSON]. З ним укладений договір не було погоджено, дозвіл на вселення він не давав, тому вважає порушеними його права. В цій квартирі дійсно проживає його мати [PERSON], яка користується пільгами, оплачуючи 50% суми комунальних послуг . До неї відсутні будь-які претензії. У дверях був замінений замок, бо увійти в квартиру він не міг. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав , посилаючись на те, що порушені права позивача, передбачені статтею 41 Конституції України, 316 ЦК України щодо права його власності на квартиру, відповідно до яких власник має право користування, розпорядження та володіння майном. Власники можуть розпоряджатися власністю за спільною згодою. Без його згоди в квартиру [ADDRESS] була вселена сім»я відповідачів. Щодо малолітньої дитини, то вона повинна бути прописаною та проживати разом з батьками. У даному випадку права дитини не можуть бути порушено, оскільки спірна квартира не є власністю її батьків [PERSON] та [PERSON]. У подальшому у судове засіданні не з»явився, належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомляв, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, подала до суду письмові заперечення на позов, які були нею оголошені у судовому засіданні. Усно пояснила, що вона є власником ? частини квартири в праві сумісної дольової власності. Позивач фактично не є власником квартири, бо проживає за іншою адресою, вказаною у позові, не оплачує комунальні послуги. Квартирою користується мати - [PERSON] Замки на двері квартири не мінялися. На виселення відповідачів по справі не згодна, оскільки дії [PERSON] направлені на збереження нерухомості . Щодо розпорядження цією квартирою, позивач їй не повідомляв. Де зареєстрована малолітня дитини їй невідомо. Третя особа Органа опіки та піклування Лисичанської міської ради Боднарчук Л.І. пояснила, що їй невідомо де зареєстрована малолітня дитина, але вважає, що до спірної квартири малолітня дитина відношення не має. Дитини повинна бути зареєстрована за місцем реєстрації батьків. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказував, що він знаходиться в спірній квартирі на підставі укладеного договору найму від 01.10.2013 року, укладеним між ним та [PERSON] ( а.с.74) Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі на підставі матеріалів справи. Вказує, що за вказаною адресою проживає на підставі договору найму житла від 01.10.2013 року, укладеному між нею та [PERSON] ( а.с.75) Суд досліджує надані докази: копія висновку за результатами звернення [PERSON] від 29.11.2013 року, копія листа МВ УМВС № 29623 від 29.11 2013 року, довідка паспортної служби № 165 від 11.01.2014 року, копія договору дарування квартири від 11.06.2009 року, копія витягу з Державного реєстру правочинів, копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, матеріали номенклатурної справи № 12/45 т.163 Лисичанського МВ УМВС України за результатами перевірки звернення [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогами про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимого про вчинення певний дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що відповідно договору дарування квартири від 11.06.2009 року [PERSON] подарувала [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS]( а.с.12-13). Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.06.2009 року [PERSON] зареєстрований власником квартири [ADDRESS] ( а.с.14). 16.03.2010 року [PERSON] на підставі договору дарування передав безоплатно у власність [PERSON] ? частку вищевказаної квартири і остання прийняла ? частку квартири як дарунок, що сторони не оспорюють у судовому засіданні. Із договору № б/н піднайму житла від 01.10.2013 року вбачається, що [PERSON] зі згоди власниці ? частки квартири, яка здається в найм, [PERSON], здала в найм [PERSON] , місце реєстрації якого [ADDRESS] однокімнатну квартиру, розташовану на 3 поверсі п»ятиповерхового будинку за адресою [ADDRESS] для проживання із сім»єю : дружина [PERSON], [INFO], місце реєстрації [ADDRESS], дочка [PERSON], [INFO]. Строк дії договору з 01.01.2013 року по 01.09.2014 року ( а.с.54-56 матеріали перевірки МВ УМВС). З пояснень [PERSON] від 28.11.2013 року ( а.с.57 мат. перевірки МВ УМВС) вбачається. що в квартирі [ADDRESS] раніше проживала [PERSON], [INFO], яку забрала дочка [PERSON] прож. в [ADDRESS] для догляду за нею та її утримання. В теперішній час за адресою [ADDRESS] проживає молода сім»я з дитиною, яких вселили туди хазяйка квартири [PERSON], після чого був укладений договір найму квартири в присутності [PERSON], яка є власником ? частини. В довідці бесіди від 28.11.2013 року [PERSON] пояснив, що 01.10.2013 року між ним та [PERSON] в присутності [PERSON], яка є власником ? частини квартири на праві сумісної дольової власності, був укладений договір найму квартири за адресою [ADDRESS] ( а.с.58 мат. перевірки МВ УМВС). Таким чином у судовому засадні було встановлено те, що без згоди [PERSON], який власником ? частини квартири [ADDRESS] [PERSON], колишня власниця квартири, зі згоди іншого власника ? частини квартири [PERSON] уклала договір найму, на підставі якого в квартиру [ADDRESS] вселились відповідачі, що є порушенням права позивача на користування квартирою. Тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідачі підлягають виселенню з квартири без надання іншого житлового приміщення. На підставі ст.ст. 321,386,391 ЦК України,

Outcome: approved