Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку в розмірі 16659,66 грн. та 10000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та в обґрунтування позову зазначив, що з 07.09.1993 року перебував у трудових відносинах з Геологорозвідувальною експедицією № 37, яка є структурним підрозділом Казенного підприємства «Кіровгеологія», працював на посаді провідного гідрогеолога. 31.12.2013 року звільнений з роботи за власним бажанням. Рішенням суду стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.01.14 року по 05.06.15 року. Просить стягнути з 05.06.15 року по 30.10.15 року тобто по день фактичного розрахунку , що складає 102 дні. Стверджує, що з вини відповідача йому завдано моральної шкоди, зокрема, переживання, порушено та змінено звичайний ритм життя. В зв'язку з чим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди . В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав . В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що КП «Кіровгеологія» створено за постановою кабінету міністрів України від 30.06.1998 року №987 шляхом перетворення Державного геологічного підприємства «Кіровгеологія», є його правонаступником і належить до сфери управління Державної служби геології та надр України. Згідно ч.1 ст. 76 Господарського кодексу України основним (понад 50 % споживачем продукції (робіт, послуг) казенних підприємств виступає держава. Переважаючим (понад 50%) є виробництво суспільно необхідної продукції (робіт, послуг), яке за своїми умовами і характером потреб, що ним задовольняються, як правило, не може бути рентабельним. Відповідно до Статуту Підприємства основною метою діяльності підприємства є геологічне вивчення надр, проведення геолого-пошукових і геологорозвідувальних робіт на стратегічну сировину (радіоактивні і рідкісні елементи, алмази і благородні метали), радіоекологічних досліджень і вивчення природних джерел випромінювання на території України. КП «Кіровгеологія» проводить геологорозвідувальні роботи за рахунок коштів державного бюджету та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 1992 року № 709-3 «Про питання пов'язані з геологорозвідувальними роботами на уран, іншу стратегічну сировину та радіоекологічними дослідженнями» (ТАЄМНО). З цією метою щороку в державному бюджеті передбачається обсяг видатків, який в установленому порядку доводиться до розпорядника бюджетних коштів - Державної служби геології та надр України, далі «Замовник». Порядок проведення геологорозвідувальних робіт за рахунок коштів державного бюджету визначається постановою Кабінету Міністрів України № 279 від 14 березня 2006р. Цей порядок визначає процедуру доведення геологічних (технічних) завдань, прийняття та оцінки їх результатів, фінансування геологорозвідувальних робіт, що проводяться за рахунок коштів державного бюджету на території України. Оплата виконаних геологорозвідувальних робіт здійснюється Замовником згідно з договором між Замовником та КП «Кіровгеологія» та порядком обслуговування державного бюджету за видатками шляхом перерахування коштів на поточний рахунок«Кіровгеологія», в межах видатків на місяць. Призупинення виробничого процесу до вирішення питання повного та своєчасного фінансування геологорозвідувальних робіт може привести до зриву виконання Державного замовлення. Отже, враховуючи специфіку діяльності, Підприємство існує тільки за рахунок коштів від державного замовлення (державного фінансування). Зазначена заборгованість по заробітній платі у КП «Кіровгеологія» виникла у зв'язку із недофінансуванням Державою геологорозвідувальних робіт, а саме, Державною службою геології та надр України, яка є замовником зазначених робіт, які здійснює підприємство. Тому вважає, що вина підприємства стосовно невчасної виплати заборгованості по заробітній платі відсутня, прямої вини у нездійсненні своєчасного розрахунку при звільненні з позивачем немає. Позивач при обґрунтуванні позовних вимог про стягнення середньої заробітної плати на підставі положення ст. 117 КЗпП України помилково вважає, що встановлення наявності вини КП «Кіровгеологія» у невиплаті належних йому при звільненні сум Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.03.2014 року є преюдиційною обставиною і звільняє його від необхідності доведення вини КП «Кіровгеологія». Позивачем нарахована сума за час затримки розрахунку складає 16 659, 66 грн. З таким способом розрахунку не може погодитись відповідач та надає суду розрахунок, в якому сума мала б складати 14 241, 24 грн. В частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. просить відмовити, оскільки позивачем не було надано належного доказу про завдання йому моральної шкоди та належним чином не обґрунтовано саме таку грошову суму. Судом встановлено наступні факти. Позивач з 07.09.1993 року по 31.12.2013 року працював на посадах помічника машиніста бурової установки, гідрогеолога, провідного гідрогеолога в Геологорозвідувальній експедиції № 37, яка є структурним підрозділом Казенного підприємства «Кіровгеологія», про що свідчать записи № 8-13 в трудовій книжці [PERSON], серії [NUMBER] (а.с. 7-10). Наказом № 112-к від 25.12.2013 року позивача звільнено за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (а.с. 11). Проте, в день звільнення з позивачем не було проведено розрахунку, як того вимагають положення статті 116 Кодексу законів про працю України, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.06.2015 року стягнуто з Казенного підприємства «Кіровгеологія» на користь [PERSON] 58145,48 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.14 року по день винесення рішення у справі та 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с.6-7). На виконання вищевказаного рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда 05.06.2015 року видано виконавчий лист (а.с. 5), однак розрахунок з позивачем по заробітній платі проведено лише 30.10.15 року, що підтверджується довідкою ( а.с. 10). Згідно статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням Кіровського районого суду м. Кіровограда від 05.06.2015 р. по справі 2/404/1583/15 було стягнуто середній заробіток з відповідача на користь позивача за період з 01.01.2014 по 05.06.2015 р.р. З того часу ( 05.06.2015 р). затримка виплати до моменту розрахунку з позивачем (30.10.2015 року) склав 102 робочих дні. Розрахунок суми за час затримки : 163,33грн. х 102 дн.= 16659,66 грн. Сума середнього заробітку за час затримки складає 16659,66 грн.. Наданий розрахунок відповідачем з меншою сумою середнього заробітку не підлягає дослідженню та оцінці в суді, оскільки вказаним вище рішенням суду встановлено обставини , що середньоденний заробіток позивача склав 163,33грн. , та відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Період затримки розрахунку з 05.06.2015 року по 30.10.2015 року, заявлений позивачем складає 102 днів . Стаття 141 Кодексу законів про працю України покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок неухильно додержуватись законодавства про працю. Недотримання вимог трудового законодавства щодо проведення розрахунку з працівником при звільненні, свідчить про порушення норм законодавства про працю України та трудових прав позивача. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є законними та обґрунтованими, і підлягають задоволенню повністю. Щодо моральної шкоди, заявленої позивачем у трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його прав, визначено у статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, враховуючи те, що судом достовірно встановлена невиплата належних позивачу грошових сум, яка виразилася у несвоєчасній виплаті заробітної плати при звільненні, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково стягнути з Казенного підприємства «Кіровгеологія» на користь [PERSON] -16659,66грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 1000,00 грн. моральної шкоди та 606,40 грн. судового збору . В решті позовних вимог відмовити у зв»язку необгрунтованістю та безпідставністю. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 606,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial