Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 27.11.2014 в сумі 39\~170 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору позики від 27.11.2014 між [PERSON] та [PERSON], останній отримав грошові кошти у сумі 39 170 грн. За умовами зазначеного договору боржник зобовязався повернути кошти за першою вимогою позивача. Протягом 2016 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, проте відповідач вимогу позивача залишив без задоволення, тому був змушений звернутись до суду із відповідним позовом. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, позивач до суду не зявився, надіслав до суду заяву, в якій прохав розгляд справи провести у його відсутність, а його позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Позов [PERSON] визнав повністю. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що 27.11.2014 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого останній отримав грошові кошти у сумі 39\~170 грн. під заставу автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 1.6, 2006 р.в., державний номерний знак [NUMBER], та зобовязався повернути грошові кошти за першою вимогою позивача (а.с.5). Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач протягом 2016 року неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути йому суму боргу, проте відповідач не виконав вимогу договору позики та не повернув борг у сумі 39\~170 грн. (а.с.2). Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватись належними чином, належними сторонами, відповідно до умов договору та норм цивільного законодавства України. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи невиконання відповідачем зобов'язань по поверненню боргу, визнання останнім позову в повному обсязі, позов про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved