Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажі нерухомого майна № Н/97-0242 від 07 квітня 1997 року. Позивач в період з 26 січня 1986 року по 06 грудня 1989 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.01.1986 року та Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.12.1989 року. Після розлучення з [PERSON] (першим чоловіком) позивач залишила прізвище [PERSON] , яке зазначено Договорі купівлі-продажу. Проте, з 29.06.2005 року по теперішній час позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] та має прізвище [PERSON] . Відповідно змісту заяви про реєстрацію за місцем проживання № 75 від 09.02.2004 р. [PERSON] (брат позивача) подав зазначену заяву про реєстрацію його за адресою: [ADDRESS] , проти якої позивач не заперечувала. Згідно до Довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 626 від 22.06. 2015 р. виданої КП «ЖКС «Фонтанський» у квартирі позивача зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (мати Позивача, яка померла 27.12.2018 р.) та [PERSON] (брат озивача). [PERSON] без поважних причин в зазначеному житловому примішенні більше 8 років не проживає, жодної участі в її утримані не приймає, його особистих речей в квартирі не має. Формальна реєстрація відповідача в квартирі призводить до значних затрат на оплату комунальних послуг. Місце перебування відповідача позивачу невідоме, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Також згідно заяви від 09.04.2015 року, яка була складена [PERSON] (померлою матір`ю позивача), зазначене, що прописаний [PERSON] не проживає з нею з 2010 року, що підтверджено підписами сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача - [PERSON] надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання не з`явився відповідач, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажі нерухомого майна № Н/97-0242 від 07 квітня 1997 року. Позивач в період з 26 січня 1986 року по 06 грудня 1989 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.01.1986 року та Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.12.1989 року. Після розлучення з [PERSON] (першим чоловіком) позивач залишила прізвище [PERSON] , яке зазначено Договорі купівлі-продажу. Проте, з 29.06.2005 року по теперішній час позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] та має прізвище [PERSON] . Відповідно змісту заяви про реєстрацію за місцем проживання № 75 від 09.02.2004 р. [PERSON] (брат позивача) подав зазначену заяву про реєстрацію його за адресою: [ADDRESS] , проти якої позивач не заперечувала. Згідно до Довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 626 від 22.06. 2015 р. виданої КП «ЖКС «Фонтанський» у квартирі позивача зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (мати Позивача, яка померла 27.12.2018 р.) та [PERSON] (брат озивача). [PERSON] без поважних причин в зазначеному житловому примішенні більше 8 років не проживає, жодної участі в її утримані не приймає, його особистих речей в квартирі не має. Формальна реєстрація відповідача в квартирі призводить до значних затрат на оплату комунальних послуг. Місце перебування відповідача позивачу невідоме, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Також судом встановлено, що відповідно заяви від 09.04.2015 року, яка була складена [PERSON] (померлою матір`ю позивача), зазначене, що прописаний [PERSON] не проживає з нею з 2010 року, що підтверджено підписами сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 14.01.2019 року складеного посадовою особою КП «ЖКС «Фонтанський» [PERSON] у присутності мешканців будинку [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в якому вказано, що відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2010 року. 22.08.2019 року посадовою КП «ЖКС «Фонтанський» [PERSON] повторно у присутності мешканців будинку [ADDRESS] , які є сусідами відповідача: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] складено Акт про непроживання особи за місцем реєстрації в якому вказано, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2010 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивачів створює їм перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад один рік, ніяких речей відповідача в квартирі не міститься. Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов`язані зареєструвати своє місце проживання. Отже, враховуючи, що [PERSON] не проживає у квартирі позивача більше 10-х років, речей відповідача в квартирі немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачем не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.

Outcome: approved