Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на підстави на обставини викладені в позові ,просил суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявився , про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав заяв про розгляд справи за його відсутності та позов підтримав . Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала заяв про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України,Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в спосіб, визначений законом або договором. З урахуванням положень\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~\~від 04.11.1950р., суд може захистити право особи у визначений позивачем спосіб, якщо такий спосіб є ефективним, тобто таким, що є адекватним змісту порушеного права, характеру порушення та наслідкам, які це порушення потягло за собою. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними задачами судочинства є: законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості. Згідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства й вирішив справу згідно із законом на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що підставі договору дарування квартири від 19.10.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 7 - 6327 та в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації під № 343, позивачу належить квартира загальною площею 55,6 кв. метрів, розташовану за адресою : [ADDRESS]. 23.05.2012року відповідачка [PERSON] була офіційно зареєстрована за адресою: [INFO], про що свідчить виписка з домової книги про склад сімї та прописку, видана начальником дільниці № 4 КГ1 «ЖКС» «Хмельницький» від 24 листопада 2016 року. Відповідно до заяви від 30 січня 2017 року сусідки [PERSON], підпис якої засвідчено начальником дільниці КП ЖКС «Хмельницький», відповідач не проживає за адресою [INFO] з лютого місяця 2015 року. Відповідно до ч.1\~ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Outcome: approved