Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 008-13502-041212 від 4 грудня 2012 року в розмірі 14 887,42 гривень, з яких 11 776,66 гривень - тіло кредиту, 735,83 гривень - прострочене тіло кредиту, 590,17 гривень - заборгованість за відсотками, 1 784,76 гривень - заборгованість за комісіями. Позов мотивує тим, що 4 грудня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір № 008-13502-041212, згідно з умовами якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER], надав платіжну картку, здійснював обслуговування на умовах викладених в тарифах, які є невід'ємною частиною договору та умовах викладених в правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Позивач надав держателю кредит, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Відповідач зобов'язався щомісяця в строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць. Станом на 2 червня 2014 року відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобов'язань згідно з кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 3, 11, 15, 16, 526, 530, 1046-1056 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно якої позовні вимог підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі, у випадку неявки відповідача відносно винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 2). Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що кредит спочатку сплачував без прострочень в період часу з січня по травень 2013 року, в подальшому через фінансові проблеми не зміг вчасно погашати заборгованість, однак не згідний з сумою заборгованості, оскільки сплатив банку 15 000 гривень, які на його думку не враховані при визначені заборгованості. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності представника позивача у справі та постановити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 4 грудня 2012 року між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір № 008-13502-041212, згідно з умовами якого банк відкриває держателю картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті гривні та надає держателю платіжну картку (а.с. 3-8). Відповідно до п. 2.3 частини першої, п. 3.3 частини третьої договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 50 000 гривень та на день укладення договору , встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 15 000 гривень. Ліміт кредитної лінії на рахунку розраховується банком самостійно та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії. Згідно з тарифами на обслуговування платіжних карток держатель зобов'язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, що складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит, овердрафту, процентів за овердрафт, штраф за прострочену заборгованість та суми заборгованостей за минулі періоди. Згідно з п. 1.6 тарифів на обслуговування платіжних карток процентні ставки встановлені в розмірі 16,99% річних за користування кредитною лінією, 4,95% щомісячно плати за обслуговування кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 2 червня 2014 року в розмірі 14 887,42 гривень, з яких 11 776,66 гривень - тіло кредиту, 735,83 гривень - прострочене тіло кредиту, 590,17 гривень - заборгованість за відсотками, 1 784,76 гривень - заборгованість за комісіями, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3). Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № 008-13502-041212 від 4 грудня 2012 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. У зв'язку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути 14 887,42 гривень. Судом не беруться до уваги пояснення позивача про не зарахування сплачених коштів в сумі 15 000 гривень в рахунок погашення заборгованості по спірному кредитному договору, оскільки вказані кошти відображені в розрахунку заборгованості, з якого вбачається, що такі скеровані на погашення частково тіла кредиту, відсотків, комісій за користування кредитом. При цьому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у справі, що складаються з 243,6 гривень - судового збору.

Outcome: approved