Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті батька позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Сторони є спадкоємцями померлого за законом, позивач спадщину прийняла шляхом постійного проживання з померлим, відповідач від прийняття спадщини відмовилася. Звернувшись до нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач отримала відмову у такому, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вище зазначене нерухоме майно, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті [PERSON] За вказаних обставин просила визнати за [PERSON] право власності на будинок, що складається з: житлового будинку «А», загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м., будинку «Г», загальною площею 24.7 кв.м., житлової площі 17,3 кв.м., прибудови «а», тамбуру «а-1», ганку «а-2», прибудови «г», літньої кухні «Б», веранди «б», навісу «б-1», навісу «и», навісу «Д», навісу «К», навісу «Н», сараю «В», сараю «Ж», сараю «З», сараю «М», сараю «Р», погрібу з шийкою «Е», вбиральні «С», огорожі № 1, 2, 6, споруди № 3, 4, 5, І, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої - позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що [INFO] року, помер [PERSON], про що 22 жовтня 2013 року складено актовий запис за № 210 (а.с. 4). Відповідно до технічного паспорту виготовленого станом на 23 червня 2014 року, об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS], складається з: житлового будинку «А», загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м., будинку «Г», загальною площею 24.7 кв.м., житлової площі 17,3 кв.м., прибудови «а», тамбуру «а-1», ганку «а-2», прибудови «г», літньої кухні «Б», веранди «б», навісу «б-1», навісу «и», навісу «Д», навісу «К», навісу «Н», сараю «В», сараю «Ж», сараю «З», сараю «М», сараю «Р», погрібу з шийкою «Е», вбиральні «С», огорожі № 1, 2, 6, споруди № 3, 4, 5, І (а.с. 10 - 13). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] року; її батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до виданої Любимівською селищною радою Каховського району Херсонської області від 13 червня 2014 року [PERSON] був зареєстрований та проживав по [INFO] року в будинку [ADDRESS]. Разом з ним проживали дружина [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] (а.с. 6). Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 16 липня 2014 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що після смерті [PERSON], заведено спадкову справу № 77/2014. 14 квітня 2014 року з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася дружина померлого - [PERSON] 11 липня 2014 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася дочка померлого - [PERSON] Інші спадкоємці не зверталися. Підставою для відмови у видачі свідоцтва слугувало те, що заявником не надано нотаріусу жодного правовстановлюючого документу на житловий будинок щодо належності його спадкодавцю (а.с. 8). Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілько спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч. 1 ст. 1299 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вище наведені норми цивільного права, вбачає, що відповідно до законодавства, яке було чинне на час набуття права власності на житловий будинок спадкодавцем, передбачалася державна реєстрація права власності, проте виникнення права власності на будинок не залежало від державної реєстрації. Суд приходить до висновку про те, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], правомірно з дотриманням вимог законодавства, що діяло на час виникнення права власності. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів (ст.ст. 11, 60 ЦПК України). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у зв'язку з неможливістю оформлення позивачем права власності на житловий будинок, що належав померлому на праві власності, порушуються її законні права та інтереси, як спадкоємця за законом, які підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок. Вбачає правомірність набуття права власності позивачів на спадкове майно - житловий будинок. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачами дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами. З огляду на положення ст. 376 ЦК України право власності в порядку спадкування на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, у зв'язку з чим вимоги позивачів щодо визнання господарчої споруди - ганок «а-2» збудованого у 2007 році самовільно позивачем, суперечить закону та не підлягає задоволенню.

Outcome: partial