Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: земельної ділянки площею 1,64 га (кадастровий номер [NUMBER]); земельної ділянки площею 0,25 га; земельної ділянки розміром 3,29 умовних кадастрових гектара; грошових внесків з належними відсотками та сум компенсаційних виплат у філії Ощадбанку № 6780/03 Ренійського району Одеської області на рахунках [NUMBER], [NUMBER] та житлового будинку по [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], який успадкував це майно після смерті свого батька [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] У встановлений законодавством строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, інший спадкоємець першої черги [PERSON] на спадщину не претендує. Пізніше, 15.03.2016 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач направив до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,64 га (кадастровий номер [NUMBER]), земельну ділянку площею 0,25 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та житловий будинок по [ADDRESS]. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка по справі, у підготовче судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер - [INFO]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер - [INFO].; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла -[INFO].; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія державного акту на право приватної власності на землю розміром 0,25 га, серія [NUMBER] на ім'я [PERSON]; копія державного акту на право приватної власності на землю розміром 1,64 га, серія [NUMBER] на ім'я [PERSON]; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку розміром 1,64 га (кадастровий номер [NUMBER]); копія довідки Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 04.12.2015 р., згідно якої [PERSON] на момент смерті [PERSON] мешкав разом з ним; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], самочинні споруди Тамбур «а», гараж літ. «Г», власник - [PERSON]; копія домової книги; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,25 га державний акт на право приватної власності серії [NUMBER]. На випадок своєї смерті [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у зв'язку з чим спадкоємство здійснювалось за законом Спадкоємцем першої черги за законом був син [PERSON], який прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, однак не оформив її відповідно до вимог законодавства. [INFO]. [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,25 га державний акт на право приватної власності серії [NUMBER] та земельної ділянки площею 1,64 га (кадастровий номер [NUMBER]). Заповідального розпорядження [PERSON] не залишив, у зв'язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є син - [PERSON], який є позивачем по справі та дружина [PERSON], яка є відповідачкою по справі. У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. 15.03.2016 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька, шляхом прийняття спадщини в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги спадщину не прийняла, на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. . Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом постійного поживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інший спадкоємець першої черги [PERSON] спадщину не прийняла, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України оскільки постійно мешкав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, однак оформити її не може у зв'язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved