Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 25.02.2011 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27.10.2015 було розірвано за рішенням суду. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач вказує на те, що на сьогоднішній день, вони з відповідачем проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть Позивач самостійно здійснює виховання та утримання дітей, тоді як відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не бере участі в їх вихованні, що зумовило позивача звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд, з підстав викладених у позові, його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином про час та місце слухання справи, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 25.02.2011 між сторонами у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб, актовий запис №289, який, в подальшому було розірвано (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17.06.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №996 (а.с.8) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05.10.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1948 (а.с.9). З пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що в силу сімейних обставин, життя з відповідачем не склалося, а згодом, з 20.12.2014 подружні стосунки між ними припинилися, коли відповідач відмовився сприяти сім'ї у виїзді на відпочинок, мотивуючи відсутністю коштів та бажання. В подальшому, шлюб між сторонами було розірвано. При цьому, позивач зазначала, що на протязі всього часу перебування у шлюбі відповідач коштів на їх утримання не надавав. На разі, місцезнаходження відповідача позивачу не відомо, їхні малолітні діти проживають разом з нею, вона, за допомогою батьків, самостійно здійснює їх виховання та утримання. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 ст.155 СК України, встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.2 ст.182 СК мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з копії довідки ТОВ «Габро Сервіс», виданої [PERSON] 09.07.2015 за Вих. №09/07-03 в тому що він дійсно працював у ТОВ «Габро Сервіс» з 03.02.2014 та займає посаду менеджер із збуту. Посадовий оклад становить 1450,00грн. та заробітна плата за рік (за період роботи з 01.01.2015 по 30.06.2015) склала 9626,28грн. з урахуванням податків (а.с.10). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися та враховуючи те, що відповідач офіційно працює та має регулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітніх дітей підлягають задоволенню частково, а саме: слід стягнути з відповідача на користь позивача, на утримання їх спільних дітей, аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 02.12.2015 до досягнення повноліття [PERSON], після чого стягувати у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial