Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті батька позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем померлого за законом, спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяв до державного нотаріуса, однак нотаріус відмовив позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вище зазначене нерухоме майно, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті матері. За вказаних обставин просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з: житлового будинку «А», загальною площею 148,0 кв.м., житловою площею - 64,2 кв.м.; підвалу під «А»; ганку «а»; входу в підвал «а-1»; літньої кухні «Б»; прибудови «б»; вбиральні-душу «Д»; сараю «В»; сараю «Г»; сараю «Е»; огорожі 1-3; споруди № 4-6, І. Позивач в судове засідання про дату, час і місце судового розгляду оповіщений належним чином у встановленому порядку, не з'явився, про причини неявки, їх поважність не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання представник Любимівської селищної ради Каховського району не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої - позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що [INFO], помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 19 березня 2012 року зроблено актовий запис за № 2 (а.с.3). Згідно договору купівлі-продажу укладеного, 07 січня 1971 року між [PERSON] (далі - продавець) та [PERSON] (далі - покупець), покупець придбав належний продавцю на праві приватної особистої власності «врем'янку», розташовану в [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], її батьком є [PERSON] (а.с. 4). 01 травня 1993 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 6. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини «[PERSON]» (а.с. 5). З виданої довідки Любимівською селищною радою Каховського району від 21 серпня 2011 року слідує, що житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,30 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] значиться за [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки Любимівської селищної ради Каховського району від 05 вересня 2012 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав по [INFO] в [ADDRESS], одиноко. Заповіт від його імені не реєструвався селищною радою (а.с. 8). Відповідно до технічного паспорту виготовленого станом на 20 травня 2014 року, об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS], складається з: житлового будинку «А», загальною площею 148,0 кв.м., житловою площею - 64,2 кв.м.; підвалу під «А»; ганку «а»; входу в підвал «а-1»; літньої кухні «Б»; прибудови «б»; вбиральні-душу «Д»; сараю «В»; сараю «Г»; сараю «Е»; огорожі 1-3; споруди № 4-6, І (а.с. 10 - 13). Постановою державного нотаріуса Заремба С.А. від 04 листопада 2013 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 244/2012, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася дочка померлого [PERSON] Свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Підставою для відмови у видачі свідоцтва слугувало те, що заявником не надано нотаріусу жодного правовстановлюючого документу на житловий будинок щодо належності його спадкодавцю (а.с. 6). Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадщина приймається шляхом подання заяви про прийняття спадщини, особисто спадкоємцем (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілько спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч. 1 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вище наведені норми цивільного права, вбачає, що відповідно до законодавства, яке було чинне на час набуття права власності на житловий будинок спадкодавцем, а саме Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, передбачалася державна реєстрація права власності, проте виникнення права власності на будинок не залежала від державної реєстрації. Суд приходить до висновку про те, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], правомірно з дотриманням вимог законодавства, що діяло на час виникнення права власності. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів (ст.ст. 11, 60 ЦПК України). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у зв'язку з неможливістю оформлення позивачем права власності на житловий будинок, що належав померлому на праві власності, порушуються її законні права та інтереси, як спадкоємця, які підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок. Вбачає правомірність набуття права власності [PERSON] на спадкове майно - житловий будинок. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачем дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами.

Outcome: partial