Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що з постанови приватного виконавця Мукорез О.Л. від 24.02.2020 року, яка була отримана поштою 18 березня 2020 року, він дізнався, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. 29.01.2020 року було видано виконавчий напис №158 про звернення стягнення на нежитлове приміщення площею 127,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитом 211 964,97 дол. США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 165 766,39 дол. США, плата за вчинення нотаріальних дій 1400,00 грн. Будь-яких інших повідомлень про звернення стягнення на заставне майно позивач не отримував. Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. у судове засідання не з`явився, надав до суду витребувані документи. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. про день та час розгляду справи повідомлений, в судове засідання не з`явився. Ухвалою суду від 25.03.2020 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 25.03.2020 року ухвалою суду вжиті заходи щодо забезпечення позову, а саме зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукорез Олександра Леонідовича зупинити стягнення за виконавчим написом №158 від 29.01.2020 року виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергієм Анатолійовичем про звернення стягнення на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитом 211964,97 дол. США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 165\~766,39 дол. США, плата за вчинення нотаріальних дій 1400,00 грн. Суд дослідивши наявні докази по справі, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір: рамкова угода SMERS00562 та договір про надання траншу SME0007837. Іпотечний договір SMERS00562/1 від 23 січня 2008 року було укладено на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, предметом іпотеки за іпотечним договором виступило нежитлове приміщення площею 127,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 14 вересня 2009 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі №2422 було винесено рішення про стягнення на користь ЗАТ «Альфа Банк» з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за договором про надання траншу у сумі: заборгованість за кредитом 586 376,68 доларів США, заборгованість по процентам 37 878,30 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 2864851,98 грн., стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа Банк» пеню за договором поруки у розмірі 3770497,16 грн., стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа Банк» пеню за договором поруки у розмірі 3770497,16 грн., стягнуто солідарно судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору в сумі 25500,00 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2012 року, з врахуванням ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2012 року видано виконавчий лист про примусове виконання рішення рішенні Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі №2422 від 14 вересня 2009 року. Тобто з моменту звернення ЗАТ «Альфа Банк» до третейського суду, заявлення вимоги про дострокове погашення кредиту, закінчився термін дії кредитного договору: рамкової угоди SMERS00562 та договору про надання траншу SME0007837 від 23.01.2008 року. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ЗАТ «Альфа Банк», використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, у рішенні Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі №2422 від 14 вересня 2009 року йдеться про стягнення на користь ЗАТ «Альфа Банк» з [PERSON] заборгованості за договором про надання траншу у сумі: заборгованість за кредитом 586 376,68 доларів США, заборгованість по процентам 37 878,30 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 2864851,98 грн. Проте, з виконавчого напису №158 від 29.01.2020 року вбачається про заборгованість за кредитним договором за період 29 листопада 2018 року по 28 листопада 2019 року, а саме: заборгованість за кредитом - 211 964,97 дол. США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 165 766,39 дол. США. У порушення вимог статей 631, 1048, 1050 ЦК України, AT «Альфа Банк» нарахував проценти поза межами строку дії кредитного договору. Таким чином, AT «АЛЬФА БАНК» при зверненні до нотаріуса не повідомив останнього про припинення дії кредитного договору від 23 січня 2008 року: рамкова угода SMERS00562 та договір про надання траншу SME0007837, всупереч вимогам закону нарахував проценти за користування кредитом поза межами дії кредитного договору, надав недостовірні відомості та документи про розмір заборгованості, а тому сума заборгованості, яка подана AT «Альфа Банк» нотаріусу не може вважатись безспірною, як то визначено частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат». Термін дії кредитного договору припинив свою дію з моменту постановлення рішення Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 14 вересня 2009 року, коли з [PERSON] було стягнуто достроково всю суму кредиту та відсотків на час звернення банку до суду, а тому виконавчий напис №158 від 29.01.2020 року про звернення стягнення було видано за межами трирічного строку, який визначено частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконане у Встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 20 ЗУ «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Щодо встановленого частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» трирічного строку для вчинення виконавчого напису, необхідно врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в пунктах 27 - 32 постанови від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню: «..зазначений строк не може бути змінений договором. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін». У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6- 158цс 15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувана на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову». Таким чином, існують підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити і визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис виконавчий напис №158 від 29.01.2020 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. про звернення стягнення на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитом 211964,47 дол.США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 165766,39 дол.США, плата за вчинення нотаріальних дій 1400,00 грн.

Outcome: approved