Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідачки 2 403 грн. 29 коп. заборгованості за спожиту електроенергію та 486 грн. 14 коп. річних та інфляційної складової боргу. Посилається в позові на те, що відповідачка є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Київенерго». Станом на 01 листопада 2012 року в зв'язку з невиконанням зобов'язань у відповідача виникла заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 2 403 грн. 29 коп. Виходячи з цього, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача заборговану суму з врахуванням інфляції та 3% річних, яка складає 486 грн. 14 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки на його адресу повертаються до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням терміну зберігання. Виходячи з цього та вимог ст.77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, що пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим законом та іншими нормативно-правовим актами. Взаємовідносини між громадянами/фізичними особами-споживачами електричної енергії/ з енергопостачальниками регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення. Відповідно до п. п. 19, 21 Правил користування електричною енергією затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця, Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Іншими словами, кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно відповідачем за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS], де проживає відповідач, позивачем відкрито особовий рахунок одержувача електроенергії [NUMBER]. Відповідачка не сплачує за фактичне місячне споживання електроенергії, в зв»язку з чим станом на 01.11.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 2403, 29 гр. /а.с. 6; 10 - 17 / Згідно з п. 48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. П. 53 Правил визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. З точки зору даної норми закону виконання зобов'язання - це здійснення боржником на користь кредитора обумовленої дії, яка складає предмет зобов'язання. При цьому дія повинна точно відповідати всім умовам договору, вимогам ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за їх відсутності - вимогам, що звичайно висуваються, у тому числі звичаїв ділового обігу, правил ділової етики. Виходячи з викладеного вище,заборгованості відповідачки за надані послуги з енергопостачання,суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання послуг з енергопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч.1 ст.509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи ці обставини, суд приходить до висновку і про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідачки суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції в розмірі 366, 17гр. та 119, 97гр. річних.

Outcome: approved