Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Інкомстрах» страхове відшкодування у розмірі 41169,37 грн. та 450,00 грн. витрат на проведення авто товарознавчого дослідження, звідповідача [PERSON] - компенсацію моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., судовий збір в розмірі 665,65 грн., вартість проведення обстеження у лікарні - 586,40 грн. та 81,27 грн. поштових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що 11.01.2014 року о 18-58 год. в м. Києві по вул. Харківське шосе,46 відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль «Daewoo Lanos», д/н [NUMBER]. Згідно з даними Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 20.03.2013 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача становила 41169,37 грн. Як встановлено постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2014 року за наслідками розгляду адміністративної справи відносно відповідача [PERSON], вина останнього в скоєнні ДТП була підтверджена, у зв'язку з чим на нього було накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу. Позивач зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована в ПрАТ «СК «Інкомстрах», тому він звернувся із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до страховика та надав всі необхідні для цього документи. 03.02.2014 року зазначена заява була отримана представником ПрАТ «СК «Інкомстрах», але відповіді щодо відмови або виплати страхового відшкодування до цього часу не отримав. Крім того, позивач вказував на спричинення йому моральної шкоди, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок отриманих при ДТП травм, через отримання травми голови він постійно відчуває головний біль, у зв'язку з чим змінився ритм життя, він був змушений був нести додаткові витрати на лікування. Позивач зазначив, що він є приватним підприємцем і заробіток його залежить виключно від виконаної роботи, а зважаючи на те, що значну роль в роботі відіграє наявність транспортного засобу, то через його пошкодження і неможливість використовувати у роботі значно зменшився його заробіток. Всі ці обставини негативно вплинули на його звичайний життєвий ритм, він став дратівливим через постійний головний біль, занепокоєний через брак коштів, відчував апатію до життя. В добровільному порядку відповідачі компенсувати завдану шкоду відмовились, тому позивач, виходячи з вищезазначеного, просив врахувати завдану з вини відповідача [PERSON] матеріальну і моральну шкоду та задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні своє вини у вчиненні ДТП не заперечував та погодився з вимогами позивача щодо відшкодування моральної шкоди, однак заявлений позивачем розмір моральної шкоди вважав завищеним та не помірним для нього. Представник відповідача ПрАТ «СК «Інкомстрах» в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника ПрАТ «СК «Інкомстрах» на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. На підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав, яка відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів врегульовані положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які по суті є організаційно-правовою формою гарантованого державою забезпечення права потерпілих осіб внаслідок дії (взаємодії) джерел підвищеної небезпеки на відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок пригоди. Відповідно до ст. 22 цього закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з п. 36.1. ст. 36 цього закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial