Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив ,що між ним [PERSON] та [PERSON] відповідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 жовтня 2010 року розірвано шлюб . Під час шлюбу, 20 листопада 2007 року, на умовах кредитування позивач та відповідач за рахунок спільних коштів придбали автомобіль марки [PERSON], легковий хетчбек, червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київській обл. 29.11.2007 року, свідоцтво АІС 153840 . 03 грудня 2007 року відповідач по справі отримала кредит в [PERSON] - Банку, а позивач виступив Поручителем за свою дружину при укладанні Договору поруки . Термін повного виконання зобов'язання за Кредитним договором до 03.12.2013 року, але остання плата коштів була здійснена 03.02.2012 року .Сплати коштів по кредиту відбувалась за рахунок спільних коштів подружжя, а після розірвання шлюбу - позивачем [PERSON] від імені [PERSON]. На момент розірвання шлюбу між подружжям була досягнута взаємна згода щодо користування автомобілем. Зокрема, позивач та відповідач домовились, що відповідач періодично надає автомобіль у користування позивачу, а в інший час використовує його в інтересах їх спільних дітей: доньки - [PERSON], [INFO] та сина - Вадима, [INFO] . Однак, відповідач не проживає разом з дітьми.Син постійно проживає з позивачем, а донька - з грудня 2014 року, теж проживає разом з позивачем. Це означає, що відповідач не може використовувати автомобіль в інтересах дітей, також вона з грудня 2014 року майже перестала надавати в користування автомобіль позивачу. 5 травня 2015 року від спільних знайомих позивачу стало відомо, що відповідач має намір здійснити продаж автомобіля. Тим самим, порушивши його права власності на даний автомобіль. Позивач звернувся до відповідача в усній формі з проханням компенсувати вартість 1/2 частки автомобіля, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та знаходиться у користуванні відповідача. Хоча раніше було досягнуто згоди, щодо спільного користування Відповідач по справі відмовила йому, зазначивши, що автомобіль є лише її власністю. 28 липня 2015 року за позивач за власні кошти замовив проведення товарознавчої експертизи автомобіля . Відповідно до Звіту про оцінку вартості транспортного засобу, яка була зроблена ФОП [PERSON] ринкова вартість об'єкту оцінки складає (без врахування ПДВ) 122 210, 00 грн. . Позивач просить розподілити рухоме майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя та складається з автомобіля марки [PERSON], легковий хетчбек, червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київській області 29.11.2007 року, свідоцтво АІС 153840, в рівних частках (1/2 кожному). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму в розмірі 61 105,00 грн. що становить 1\\2 вартості автомобіля., 500,00 грн. вартості проведення товарознавчої експертизи автомобіля та судові витрати у розмірі 616,00 гр. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила,що Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі,від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] та сина - Вадима, [INFO] рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 жовтня 2010 року шлюб було розірвано. Також,у судовому засіданні було встановлено,що під час шлюбу, 20 листопада 2007 року, на умовах кредитування позивач та відповідач за рахунок спільних коштів придбали автомобіль марки [PERSON], легковий хетчбек, червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київській обл. 29.11.2007 року, свідоцтво АІС 153840 . 03 грудня 2007 року відповідач по справі отримала кредит в [PERSON] - Банку, а позивач виступив Поручителем за свою дружину при укладанні Договору поруки . Термін повного виконання зобов'язання за Кредитним договором до 03.12.2013 року, але остання плата коштів була здійснена 03.02.2012 року.Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні копією кредитного договору та оригіналами квитанцій про погашення кредиту.Дані обставини справи стверджуються у судовому засіданні поясненнями відповідачки,яка пояснила,що спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя,що кредит був погашений також за спільні кошти подружжя,хоча шлюб було розірвано у 2010р,але з позивачем припинили відносини лише у 2014р. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ст. 68 цього Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної вартості подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із вимогами ч.1 ст. 69 Сімейногго кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 364 Цивільного Кодексу України, компенсація співвласникові за його частку в спільному неподільному майні може бути надана лише за його згоди. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Крім того рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є його об'єктом права спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 Сімейного кодексу України. Виходячи із встановлених судом обставин та наведених норм закону, суд дійшов висновку, що автомобіль марки [PERSON], легковий хетчбек, червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] є спільним сумісним майном позивача та відповідачки оскільки його було придбано ними за час перебування їх у шлюбі , право спільної власності на нього не припинилось після розірвання шлюбу і частки позивача та відповідачки у праві власності на вказаний автомобіль є рівними(по 1\\2 частині) . Згідно позовних вимог позивач просить розподілити рухоме майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя та складається з автомобіля марки [PERSON], легковий хетчбек, червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київській області 29.11.2007 року, свідоцтво АІС 153840, в рівних частках (1/2 кожному).Стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію вартості 1\\2 частини автомобіля у суммі в розмірі 61 105,00 грн., 500,00 грн. вартості проведення товарознавчої експертизи автомобіля та судові витрати у розмірі 616,00 гр. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог посилалась на ті обставини,що позивач у розподіл не включив інше майно,набуте за час шлюбу.Крім того відповідач вважає,що спірний автомобіль не коштує 122 210, 00 грн.Дані заперечення суд не приймає до уваги,поскільки відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження своїх заперечень. У судовому засіданні відповідач ,заперечуючи проти вартості автомобіля,визначеної висновком Звіту про оцінку вартості транспортного засобу, яка була зроблена ФОП [PERSON] , пояснила,що вона не буде надавати суду будь які докази на підтвердження вартості автомобіля.Тому,враховуючи вимоги ст.. 60 ЦПК України що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при вирішення спору по суті суд приймає до уваги надані позивачем докази вартості автомобіля марки [PERSON],легковий хетчбек,червоного кольору,2007 року випуску,реєстраційний номер [NUMBER] та при його розподілу враховує вартість автомобіля,яка була визначена згідно Звіту про оцінку вартості транспортного засобу, яка була зроблена ФОП [PERSON] Враховуючи викладене,суд вважає за необхідне розділити рухоме майно,що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та складається із автомобіля марки [PERSON],легковий хетчбек,червоного кольору,2007 року випуску,реєстраційний номер [NUMBER],який зареєстрований в Ірпінському МРЕВ ДАІ Київської області. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1\\2 частини автомобіля марки [PERSON],легковий хетчбек,червоного кольору,2007 року випуску,реєстраційний номер [NUMBER] в суммі 61\~105 гр. ,500,00 грн. вартості проведення товарознавчої експертизи автомобіля та судові витрати у розмірі 616,00 гр. На підставі ст.60,70 СК України , ст.. 364 ЦК України,

Outcome: approved