Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового приміщення квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 2018 року. Оскільки, позивач є власником вищезазначеного житлового будинку, він має усі законні підстави здійснювати будь-які дії щодо належного йому нерухомого майна. Згідно довідки про склад сім`ї та прописку № 1931 від 28.11.2019 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , дата реєстрації: 30.03.2019 р.; [PERSON] , дата реєстрації: 19.10.1998 р.; [PERSON] , дата реєстрації: 16.12.2005 р.; [PERSON] , дата реєстрації: 30.03.2019 р. Позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] , з 2017 року по 2019 рік за адресою: [ADDRESS] не проживають. Оскільки зазначені вище особи довгий час за адресою зареєстрованого місця проживання не проживають, він змушений нести додаткові витрати за оплату комунальних та інших послуг виходячи з кількості зареєстрованих осіб за вищезазначеною адресою. На теперішній час реєстрація відповідачів існує формально і створює перешкоди щодо володіння, користування і розпоряджання житловим будинком, який перебуває у власності позивача. Представник позивача адвокат Гречко І. О. в судове засідання з`явився. Заявлені позовні вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за останньою відомою адресою місця його реєстрації, про поважність причини неявки до судового засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву та будь-яких доказів до суду не надав. Відповідачка, [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за останньою відомою адресою місця її реєстрації, про поважність причини неявки до судового засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву та будь-яких доказів до суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 280 ЦПК України, у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У зв`язку із тим, що відповідачі належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за останньою відомою адресою місця реєстрації кожного з відповідачів, відповідачі не з`явились до судового засідання без поважних причин та не повідомили суд про поважність причин неявки, відзиви відповідачі не надали, та оскільки, сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, з цих підстав суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази, оцінивши усі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тімченко О. І., зареєстрований в реєстрі № 789, [PERSON] є власником нерухомого майна квартири під [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї та прописку № 1931 від 28.11.2019 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , дата реєстрації: 30.03.2019 р.; [PERSON] , дата реєстрації: 19.10.1998 р.; [PERSON] , дата реєстрації: 16.12.2005 р.; [PERSON] , дата реєстрації: 30.03.2019 р. Згідно акту про фактичне не проживання особи від 28.11.2019 року, посвідченим начальником дільниці №2 КП ЖКС «Хмельницький» , [PERSON] з 2017 року по 2019 рік за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] не проживає. Згідно акту про фактичне не проживання особи від 28.11.2019 року, посвідченим начальником КП ЖКС «Хмельницький» Кістанова [PERSON] з 2017 року по 2019 рік за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] не проживає. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач є власником нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , а отже він, як власник належного йому майна має усі законні підстави здійснювати будь-які дії, що не заборонені законом, щодо такого майна, оскільки йому належать права володіння, користування, розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Відповідачі за адресою зареєстрованого місця проживання не проживають понад встановлений законодавством України строк без поважних причин. Це є підставою втрати відповідачами права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Надати мотивовану оцінку аргументів відповідачів суд не може, оскільки відповідачі до суду не в`явились, своїх заперечень та відповідних доказів щодо позову у строк встановлений судом до суду не надали. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають понад десять років, по теперішній час та відомостей щодо їхнього місця знаходження їм невідомі. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі по справі не проживають за зареєстрованим місцем проживанням понад встановлений законодавством України строк. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі, зокрема, заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть тощо. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved