Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який в процесі розгляду справи уточнив про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.12.2010 року між Приватним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів банку» додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачем не виконуються належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Позивач зазначив, що станом на 31.10.2017 року за відповідачем [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.12.2010 року у розмірі 106 000,00 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом -15 476,84 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 90 523,16 грн. Таким чином у позивача виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Також Позивачем надано до суду відповідь на відзив та відповідь на заперечення, відповідно до яких позивач пояснив наступне. З анкети-заяви від 07.12.2010 вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила , що «Я згодна з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмову вигляді…». До позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. У 2012 році Відповідачу було перевипущено кредитку картку на престижну картку «Універсальна Gold» відповідно до Тарифів якої Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на пере випущеній картці. Перевипуск карти Відповідачем підтверджується банківською випискою по картковому рахунку, що додається. Оскільки перевипуск карти не являється укладенням нового кредитного договору в заповненні додаткових документів для перевипуску картки не мало необхідності, що не суперечить чинному законодавству України. Позивач зазначає, що з наданої до суду виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користування грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Також представник позивача заперечує посилання відповідача на те, що йому було невідомо про зміну процентної ставки. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,3 % в місяць або 27,6% на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Відповідачу 15.08.2014 та 15.03.2015 було направлено повідомлення про підвищення процентної ставки, однак відповідач не звертався до банку із заявою про розірвання договору. Щодо строку дії договору позивач зазначає, що даний кредитний договір має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та Правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно Умов та Правил картрахунки відкриті на невизначений строк. Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта…тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам'ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле - Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Позивач зазначає, що Тарифи зазначені в Пам'ятці Клієнта, яка існує в єдиному примірнику, отримав Відповідач з кредитною карткою у спеціальному конверті. Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив. Відповідачем було надано Звіт аудитора за результатами виконання завдання з погоджених процедур [PERSON] щодо фінансової інформації з Розрахунком процентів за договором № б/н від 07.12.2010, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та клієнтом [PERSON] станом на 31.10.2017. Відповідач надав до суду клопотання про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що між Відповідачем і представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 07.12.2010 року була підписана анкета - заява. Відповідач зазначає, що жодного договору не підписував, у тому числі Умови і Правила надання банківських послуг. Також представник відповідача зазначив, що на Витягу з Умов і Правил надання банківських послуг не міститься підпису Відповідача, а Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і Правил є складовою частиною укладеного між сторонами так званого кредитного договору і що саме ці Умови і Правила мав на увазі Відповідач, підписуючи анкету-заяву б/н від 07.12.2010. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. [PERSON] та Позивач не досягали згоди щодо умов будь-якого договору, а тим більше кредитного. Підписана Відповідачем анкета-заява містить лише особисті, персональні дані [PERSON], про її освіту, житло, паспорті дані, роботу тощо.Відповідач зазначає, що наданий Позивачем до матеріалів справи Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (також без дати) не містить даних про час їх прийняття, що в свою чергу не підтверджує, що саме вони діяли на момент підписання анкети-заяви Відповідачем. Надана Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитних карт не містить підпису [PERSON], що в свою чергу також свідчить про відсутність погодження на зміну умов кредитування. Представник відповідач зазначає, що в анкеті-заяві взагалі не визначено кредитний ліміт по платіжній карті «Універсальна»/GOLD. Графа в анкеті-заяві про кредитний ліміт не заповнена. При цьому в позовній заяві Позивач посилається на те, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 16 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач посилається на Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти. У вказаній довідці передбачено, що 13.08.2013 збільшено кредитний ліміт. При цьому, в анкеті-заяві кредитний ліміт взагалі не встановлено, а тому не зрозуміло який кредитний ліміт можна збільшувати якщо він не був взагалі встановлений під час підписання анкети-заяви. Вказана Довідка, яка додана до позовної заяви, не підписана Відповідачем, не містить жодних письмових погоджень Відповідача про зміну кредитного ліміту. Не зрозуміло яким чином повідомляли Відповідача про зміну кредитного ліміту. Крім того представник відповідача зазначає, що Позивач у відповіді на відзив зазначає, що до позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». При цьому, у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вказано в графі «Інформація» операція від 29.09.2012 - Gold. Тобто, Відповідач відкривав відповідно до заяви-анкети карту «Універсальна», а Позивач самостійно змінив її на картку Gold, оскільки як уже вказано на Довідці жодного підпису чи погодження [PERSON] до зміни умов не міститься. Щодо строку дії договору представник відповідача зазначає, що згідно з п. 1.1.7.42 Умов та Правил надання банківських послуг сторони визнають, що дія договору припиняється в момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого в рамках договору, а також при закінченні використання послуг банку. Відповідач не користується послугами банку, якими почала користуватися 07.12.2010, коли підписала анкету-заяву. На сьогодні Відповідач не отримує жодних послуг, які підпадають під послуги банку.Відповідач не здійснює жодних прав за договором, а тому враховуючи ст. 631 ЦК України та Умови та Правила надання банківських послуг, строк договору закінчився. Щодо підвищення процентної ставки: позивач не повідомляв Коваль\~О.М. про підвищення процентної ставки, жодних документів про підвищення процентної ставки відповідач не отримував. Не зважаючи на це, позивачем в супереч вимогам ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України було підвищено в односторонньому порядку процентну ставку для відповідача. Відповідач про підвищення процентної ставки повідомлений не був, про вказані обставини підвищення процентної ставки дізнався лише після отримання копії позовної заяви та звернення позивача до суду. [PERSON] жодних дій, які свідчили б про прийняття нею пропозиції банку про підвищення процентної ставки, не вчиняла. Жодних повідомлень про підвищення процентної ставки, про які зазначено у відповіді на відзив, які начебто було направлено 01.09.2014 та 01.05.2015 [PERSON] не отримувала. Жодних повідомлень про підвищення процентної ставки, про які зазначено у відповіді на заперечення, які начебто було направлено 15.08.2014 та 15.03.2015 [PERSON] не отримувала. Щодо погашення заборгованості 11.10.2017 на суму 32,00 грн.: даний платіж було зроблено в результаті виконання договору доручення б/н від 11.10.2017, який укладено між [PERSON] та [PERSON] (копію договору надано до суду разом із відзивом позовну заяву). Даний договір доручення підписаний з метою виконання [PERSON] службових обов'язків на підприємстві, а саме ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», де Відповідач працює директором Харківської філії. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» підписано договір на прийом платежів, в якому [PERSON] є відповідальною за його виконання. Платіж від 11.10.2017 було здійснено в результаті виконання службових обов'язків та договору доручення щодо здійснення платежів від Харківської філії ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» через ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Платіж, про який зазначає Позивач, від 11.10.2017 не був направлений на погашення заборгованості, а був примусово конвертований Позивачем в мій кредит без моєї волі. Щодо одночасного нарахування штрафу та пені, представник відповідача зазначає наступне. Умовами та правилами надання банківських послуг, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Представник відповідача просив суд, у зв'язку з закінченням строку позовної давності, у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 07.12.2010 року [PERSON], стала клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши анкету-заву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримала картку «Універсальна». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору від 07.12.2010 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором виконав належним чином. Відповідач належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконував. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору а станом на 31.10.2017 року має заборгованість - 106 000,00 грн., яка складається з наступного: -15 476,84 грн. - заборгованість за кредитом; -90 523,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. За загальним правилом, на особу покладається обов'язок вжити всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання взятого на себе зобов'язання (ч.1 ст. 614 ЦК України). Неналежне ставлення до виконання цього обов'язку свідчить про вину особи, яка є безумовною підставою для відповідальності за порушення зобов'язання. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте\-ресу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України ). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України). Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та Правил строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Про згоду відповідача на укладення договору саме в такій формі та ознайомлення його з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами свідчить підпис [PERSON] у заяві позичальника наступного змісту: «Я згоден (-на) з тим, що ця заява разом з Пам'яткою Клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між мною і банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-лась) і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені в письмовому вигляді». Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Про згоду відповідача на укладення договору саме в такій формі та ознайомлення його з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами свідчить підпис [PERSON] у заяві позичальника наступного змісту: «Я згоден (-на) з тим, що ця заява разом з Пам'яткою Клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між мною і банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-лась) і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені в письмовому вигляді». При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. На підставі ч.1 ст. 634 ЦК України, підписавши заяву позичальника, відповідач приєдналась до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, які є загальними. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» додав до позовної заяви саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, з якими було ознайомлено відповідача. У 2012 році [PERSON] переоформила у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитну картку «Універсальна Gold». Оскільки відповідача було ідентифіковано 07.12.2010 року, повторне заповнення будь-яких анкет-заяв не вимагалося згідно до процедури, що затверджена наказами у ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, на підтвердження надання кредиту та користування ним відповідачем, позивачем надано виписку по картці та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, які містять інформацію щодо дати та розміру кредитного ліміту, встановленого позичальнику та всі операції зі зняття та погашення заборгованості по кредиту. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Положеннями ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення Тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 15 476,84 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят шість грн. вісімдесят чотири коп.). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦКП України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 по справі № 755/7704/15-ц зроблено висновок, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду. У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за договором № б/н від 07.12.2010, який надано Позивачем. Позивач просить стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 90 523,16 грн. Судом встановлено, що розмір заборгованості за процентами за користування кредитом, наведений у наданому ПАТ КБ «Приватбанк» Розрахунку заборгованості за договором №б/н від 07.12.2010 року позивачем завищений. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 07.12.2010, який надано Позивачем, вбачається, що з травня 2014 року Позивач нараховує проценти на штрафи та пені. Частиною 2 ст. 550 ЦК України встановлено, що проценти на неустойку не нараховуються. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З положень ч. 1 ст. 536, ч. 1 ст. 1048, ч.1 ст. 1054 ЦК України безпосередньо випливає, що проценти за користування чужими грошовими коштами можуть нараховуватись тільки на ту суму, яка фактично була отримана позичальником від Банку та якою він фактично користувався та повинен сплачувати проценти за користування такою сумою коштів, тобто тільки на суму позики (тіла кредиту). Судом встановлено, що з травня 2014 року до 31.10.2017 Банком нараховувались проценти на заборгованість за кредитом, яка включала суми неустойки (штрафів та пені). Відповідачем було надано розрахунок, який виконано незалежним аудитором ФОП [PERSON] (Звіт аудитора). Зі Звіту аудитора за результатами виконання завдання з погоджених процедур [PERSON] щодо фінансової інформації з Розрахунком процентів за договором № б/н від 07.12.2010, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та клієнтом [PERSON] станом на 31.10.2017. Відповідачем надано також копію Договору № 01-08/18 на виконання аудиторських послуг від 01.08.2018; копію свідоцтва про включення до Реєстру аудиторських фірм та аудиторів від 30.01.2003; копію вкладишу до Сертифіката аудитора № 002588; Копію Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 30.08.2018 за Договором № 01-08/18 від 01.08.2018. Відповідно до указаного Звіту аудитора заборгованість [PERSON] становить 34 638, 25 грн. (тридцять чотири тисячі шістсот тридцять вісім грн. 25 коп.): -залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) 15476,84 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят шість грн. 84 коп.) -залишок заборгованості за відсотками 19161,41 грн. (в т. р. поточну заборгованість 18100, 49 грн., на прострочену 1 060,92 грн.). Розрахунок процентів за Договором № б/н від 07.12.2010 проведено незалежним аудитором, свідоцтво про внесення в Реєстр суб'єктів аудиторської діяльності за № 3120 згідно рішення АПУ 30.01.2003 № 119, чинне до 30.11.2022, сертифікат аудитора серії А № 002588, дійсний до 07 вересня 2019 року. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Положеннями ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд вважає, що Звіт незалежного аудитора з Розрахунком процентів за договором № б/н від 07.12.2010, укладеного ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], станом на 31.10.2017 є належним та допустимим доказом по справі, який підтверджує дійсну заборгованість [PERSON] за процентами в сумі 19161,41 грн. Тому суд вважає позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за процентам за користування кредитом задовольнити частково в сумі 19161,41 грн. Згідно платіжного доручення року позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial