Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, позовні вимоги у встановленому законом порядку уточнив, в кінцевому просить ухвалити рішення, яким стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» станом на 1 вересня 2020 року грошові кошти в сумі 427992,92 грн., що включає 128493,88 грн. заборгованість по заробітній платі, 299028,92 грн. боргу середнього заробітку та 470,12 грн. боргу по підзвітних сумах, з яких: -борг заводу щодо нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з жовтня 2015 року по липень 2019 року (без врахування ПДФО та ВЗ) що становить 98903,97 грн.; -індексація невиплаченої заборгованості по зарплаті за період з жовтня 2015 року по липень 2019 року з урахуванням індексу інфляції (без врахування ПДФО та ВЗ) що становить 14740,83 грн.; -компенсації заборгованості за час затримки заробітної плати за період з жовтня 2015 року по липень 2019 року з урахуванням індексації невиплаченої суми заробітної плати (без врахування ПДФО та ВЗ) що становить 14849,08 грн., з яких компенсація зарплати - 11135,09 грн., а компенсація індексації - 3713,99 грн.; -середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні (з урахуванням ПДФО та ВЗ) за період із серпня 2019 року по серпень 2020 року, що становить 289527,68 грн.; -індексація середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні (з урахуванням ПДФО та ВЗ) за період із серпня 2019 року по серпень 2020 року становить 5400,74 грн.; -компенсація середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні (з урахуванням ПДФО та ВЗ) за період із серпня 2019 року по серпень 2020 року з урахуванням індексації цього середнього заробітку становить 4100,50 грн.; -заборгованість коштів по підзвітних сумах заводу - 470,12 грн. Зобов`язати Концерн «Техвоєнсервіс» за період після 1 вересня 2020 року провести нарахування, індексацію і компенсацію несвоєчасно виплачених грошових сум зарплати [PERSON] , середнього заробітку і підзвітних коштів, про що надати йому відповідні розрахунки (з урахуванням ПДФО та ВЗ), а також здійснити виплату такої нарахованої заборгованості з урахуванням її індексації та компенсації. Позовні вимоги мотивує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем Філії концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод», працював на посаді заступника директора - головного інженера з 2006 року по 29 липня 2019 року. Наказом №82-к від 29.07.2019р. був звільнений з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпПУ. Однак відповідачем не було виплачено заборговану заробітну плату. Тому просить позов задоволити та стягнути вказані грошові кошти. У підтвердження вимог покликається на документи про трудові відносини, розрахунок заборгованості та інші документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позовних вимог. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали по наведеним вище мотивам, просять позов задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. У судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах з відповідачем Філії концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» та працював на посаді головного інженера, що підтверджується долученою до справи довідкою (а.с. 7 т.1). Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства або уповноважений ним орган зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю. У відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З долученої до матеріалів справи довідки №225 від 26.07.2019р. про заборговану заробітну плату, вбачається що сума заборгованої заробітної плати [PERSON] станом на 01.07.2019р. становить 70268,88 грн., сума заборгованих коштів по підзвітних сумах станом на 01.07.2019р. становить 470,12 грн. (а.с. 7-8) Згідно ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено судом, належна при звільненні заробітна плата позивачу відповідачами не виплачена і на момент подання позову. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995р. нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-79цс14 роз`яснив, що передбачений частиною першою ст. 117 КЗпП обов`язок роботодавця з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає при невиплаті з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Суд приймає до уваги представлений позивачем розрахунок заробітної плати, а також розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги підставними і ухвалює про стягнення з відповідача станом на 1 вересня 2020 року грошові кошти в сумі 427992,92 грн., що включає 128493,88 грн. заборгованість по заробітній платі, 299028,92 грн. боргу середнього заробітку та 470,12 грн. боргу по підзвітних сумах, з яких: -борг заводу щодо нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з жовтня 2015 року по липень 2019 року (без врахування ПДФО та ВЗ) що становить 98903,97 грн.; -індексація невиплаченої заборгованості по зарплаті за період з жовтня 2015 року по липень 2019 року з урахуванням індексу інфляції (без врахування ПДФО та ВЗ) що становить 14740,83 грн.; -компенсації заборгованості за час затримки заробітної плати за період з жовтня 2015 року по липень 2019 року з урахуванням індексації невиплаченої суми заробітної плати (без врахування ПДФО та ВЗ) що становить 14849,08 грн., з яких компенсація зарплати - 11135,09 грн., а компенсація індексації - 3713,99 грн.; -середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні (з урахуванням ПДФО та ВЗ) за період із серпня 2019 року по серпень 2020 року, що становить 289527,68 грн.; -індексація середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні (з урахуванням ПДФО та ВЗ) за період із серпня 2019 року по серпень 2020 року становить 5400,74 грн.; -компенсація середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні (з урахуванням ПДФО та ВЗ) за період із серпня 2019 року по серпень 2020 року з урахуванням індексації цього середнього заробітку становить 4100,50 грн.; -заборгованість коштів по підзвітних сумах заводу - 470,12 грн. Також зобов`язати Концерн «Техвоєнсервіс» за період після 1 вересня 2020 року провести нарахування, індексацію і компенсацію несвоєчасно виплачених грошових сум зарплати [PERSON] , середнього заробітку і підзвітних коштів, про що надати йому відповідні розрахунки (з урахуванням ПДФО та ВЗ), а також здійснити виплату такої нарахованої заборгованості з урахуванням її індексації та компенсації. При цьому у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. Також, згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, що становить 29560,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved