Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду посилаючись на те, що з липня 2014 року їй не виплачують заробітну плату, у звязку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі, яка станом на 31 травня 2015 року у сумі 14 279,08 грн., підтвердження чому є довідка про заборгованість по заробітній платі № 19 від 08 червня 2015 року. Вказує, що неодноразові звернення до керівництва ДП Коломийський експериментальний завод Прут з проханням виплатити їй заборгованість по заробітній платі були безрезультатні. Просить суд стягнути суму заборгованості по заробітній платі, яка станом на 31 травня 2015 року становить 14 279,08 грн., суму компенсації за невикористану відпустку 4 379,36 грн., суму компенсації за невиплачену заробітну плату 4 313,70 грн., що в загальному становить 22 972,14 грн. Також просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 7 650,00 грн. так чк відповідачем очевидно ігноруються її, позивачки,. законні вимоги щодо виплати заборгованості по заробітній платі та інші виплати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності , позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити Представник відповідача в судове засідання не з«явився , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності , зазначивши що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи подані заяви сторін, дослідивши письмові докази суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] відповідно до наказу № 29 від 04 травня 2000 року прийнята по переводу на посаду завідуючою складом в комерційний відділ Державного підприємства Коломийський експериментальний завод Прут, що стверджується трудовою книжкою заповненої на ім я [PERSON] 03 січня 1979 року , номер запису 14 (а.с.4). Із довідки відповідача від 08 червня 2015 року № 19 вбачається, що позивачеві не виплачено станом на 31 травня 2015 року суму заборгованості 22 972,14 грн. з яких : 14 279,08 грн - заборгованості по заробітній платі за період з липня 2014 року по травень 2015 року, 4 379,36 грн. - компенсація за невикористану відпустку ;4 313,70 грн. - компенсація за невиплачену заробітну плату. (а.с.3) Відповідно до ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно з частиною третьою статті 2 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР (далі Закон № 504) право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом, та забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону. Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 504 за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не може бути меншою ніж 24 календарних дні. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050 від 19.10.2000 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст.2 даного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно зі ст. 7 даного Закону, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Цю саму вимогу містить і ст. 12 Конвенції № 95 Міжнародної Організації Праці про охорону заробітної плати, згідно з якою при припиненні дії трудового договору з працівником проводиться остаточний розрахунок із виплатою всієї належної йому заробітної плати. Враховуючи вищенаведене, та беручи до уваги довідку відповідача, суд вважає що позивач обгрунтовано вимагає стягнення вищезгаданих сум . Відповідно до ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пленум ВСУ у п. 3 Постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником моральної шкоди, заподіяної працівнику внаслідок порушення його законних прав. Суд, вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди на суму 7 650 гривень, з врахуванням встановлених судом обставин, та визнанням відповідачем зазначеної позивачем суми моральної шкоди, приймаючи до уваги характер й обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, додаткові зусилля для організації свого життя, вважає, що таке порушення трудових прав є істотним і призвело до моральних страждань, яким відповідає грошовий еквівалент в заявленому позивачем розмірі У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243, 60 грн. в частині вимог майнового характеру та 243, 60 грн. в частині вимоги немайнового характеру, оскільки позивач від такої оплати звільнений. На підставі наведеного та ст.ст. 115-117, 237-1 КЗпП України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Закону України «Про відпустки», ст.ст. 2, 24, 34 Закону України «Про оплату праці», п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,

Outcome: approved