Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики в сумі 30 000 доларів США. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.12.2013 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачу 30 000 Доларів США, строком до 24.12.2014, проте, відповідач кошти не повернув. В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. 24.12.2013 року [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти, в сумі 30 000 Доларів США, строком на один рік, підтвердженням чого є розписка [PERSON] про отримання вказаних грошових коштів (а. с. 4). На даний час відповідач свої обов'язки за договором позики не виконав, кошти не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики, а відтак зобов'язаний повернути позивачу суму грошових коштів у розмірі 30 000 доларів США. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Офіційний курс НБУ станом на день винесення рішення - 01.11.2016 року становить 25,52 грн. за 1 долар США, тобто еквівалент суми 30 000 доларів США становить 765 600 грн. (30 000 доларів США х 25,52 грн. = 765 600 грн.). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 6 890 грн., а враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 4 500 грн., однак не надав до суду акту прийому-передачі виконаних робіт (надання юридичних послуг), тобто не довів належне виконання умов Договору № 24/1 про надання правової допомоги, а також кількість годин робочого часу, витрачених на здійснення окремих процесуальних дій. Отже, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, на думку суду є необґрунтованими, тому в цій частині вимоги позивача визнає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial