Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом з подальшим збільшенням позовних вимог до відповідача, в якому просив зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні з малолітніми синами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], встановити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми , а саме: друга та четверта субота місяця з 16.00 до 19.00 години, друга та четверта неділя місяця з 09.00 до 12.00 години; право брати дітей на відпочинок та оздоровлення не менше 2-х разів на рік з правом виїзду за кордон (з відповідним оформленням згоди матері), з можливістю забирати дітей від матері та повернення до матері за місцем проживання дітей, а саме: зимові канікули кожного року в перший тиждень, літні канікули з 01 червня до 15 липня включно кожного року; необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку , що не передбачають безпосередньо фізичного спілкування між батьком та дітьми. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та пояснили, що [PERSON] вже звертався до до служби у справах дітей виконкому Миколаївської міської ради в листопаді 2013 року, але відповідачка з осені минулого року перешкоджає йому у спілкуванні з синами з різних підстав, не виконує у добровільному порядку ішення виконкому щодо графіку побачень. Позивач просив про задоволення позову , оскільки бажає приймати учасиь у спідлкуванні та вихованні з дітьми, не бажає втрачати з ними зв'язок. Зазначений ним графік побачень обгрунтовував тим, що проживає у м. Києві, там і працює, отже за характером роботи та враховуючи відстань та час на поїздку до Миколаєва має тільки таку можливість на побачення з синами. Відповідачка та її представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Суду пояснили, що [PERSON] ніяких перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми не чинила, а позивач сам тривалий час не приїздить до них. Проти встановлення запропонованого графіку спілкування категорично заперечувала. Так, діти не мають тісного зв'язку з батьком , отже вона не згодна віддавати дітей батьку без її присутності, заперечувала проти виїзду дітей за кордон без неї, оскільки діти мають певні захворювання і особливості харчування. По-друге просила суд зобов'язати батька спілкуватися особисто з дітьми кожного дня ввечері, не зважаючи на його проживання в іншому місті. При цьому суду пояснила, що на вона дійсно не давала кілька разів дітей батькові через їх зайнятість у музичних та інших гуртках, адже не вважає за потрібне переновити встановлений розклад занять. Зазначила, що не буде перешкоджати вільному спілкуванню позивача з синами в тому разі, коли вирішиться питання щодо розподілу спільного майна подружжя і позивач надасть їй змогу проживати у квартирі в м. Києві. Представник третьої особи у судовому засіданні вважав, що позов підлягає частковому задоволенню з врахуванням висновку міського голови. Вислухав пояснення сторін та їх предстаників, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб між ними розірвано. На користь відповідача позивач регулярно сплачує кошти на утримання синів згідно рішення суду від від 09 грудня 2013 року . Цим же рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2013 року визначено місце проживання дітей разом з матір'ю . На час розгляду справи [PERSON], з дітьми мешкає за адресою [ADDRESS], а позивач - у м. Києві. Згідно пояснень сторін, на теперішній час малолітній [PERSON] відвідує дитячий дошкільний заклад в м. Миколаєві, а малолітній [PERSON] - перший клас ЗОШ №53 в м. Миколаєві. Як пояснили сторони, що підтверджено матеріалами справи та вищезазначеним рішенням суду , після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою, сторони не можуть дійти згоди та порозуміння щодо участі у вихованні дітей. Згідно висновку від 27.11.2013 року органу опіки та піклування за підписом в.о. Миколаївського міського голови , визначена доцільність участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей. Рішенням від 08.11.2013 р. за № 1049 виконавчого комітету Миколаївської міської ради про участь [PERSON] у вихованні дітей рекомендовано встановити наступний графік побачень та спілкування : кожну другу та четверту суботу місяця з 09.00 до 18.00 та кожної другої та четвертої неділі місяця з 09.00 до 12.00 год. в присутності матері дітей , з правом зміни порядку спілкування за взаємною згодою батьків. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 141, 153, 157-159, 257, 263 СК України, суд дійшов до висновку, що вимоги про усунення перешкод у спілкуванні позивача з малолітніми синами підлягають задоволенню, так як в ході розгляду справи встановлено, що відповідачка не визнає позов , якщо і погоджується на спілкування позивача з дітьми, то виключно на своїх умовах тільки у зручний для неї час, не бажаючи знаходити компроміс з батьком дітей, або за умови надання ним їй нерухомого майна (житла) у м. Києві. Також, враховуючи наявність тривалих суперечок між сторонами з питань порядку їх участі у вихованні дитини та деякі заперечення з боку відповідача, а також з урахуванням висновку компетентного органу, потреб та інтересів малолітніх дітей , суд вважає за доцільне визначити порядок участі позивача у вихованні дітей наступним чином : кожної другої та четвертої суботи місяця з 16.00 год. до 19.00 год. та кожної другої та четвертої неділі місяця з 09.00 год. до 12.00 год. у присутності матері перші п'ять місяців; а також 24 дні під час літнього періоду для оздоровлення дітей в в період з 01 червня по 15 липня , шість днів під час зимових канікул - за взаємним вибором сторін. Що стосується позовних вимог в частині встановлення позивачу необмеженого спілкування з дітьми особисто через засоби зв'язку , то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки таке, по-перше, охоплюється вирішенням позовних вимог в частині зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми; по-друге, не відповідатиме принципу виконуваності рішення суду. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині надання позивачеві права брати дітей на відпочинок та оздоровлення з правом виїзду за кордон з відповідним оформленням згоди матері , оскільки оформлення згоди матері передбачено ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» та Постановою КМУ «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», отже не потребує додаткового судового захисту. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: partial