Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою м. Херсон, вул. І.Богуна (Ілліча), 91, кв. 88, в якому вказує, що він є власником вказаної квартири, в якій зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які за вказаною адресою не проживають з січня 2016 року. Відповідачі у спірній квартирі участі в її утриманні не приймають, квартирну плату та плату за комунальній послуги не сплачують, їх особисті речі у домоволодінні відсутні. У звязку з наведеним просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за адресою: м. Херсон, вул. І.Богуна (Ілліча), 91, кв. 88. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. І.Богуна (Ілліча), 91, кв. 88, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.10.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 600, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90992960 від 03.07.2017 року. Згідно довідки № 2532 від 30.05.2017 року, виданої ОСББ № 91 за адресою: м. Херсон, вул. І.Богуна (Ілліча), 91, кв. 88 крім позивача зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що також підтверджується актом ОСББ № 91 від 30.05.2017 року № 2531. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Outcome: approved