Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, розмір вимог по якому в подальшому був зменшений та просив суд: -Визнати недійсним договір дарування серії та номер: 122, Ѕ частини нежитлового приміщення загальною площею 32,6 кв.м., по [ADDRESS] , який був укладений між [PERSON] і [PERSON] , виданий 20.01.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною та скасувати державну реєстрацію права власності за цим договором 9 номер запису про право власності: 18647958, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33507771 від 20.01.2017 року); -Визнати недійсним договір дарування серії та номер: НМІ062032, 5-851, Ѕ частини нежитлового приміщення загальною площею 32,6 кв.м., по [ADDRESS] , який був укладений між [PERSON] і [PERSON] , виданий 03.10.2017 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Гуляєвою Наталією Василівною та скасувати державну реєстрацію права власності за цим договором ( номер запису про право власності:22638178, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37385184 від 03.10.2017 року); -Скасувати рішення державного реєстратора Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Шевченко Максима Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 33431051 від 16.01.2017 року права власності на нежитлове приміщення загальною площею 32,6 кв.м. в будинку за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] ( РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] ( РНОКПП: [NUMBER] ); -Судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення с удового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Надала відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності. Інші учасники процесу до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що всі члени ОСББ « Комфорт 2016» є власником кварти в будинку за адресою: [ADDRESS] та є співвласниками допоміжного підвального приміщення загальною площею 32,6 кв.м. в якому знаходяться мережі комунікацій, що забезпечують весь будинок водою, світлом, каналізацією, тощо. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право власності на допоміжне підвальне приміщення загальною площею 32,6 кв.м. та здійснили його відчуження [PERSON] . Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що майно вибуло з володіння власника поза його волі. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 23.06.2016 року зареєстровано та створено ОСББ « КОМФОРТ 2016» власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Статутом ОСББ « КОМФОРТ 2016», випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно із ч.1 Розд. ІІ Статуту ОСББ « КОМФОРТ 2016», метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання і використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів та сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. ОСББ « КОМФОРТ 2016» в установленому порядку прийняло на свій баланс будинок за адресою: [ADDRESS] в тому числі підвальні приміщення, горища, внутрішні мережі та здійснює його обслуговування відповідно до повноважень. 27.10.2016 року [PERSON] та [PERSON] отримали висновок № 27-10/16-1 « Щодо можливості поділу об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] ». Згідно висновку у користуванні [PERSON] та [PERSON] залишається приміщення підвалу площею 32,6 кв.м. та яке може бути поділене. 28.10.2016 року ПП « Проект» виготовило технічний паспорт на нежитлове приміщення по [ADDRESS] . 11.01.2017 року на підставі заяви [PERSON] про проведення державної реєстрації права власності, державним реєстратором Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Шевченко М.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 33431051 від 16.01.2017 року права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] за відповідачами [PERSON] та [PERSON] на підставі наданого висновку щодо поділу ( серія та номер 27-10/16-1) виданого ПП « Проект» від 27.10.2016 року та технічного паспорту, виданого ПП « Проект» від 28.10.2016 року з відкриттям відповідного розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заведенням реєстраційної справи на зазначений об`єкт нерухомого майна. 20.01.2017 року відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державну реєстрацію відчуження майна було проведено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округ Ланіною В.І., яка здійснила державну реєстрацію права власності за відповідачем [PERSON] на Ѕ частину нежитлового приміщення загальною площею 32,6 кв.м. в будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування Серія та номер 122 від 20.01.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] .. 03.10.2017 року відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державну реєстрацію відчуження майна, було проведено нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Гуляєвою Н.В., яка здійснила державну реєстрацію права власності за відповідачем [PERSON] на Ѕ частину нежитлового приміщення загальною площею 32,6 кв.м. в будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування серії та номер: [NUMBER] ,5-851 від 03.10.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Згідно п.6 ч. 1 ст. 1 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 5 Закону України\~« Про\~особливості здійснення\~права власності\~у багатоквартирному\~будинку»,\~ спільне майно\~багатоквартирного будинку\~є спільною\~сумісною власністю\~співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно із ч.1 ст. 6 Закону України\~« Про\~особливості здійснення\~права власності\~у багатоквартирному\~будинку»,\~ співвласники мають\~право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Відповідно до п.2 ст. 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та жилою площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення ( кладовки, горища, підвали, сараї та ін.) передають у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004 «про офіційне тлумачення положень пункту 2 ст. 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення ( підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та інші) передаються у спільну власність громадян одночасно із приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України, власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир. Згідно з п.4 рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 року у справі № 14-рп/2011 за законодавством України допоміжне приміщення у дво-або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям « мешканців» требі розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт допоміжні приміщення. Згідно із висновком Звіту про технічний стан будівельних конструкцій, наявність інженерних сіток і присвоєння статусу нежитлових підвальних приміщень розташованих за адресою: [ADDRESS] , виготовлений ПП « Дельта_Консалтинг» експертом [PERSON] « досліджувані приміщення є допоміжними приміщеннями житлового будинку та не можуть експлуатуватись ізольовано, оскільки існує необхідність доступу до транзитних сіток для їх експлуатації та обслуговування». Отже, підвальні приміщення загальною площею 32,6 кв.м. є допоміжними приміщеннями будинку в складі неподільного майна цілісного майнового комплексу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] призначене для забезпечення експлуатації будинку, дотримання санітарно-гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир в зв`язку з розміщенням в підвалі інженерних комунікацій. З наведеного вище слідую, що укладений відповідачами договір та державна реєстрація права власності на нежитлове приміщення загальною площею 32,6 кв.м. в будинку за адресою: [ADDRESS] безпосередньо порушують майнові права та охоронювані законом інтереси співвласників будинку. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок є нікчемним. Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно із правовими висновками, які містяться в Постанові Верховного суду по справі № 815/219/17 від 24.03.2018 року ОСББ є об`єднанням громадян, мета створення та діяльності якого пов`язані із забезпеченням і захистом прав співвласників будинку, а тому воно може звернутись до суду в інтересах своїх членів. Відповідно до положень ч.1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт витребування майно з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Між позивачем та відповідачами відсутні договірні відносини, тому належним способом захисту прав позивачів є витребування майна з чужого незаконного володіння. Згідно із п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно зі ст.ст. 216,217 ЦК недійсність правочинів не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування ( двостороння реституція). Якщо у зв`язку з вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою. Наслідки недійсності нікчемного правочину, передбачені законом, не можуть змінюватись за домовленістю сторін. Недійсність окремих частин правочину не призводить до недійсності решти його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений без включення до нього недійсної частини. Укладання договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 26 Закону України « про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст. 37 цього закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З наведеного вище суд вважає вимоги щодо визнання недійсним договору, скасування реєстрації задовольнити. Позивач також просить суд стягнути з відповідачів на її користь витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: 6723,50 грн. судових витрат, 18500 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 3000 грн. витрат на послуги експерти. За правилами ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8, ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником позивача надано суду опис виконаних робіт із зазначенням кількості годин, витрачених на їх здійснення. Суд звертає увагу, що згідно з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15.05.2018 року у справі № 821/1594/17 з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обгрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідно доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 року №481 « Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 10.10.2013 року за № 1686/24218. З наведеного вище суд відмовляє в стягненні витрат на правову допомогу, так як адвокатом не надано доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 року №481 « Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Позивач також просить стягнути на його користь суму сплаченого судового збору в розмірі 6723,50 грн.. В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі 5763,00 грн. за подачу позову та 960,50 за подачу заяви про забезпечення позову, яку суд вважає за можливе задовольнити. Також позивач просить стягнути витрати на послуги експерта в розмірі 3000 грн., однак підтвердження що ним дійсно було понесено дані витрати в матеріалах справи відсутні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial