Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 20000,00 грн., три проценти річних від суми боргу у розмірі 75.95 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 10.06.2015 року він дав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 20 000, 00 грн., останній зобов'язався повернути позивачу грошові кошти у термін до 01.07.2015 року, однак не виконав взятих на себе зобов'язань, грошові кошти у визначений договором термін не повернув. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Умовами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 626, 530 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Судом встановлено, що 10.06.2015 року відповідачем написана розписка про отримання грошових коштів у позивача у розмірі 20 000,00 грн., згідно з якою грошові кошти відповідач мав повернути 01.07.2015 року. У відповідності з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, боржник прострочив виконання грошового зобов»язання з 01.07.2015 року по 04.08.2015 року, а тому з нього підлягає стягненню сума боргу у розмірі 20 000. 00 грн. Що стосується стосується вимоги про стягнення три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 75,95 грн., то вона підлягає частковому задоволенню, оскільки 3 % річних від річних від простроченої суми становить 57 грн. - (20 000.00 грн. (сума боргу) х 3 (розмір процентів річних) :100 : 365 х 34 (кількість днів прострочення). Судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial