Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою 31 березня 2014 року, у якої вказує, що 15 лютого 2013 року між ним та відповідачем [PERSON], який є чоловіком [PERSON], було укладено договір позики. Згідно вказаного договору відповідач взяв у нього в борг суму у розмірі 21 500 гривень, яку зобов,язався повернути до 01 березня 2013 року. У вказаний строк він звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу, але останній добровільно свої зобов,язання не виконує. До теперішнього часу суму боргу йому не було повернуто. Тому просить стягнути з відповідачів, як подружжя, на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 21 500 гривень та 3 % річних від зазначеної суми у розмірі 708 гривень 17 копійок. Крім того, вважає, що внаслідок того, що відповідач несвоєчасно не повернув йому суму боргу, йому було спричинено моральної шкоди. Суму у відшкодування останньої визначає у розмірі 1800 гривень. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, підтвердив вищевикладені обставини. Відповідачів про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, але останні у судове засідання не з,явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд розглядає справу у відсутність останніх відповідно до приписів ст. 224 ЦПК України, щодо чого немає заперечень у позивача. Суд, вислухав пояснення позивача, дослідив письмові докази в справі да надав їм оцінку у сукупності, приходить до наступного. 15 лютого 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно вказаного договору відповідач отримав у позивача у борг суму у розмірі 21 500 гривень, яку зобов,язався повернути до 01 березня 2013 року. У вказаний строк позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми боргу, але відповідач до теперішнього часу не виконав свого зобов'язання. Відповідно ст. 1046 Цивільного Кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики у сумі 21 500 гривень та три проценти річних від простроченої суми, з урахуванням вимог позивача, за період з 01 березня 2013 року по 31 березня 2014 року, у розмірі 708 гривень 17 копійок. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов'язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором. Як вбачається із розписки, наданої позивачем у обгрунтування свої вимог, при укладанні договору позики з відповідачем відшкодування моральної шкоди у разі неналежного виконання зобов,язання за даним договором сторонами не передбачалося. Стаття 1050 ЦК України, яка встановлює відповідальність позичальника у разі порушення договірних зобов,язань, відшкодування моральної шкоди не передбачає. З урахуванням викладеного, суд вважає, що у частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу слід відмовити, оскільки ні договором, ні законом таке відшкодування не передбачено. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем не надано доказів тієї обставини що [PERSON] є дружиною відповідача [PERSON] та повинна відповідати як співвідповідач за борговими зорбов,язаннями останнього. Тому позовні вимоги позивача у частині звернення до [PERSON] слід залишити без задоволення. Питання судових витрат слід розрішити у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial