Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Селецької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його дружина - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Зазначає, що спадщину прийняв спадщину, але із-за відсутності правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не може отримати свідоцтво про право на спадщину у органах нотаріату. [PERSON] заповіту на дане майно не складала, тому він є спадкоємцем першої черги за законом. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті дружини - [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Селецької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просять проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.06.1951р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 р.), правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України 2003 р. , якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом 2003 р. З дослідженої судом спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] №1176/2000 р. встановлено, що 27.12.2000 р. із заявою про прийняття спадщини звертався [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна за №3-3173. Враховуючи те, що спадщина відкрилась [INFO], оскільки саме в цей день померла [PERSON] та строк її прийняття закінчився до 01.01.2004 р., а також те, що на частину спадково майна позивачу видано свідоцтво про право на спадщину, тому дані відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом УРСР 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини. В силу ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що 01.11.1999 р. було складено заповіт, згідно якого [PERSON] призначила [PERSON] спадкоємцем земельного паю в СП «Луга». Інша частина спадщини, зокрема будинковолодіння по. [ADDRESS] не охоплена заповітом, тому [PERSON] спадкує цю частину спадщини за законом на загальних підставах Оскільки [PERSON] є чоловіком [PERSON], а тому є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Довідкою Селецької сільської ради підтверджується, що після смерті [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями по вул [ADDRESS] прийняв у спадщину [PERSON], оскільки на день відкриття спадщини він був зареєстрований і проживав разом із спадкодавцем за однією адресою та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном [PERSON] Судом встановлено, що позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане будинковолодіння відмовлено нотаріусом, із-за відсутності правовстановлюючих документів на даний будинок. Проте, технічним паспортом на будинок та витягом з по господарської книги Селецької сільської ради Володимир-Волинського району №68 за 1999 рік підтверджується, що [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Враховуючи те, що на момент забудови не було передбачено державної реєстрації права власності, то відповідно дане будинковолодіння не зареєстроване за власником [PERSON], а тому спадкоємець не може оформити у нотаріальній конторі своїх спадкових прав. Одним із способів захисту цивільних прав ст. 6 ЦК УРСР визначає визнання права.. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом майна [PERSON], який прийняв спадщину, однак із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадковий будинок не може отримати свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, тому право власності позивача підлягає захисту шляхом його визнання за ним. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved