Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суми не отриманої з вини останнього пільгової пенсії. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, в 2010 році звертався до відповідача з метою отримання уточнюючої характер роботи довідки для отримання пільгової пенсії за Списком № 2. З 2012 року він вийшов на пенсію на загальних умовах, а в листопаді 2015 р. йому відповідачем була видана така довідка, чим було визнано його право на пільгову пенсію за Списком № 2. Таким чином вважає, що його право на вихід на пільгову пенсію було порушено, просить стягнути з відповідача за період з травня 2009 р. по травень 2012 р. недоотриману пенсію, виходячи із розміру пенсії, яку він отримує на даний час 2308,24 грн., всього просить стягнути за 36 місяців 83096,64 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та пояснив, що він звертався до відповідача в той час, коли працював на підприємстві в 2010 році, з вимогою про видачу йому уточнюючої характер роботи довідки з метою оформлення пільгової пенсії за Списком № 2. На той час відповідачем було відмовлено у видачі такої довідки. Звертався усно. В листопаді 2015 р. йому була видана така довідка, але він вже отримував пенсію за віком на загальних умовах, з травня 2012 р. За захистом своїх прав про зобовязання видати уточнюючу характер роботи довідку для отримання пенсії на пільгових умовах, до суду не звертався, так як продовжував працювати на підприємстві відповідачі. Просить суд стягнути з відповідача не отриману ним з 09.05.2009 р. пенсію, яку він мав би отримувати, якщо йому була б призначена пільгова пенсія за Списком № 2, виходячи із розміру пенсії, яку йому було призначено в травні 2012 року. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позивачем позов та пояснив, що позивач не звертався до суду, коли йому було відмовлено у видачі уточнюючої характер роботи довідки, так як продовжував працювати на підприємстві відповідачі, а подача позову могла вплинути на його відносини із адміністрацією роботодавця, визнає те, що вказана обставина не позбавляла позивача обєктивної можливості звернутися до суду за захистом своїх прав. Зазначив, що відповідачем невидачею такої довідки була порушена ст. 49 КЗпП України. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що відповідач взагалі не має права на отримання пільгової пенсії за Списком № 2, так як приміщення підрозділу, каменедробильного цеху, де працював відповідач, перебуває за територією карєру. На підприємстві проводиться атестація робочих місць та на даний час професія, по якій працював позивач, не відноситься до списку професій, які надають право на отримання пільгової пенсії, так як вона не відносилася і раніше до таких професій. Представник відповідача вважає, що позивачем були порушені строки позовної давності для звернення до суду із позовом про захист порушених прав, просить застосувати строки позовної давності, який потрібно обраховувати з 2010 року, часу коли позивачу було відмовлено у видачі уточнюючої характер роботи довідки. В листопаді 2015 року позивачу дійсно була видана така довідка відділом кадрів, але працівник відділу кадрів, який готував її, вже не працює та взагалі не відомо представнику відповідача, з яких підстав вона була видана. Позивач не має права на отримання пенсії на пільгових умовах. В судовому засіданні свідки [PERSON]П та [PERSON] підтвердили факт усного звернення позивача в 2010 році до адміністрації підприємства з вимогою про отримання уточнюючої характер роботи довідки та той факт, що у відділі кадрів підприємства йому також усно відмовили в її видачі. Свідок [PERSON] також зазначив, що каменедробильний цех не займається видобутком граніту в карєрі, а займається його переробкою. В судовому засіданні були досліджені письмові докази: - копія трудової книжки позивача; - копія довідки № 9 від 30.11.2015 р. про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; - копія довідки про призначення пенсії та її розмір; - маркшейдерська довідка про знаходження каменедробильного цеху за межами гірничого відводу, виділеного для розробки Власівського родовища гранітів, на відстані 400 м.; - план земельної ділянки Власівського карєру та приміщень виробничих підрозділів. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач предявив вимоги до відповідача про зобовязання стягнення з відповідача суми не отриманої з вини останнього пільгової пенсії, відповідно до ч. 2, ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. На обґрунтування заявленого позивачем позову, позивач зазначає, що йому в 2010 році за усним його зверненням було відмовлено у видачі довідки, що підтверджує характер та умови праці, по зазначеній ним професії, для підтвердження шкідливості умов праці, з метою отримання пільгової пенсії, передбаченої ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 09 травня 2009 року. На той час позивач працював на підприємстві відповідачі. Згодом, з 09 травня 2012 року йому була призначена пенсія за віком, на загальних умовах. 01.10.2012 р. позивач був звільнений в звязку із виходом на пенсію. 30 листопада 2015 року відповідачем була видана позивачу така довідка, а тому позивач вважає, що у звязку із ненаданням йому у свій час такої довідки, він був позбавлений можливості вийти на пенсію раніше та отримувати пенсію, суму не отриманої пенсії він просить стягнути з відповідача. Згідно ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Таким чином, так як даний спір виник за час роботи позивача на підприємстві відповідачі та вказаний спір випливає із трудових правовідносин, тому цей спір є трудовим спором. У відповідності до п. 20 Постанови КМ України № 637 від 12.08.1993 р. передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Видана позивачу відповідачем 30.11.2015 р. довідка за № 9 не відповідає вказаним вимогам щодо її змісту, а саме: При зазначенні характеру виконуваних позивачем робіт вказується про те, що позивач в період часу з 27.06.1983 р. 30.11.1992 р. працював на посаді «Механіка з ремонту устаткування» та виконував «Роботи з ремонту технологічного устаткування в каменедробильному цеху», «що передбачено Списком № 2, розділ [PERSON] роботи 1. б) керівники і спеціалісти, підрозділ 2010100 б 23485». Як слідує із змісту трудової книжки позивача, він дійсно працював механіком по ремонту технологічного устаткування в каменедробильному цеху у вказаний період. Проте, виходячи із положення Постанови КМ СРСР від 26.01.1991 р. № 10, якою був затверджений Список № 2 виробництв, робот, професій, посад та показників із шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких надає право на пенсію по віку (по старості) на пільгових умовах, розділу [PERSON] роботи, згідно підрозділу 2010100 б 23485, таким право користуються механіки з виконання робіт на поверхні карєрів. Як було встановлено у судовому засіданні, позивач працював в цеху, виконував роботи, повязані із переробкою, а не добичею породи, не на поверхні карєру. Окрім цього, зазначаючи в уточнюючій довідці про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, роботодавцем були зазначені розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи лише Постанови КМ СРСР від 26.01.1991 р. № 10, при тому, що стаж роботи позивача, який зазначений як пільговий, передував прийняттю такої [PERSON] та на час його роботи з 27.06.1983 р. по 26.01.1991 р. діяв інший нормативний акт, Список № 2, затверджений [PERSON] Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р., що не було зазначене у довідці № 9 від 30.11.2015 р. Списком № 2, затвердженим [PERSON] Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р., розділ [PERSON] роботи, підрозділ 1. «б», також було передбачено право на отримання пільгової пенсії механікам, задіяним на гірничих роботах по видобутку, а не переробці граніту, на відкритих гірничих роботах в карєрі. Таким чином, так як позивач не працював на відкритій розробці в карєрі та не виконував робіт по видобутку граніту, у нього відсутнє право на отримання пільгової пенсії з цих підстав, як механіка каменедробильного цеху, який знаходиться за межами розробки родовища відкритого карєру та здійснює переробку добутої породи. Уточнююча довідка № 9, яку було видано відповідачем 30.11.2015 р., видана із порушенням чинного законодавства, а тому, у відповідності до ст. 59 ЦПК України, не може сприйматися судом як допустимий доказ, що підтверджує наявність у позивача пільгового стажу та вказана довідка складена з порушенням чинного законодавства. Окрім цього, так як зазначений спір є трудовим спором, як самостійна підстава для відмови у задоволенні позову є пропуск позивачем 3-х місячного строку позовної давності, встановленого ст. 233 КЗпП України, який необхідно обраховувати з того часу, коли працівник дізнався або повинен бути дізнатися про порушення свого права, часу, коли йому було відмовлено у видачі уточнюючої довідки та виникнення уявного права на отримання пільгової пенсії. Чинним трудовим законодавством не передбачено переривання строку позовної давності в звязку із видачею незаконно уточнюючої характер роботи довідки в листопаді 2015 року. Судом, під час розгляду справи, не було встановлено поважних причин пропуску строків, визначених ст. 233 КЗпП України, а тому і підстав для їх поновлення, відповідно до ст. 234 КЗпП України, немає. Враховуючи викладені факти та обставини справи, заявлений позивачем позов є необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на законі, а тому у задоволенні позову повинно бути відмовлено. Так як за клопотанням позивача, згідно ухвали суду від 18.01.2016 р. позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по даній справі, судові витрати у вигляді сплати судового збору із позовних вимог майнового характеру, виходячи із суми позову у розмірі 83096,64 грн., підлягають стягненню з позивача на користь відповідного бюджету, із розрахунку 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved