Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом, в якому зазначив, що 31.07.2019 року на підставі поданої [PERSON] заяви про призначення компенсаційних виплат за надання соціальних послуг по догляду за особою з інвалідністю 1 групи ( [PERSON] ), вказаній особі проводились виплати. Згідно акту відділу державних соціальних інспекторів про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальної допомоги від 01.04.2020 року, було встановлено, що заявник в період здійснення догляду, а саме з 04.12.2019 року по 10.12.2019 року, перетинала кордон України, внаслідок чого, не могла здійснювати постійний догляд за особою. За твердженням позивача, пункт 1 «Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» як умову отримання такої допомоги передбачає саме необхідність постійного догляду, що виключалось за умови виїзду за межі України. Оскілки відповідачем відповідна обставина не повідомлялась Управлінню соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, що призвело до безпідставного отримання коштів у період з 05.12.2019 року по 30.04.2020 року в сумі 1535,82 грн., позивач просить стягнути надміру сплачені кошти, відшкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 13.01.2020 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Згідно ухвали від 15.02.2021 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлено наступні обставини. Відповідачем [PERSON] 31.07.2019 року до Управлінню соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради подано заяву про призначення компенсації як фізичній особі, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю 1 групи. Компенсаційні виплати нараховувались та виплачувались, що не заперечується учасниками. Розпорядженням Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 07.04.2020 року виплату компенсації припинено у зв`язку з виїздом за кордон, обставини щодо чого підтвердженого даними прикордонної служби. За період з 05.12.2019 року по 30.04.2020 року на ім`я [PERSON] управлінням здійснено нарахування та виплату 1535,82 грн. як компенсації за надання соціальних послуг. У відповідності до п.1 «Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. N 558, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація). За положеннями ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З дослідженої судом заяви про призначення компенсації слідує, що [PERSON] зобов`язалась повідомляти про обставини виїзду за кордону, з умовами призначення допомоги ознайомлена (а.с.6). Згідно відомостей державної прикордонної служби України (а.с.10) [PERSON] здійснила виїзд з території України 04.12.2019 року, в`їзд - 10.12.2019 року. З врахуванням взятих відповідачем на себе зобов`язань щодо необхідності повідомлення про перетин кордону фактичне ухилення від такого сповіщення вказує на недобросовісність поведінки набувача, що, у сукупністю з умовами нарахування виплат, не може вважатись формальним. Так, «Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» передбачає постійність надання послуг, що виключається за умови відрядження на значні відстані, в тому числі за межі території України. Покладення обов`язку сповіщати про перетин кордону виступає не лише забезпеченням правомірності отримання виплат згідно із Порядком, але й дисциплінує отримувача виплат на належне виконання обов`язків з догляду за особою з інвалідністю, гарантує належні та безпечні побутові умови проживання такої особи. Період перебування за межами території України не має істотного правового значення за умови вищевказаного тягаря, що покладається у поведінку отримувача компенсацій. Відповідачем допущено недобросовісність у вигляді ігнорування вимог про необхідність доведення інформації, заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved