Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню, посилаючись на те, що ПП «Теплопостачання» по 31 грудня 2014 року надавалися комунальні послуги з опалення та постачання гарячої води по належних відповідачу квартирах № 127 та № 192 по вул. Пушкіна 67 в м. Черкаси. З моменту надання послуг по забезпеченню відповідача тепловою енергією в силу норм житлового законодавства та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобовязання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідач плату за отримані послуги не здійснює, чим спричиняє майнову шкоду підприємству та перешкоджає належному виконанню підприємством передбачених зобовязань. За період з 01 листопада 2013 року по 31 грудня 2014 року заборгованість відповідача з урахуванням інфляційних та 3% річних становить 2\~963 грн. В добровільному порядку відповідачі не бажають погасити борг, в звязку з чим ПП «Теплопостачання» звернулося за захистом порушених прав до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні та 3% річних в сумі 779 грн. 29 коп., судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 700 грн. Відповідач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, та пояснили, що на даний час заборгованість за спожиту теплову енергію погашена в повному обсязі. Після того, як отримали попередження про заборгованість, відразу її погасили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартир № 127 та № 192 по вул. Пушкіна 67 в м. Черкаси. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до відомості ПП «Теплопостачання» заборгованість відповідача станом на червень 2015 року визначена в сумі 2\~183 грн. 71 коп., інфляційні в сумі 748 грн. 39 коп. та 3% річних в сумі 30 грн. 90 коп. Під час розгляду справи в суді відповідачем в добровільному порядку погашено заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 2\~183 грн. 71 коп., що підтверджується копіями відповідних квитанцій за оплату послуг. Посилання представника позивача на те що, відповідач має сплатити штрафні санкції, тобто інфляційні та 3% річних, суд оцінює критично, виходячи з наступного. Як вбачається з квитанцій на оплату послуг від 27 травня 2015 року по квартирі № 127 та від 27 травня 2015 року по квартирі № 912 відповідачем було здійснено платіж у розмірі 50 грн. за кожну квартиру в рахунок погашення боргу за грудень 2014 року. У липні 2015 року позивач надіслав на адресу відповідача рахунок від 01 липня 2015 року за надані в грудні 2014 року послуги. Крім суми боргу, в рахунку не зазначено інших додаткових сум до сплати штрафних санкцій, а також надано попередження про те, що до 20 липня поточного року необхідно сплатити борг. У разі несплати боргу у зазначений термін ПП «Теплопостачання» буде подавати позов до суду. Не дочекавшись сплати боргу у визначений строк, позивач 03 липня 2015 року звернувся з даним позовом до суду. При цьому, відповідачем у строк встановлений позивачем до 20 числа поточного місяця, а саме 15 липня 2015 року було погашено зазначену у повідомленнях суму боргу в повному обсязі. Отже, підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді стягнення інфляційних та трьох відсотків річних, судом не встановлено. Таким чином, враховуючи те, що на момент розгляду справи відсутні боргові зобовязання відповідача перед позивачем, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed