Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи тим, що він працював у ФОП [PERSON] на посаді охоронця автостоянки за адресою: м. Херсон, вул. Тарле б/н. 07.10.2016 року позивач було відсторонено від обовязків. Через декілька днів позивачу запропонували отримати розрахунок та звільнитись за згодою сторін. Оскільки позивач має певні кредитні зобовязання, останній не погодився на звільнення. 09.11.2016 року позивача було звільнено та проведено з ним розрахунок про що прийшло повідомлення поштою. Вважає, що його звільнили незаконно у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача втрачену суму заробітку за час вимушеного прогулу а також моральну шкоду у сумі 15000 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2017 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 23.01.2018 року розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 02.02.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, пояснив, що позивача було звільнено відповідно до законодавства, розрахунок при звільнені проведений належним чином. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Судом встановлено, що 24 квітня 2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON], що мешкає за адресою 73000, [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], було оформлено Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю № 1110, зареєстрований Херсонським міським центром зайнятості за номером 21201301110. 10.10.2016 року ФОП [PERSON] було зафіксовано факт відсутності найманого працівника [PERSON] на робочому місці та відображено дану подію та прийняті міри для з'ясування причин відсутності у докладній записці б/н від 10.10.2016 року. Відсутність найманого працівника [PERSON] на робочому місці було зафіксовано у акті про відсутність на робочому місці від 11.10.2016 року, завіреного фізичною особою-підприємцем та одним із найманих працівників. 17.10.2016 року на адресу за місцем проживання найманого працівника [PERSON] рекомендованим листом з описом вкладення було направлено лист з проханням прийти та дати пояснення щодо відсутності на робочому місці, однак відповіді не надійшло. З моменту відсутності з 10.10.2016 року по 09.11.2016 року від [PERSON] не будо жодної звістки а ні письмово, а ні усно. На зв'язок він не виходив. Тому 09.11.2016 року було видано наказ (розпорядження) № 2-К про припинення трудового договору (контракту) через тривалу відсутність на роботі без поважних причин п.4 ст.45 КЗпП України. Поштовим переказом 09.11.2016 року на адресу проживання [PERSON] було направлено 1045,04 грн. остаточний розрахунок при звільнені та рекомендованим листом з описом вкладення було направлено лист з проханням прийти та отримати трудову книжку та копію наказу про звільнення. 28.11.2016 року ФОП [PERSON] було направлено звернення до Херсонського міського центру зайнятості про зняття з реєстрації трудового договору. У звязку з цим 06.12.2016 року рекомендованим листом з описом вкладення на адресу проживання [PERSON] було направлено лист про необхідність з'явитися до міського центру зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору, однак відповіді не було. У призначений час [PERSON] до міського центру зайнятості не з'явився. 16.12.2016 року Трудовий договір № 1110 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю було знято з реєстрації, про що зроблено відповідний запис у трудову книжку [PERSON]. 30.12.2016 року [PERSON] було вручено оригінал трудової книжки про що у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них було зроблено відповідний запис. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 235 КЗпП, орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, при винесенні рішення про поновлення на роботі. Таким чином, суд вважає що позивачем поставлена вимога про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу передчасно, оскільки між сторонами вбачається спір про законність звільнення позивача [PERSON], який в межах заявлених вимог суд у вказаному проваджені не розглядає. Відповідно позивачу необхідно захищати свої права та інтереси у інший спосіб, а саме зверненням до суду із вимогою про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмір 704,80 грн.

Outcome: approved