Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 214\~409, 30 грн. за період 14.11.2013 року по 27 травня 2020 року, витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір. \~Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що він\~з 01\~червня 2009\~року працював\~у ЛМКП\~«Львівтеплоенерго» на\~посаді слюсарем-ремонтником\~третього розряду\~в службу\~з експлуатації\~та ремонту\~внутрішньобудинкових систем\~та ІТП\~та звільнений\~14\~листопада 2013\~року.\~Починаючи із\~01\~січня 2010\~року відповідач\~порушував законодавство\~про працю,\~що призвело\~до недорахування\~та недоплати\~за вищевказаний\~період належної\~йому заробітної\~плати,\~оскільки при\~розрахунку його\~посадового окладу\~за вказаний\~період відповідач\~суттєво занижував\~розмір мінімальної\~тарифної ставки,\~що є\~порушенням положень\~регіональних угод.\~Зазначає,\~що рішенням\~Залізничного районного\~суду м.Львова\~від 17.01.2020\~року суд\~ухвалив стягнути\~на його\~користь 20\~606\~гривень невиплаченої\~основної заробітної\~плати за\~період з\~01\~січня 2010\~року по\~14\~листопада 2013\~року та\~27\~429,06\~грн.\~компенсації втрати\~частини заробітку\~у зв`язку\~з порушенням\~строків її\~виплати за\~період \~з 01\~січня 2010\~року по\~14\~листопад 2013\~року.\~Відповідачем було\~здійснено фактичну\~виплату 27.05.2020\~року вищевказаної\~заборгованості \~за рішенням\~суду від\~17.01.2020\~року,\~всього 48\~035\~(сорок\~вісім тисяч\~тридцять пять)\~гривень 06\~копійок (з\~утриманням із\~цих сум\~податку на\~доходи фізичних\~осіб та\~військового збору). Його розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні за період невиплати заробітної плати становить 214 409,30 грн., оскільки середньогодинна зарплата позивача становить 16,45 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.08.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 07.09.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому той з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Мотивує свій відзив тим, що згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 17.01.2020 року позивачу було виплачено різницю по мінімальній зарплаті, тому різниця згідно рішення суду становить 26,89 % від загальної суми нарахованої і отриманої заробітної плати. Вказує, що між сторонами не було узгоджено суми недонарахованої заробітної плати, а з вини позивача створено ситуацію із затягуванням судового розгляду у вказаний період. Окрім цього зазначає, що розрахунок позивача здійснений неналежно. Також просить відмовити позивачу у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в повному обсязі у зв`язку з пропуском позовної давності. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, копією трудової книжки позивача стверджується, що позивач з 01 червня 2009 року був прийнятий на роботу слюсарем-ремонтником третього розряду в службі з експлуатації та ремонту внутрішньобудинкових систем та ІТП у ЛМКП «Львівтеплоенерго», 01 жовтня 2010 року був переведений слюсарем-монтажником по четверому розряду цієїж служби, 25 вересня 2012 року був переведений слюсарем-ремонтником по четвертому розряду на Сихівський РТМ, 01 березня 2013 року був переведений слюсарем з обслуговування теплових пунктівчетвертого розряду Сихівського району теплових мереж та звільнений 14 листопада 2013 року. Починаючи із 01 січня 2010 року відповідач порушував законодавство про працю, що призвело до недорахування та недоплати за вищевказаний період належної йому заробітної плати, оскільки при розрахунку його посадового окладу за вказаний період відповідач суттєво занижував розмір мінімальної тарифної ставки, що є порушенням положень регіональних угод. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова № 462/6980/19 від 17.01.2020 року суд ухвалив стягнути на його користь 20 606 гривень 00 копійок невиплаченої основної заробітної плати за період з 01 січня 2010 року по 14 листопад 2013 року та 27\~429, 06 грн. компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 січня 2010 року по 14 листопад 2013 року /а.с.16-18/. Відповідачем було здійснено фактичну виплату 27.05.2020 року заборгованості за рішенням суду від 17.01.2020 року. Розрахунок середнього заробітку позивача за час затримки виплати при звільненні за період 15.11.2013 року до 27.05.2020 року становить 214 409,30 грн., оскільки середньогодинна заробітна плата становить 16,45 грн. Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК\~України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, вищевказаними судовими рішеннями встановлено порушення відповідачем за період за період 01.01.2010 року до 14.11.2013 року трудового права позивача, зокрема, на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством. Отже, ця обставина не потребує додаткового доведення. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом статті 117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.Відповідно до ч. 1\~ст.27 Закону України «Про оплату праці»\~порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого\~постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Відповідно із абз.3 п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що відповідно до розрахункових листів сума середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні за період 15.11.2013 року до 27.05.2020 року становить 214 409,30 грн Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року в справі №761/2451/15-ц закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплату всієї суми, що йому належить; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117\~КЗпП України відповідальність. У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь працівника або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, беручи до уваги спірну суму, на яку працівник мав право, частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком та інші конкретні обставини справи. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.01.2020 року у справі №462/6980/19 позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі, та стягнуто 20 606, 00 грн недорахованої заробітної плати та 27 429,06 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у звязку порушенням строків її виплати, а разом 48035, 06 грн. Право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~ст. 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу. Разом із тим при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. Зазначена позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15. За таких обставин, установивши, що під час звільнення [PERSON] підприємство не провело з ним розрахунок у повному обсязі, при цьому взявши до уваги, що сума невиплаченої заробітної плати за спірний період становила 20 606 грн., а також компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати у розмірі 27\~429 грн. 06 коп., що разом становить 48035, 06 грн., суд приходить до висновку, що буде розумним і справедливим визначити позивачу розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у подвійному розмірі заборгованості підприємством заробітної плати у сумі 96070 грн. 12 коп. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1\~072,5 грн.судового збору та 1 250 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial