Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд: -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі: 129 030,02 грн.; -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати за виготовлення звіту щодо вартості матеріального збитку в розмірі: 2500 грн.; -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати за надання правової допомоги в розмірі: 500 грн.; -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі: 3 000 грн.; - Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1350, 30 грн.; -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати за надання правової допомоги в розмірі 15 000 грн.; -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі: 65 000 грн.; -Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 840,80грн. В обґрунтування позову зазначив, що 26.02.2020 року сталась ДТП за участю автомобіля марки 26 лютого 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Chevrolet Aveo, д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобілем Skoda Octavia A5, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] . Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеса від 18.05.2020 року по справі № 522/5050/210 винуватцем ДТП визнано [PERSON] . Згідно звіту щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу КТЗ № 326/07-20 визначено розмір збитку в сумі 214 120,41 грн. ПрАТ « УПСК» виплачену потерпілій особі суму страхового відшкодування в розмірі 85 090,39 грн. Таким чином, невідшкодована сума в розмірі 129 030,02 грн., яку позивачі просять стягнути з винуватиця ДТП та суму моральної шкоди і витрат на правову допомогу. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання позивачі не з`явились, представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Третя особа до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 лютого 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Chevrolet Aveo, д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобілем Skoda Octavia A5, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Приморського районного суду м. Одеса від 18.05.2020 року по справі № 522/5050/210 винуватцем ДТП визнано [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль Skoda Octavia A5, д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Автомобіль Skoda Octavia A5, д/н [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію Серія [NUMBER] від 14.08.2014 року. Про настання страхового випадку було повідомлено ПрАТ «УПСК». Актом огляду транспортного засобу був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем Skoda Octavia A5, д/н [NUMBER] у результаті ДТП та зроблено звіт щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ №326/07-20 та визначено розмір завданого матеріального збитку у наслідок ДТП : 214 120, 41 грн. [PERSON] звернувся з заявою до ПраТ «УПСК» про страхове відшкодування у сумі 240 705 грн. На підставі даних протоколів ПрАТ «УПСК» складений страховий акт та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 85 090,39 грн., яку було виплачено на рахунок [PERSON] , що підтверджується квитанцією №1289856150 від 13.07.2020 року. Враховуючи звіт щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ №326/07-20, яким визначено розмір завданого матеріального збитку у наслідок ДТП у розмірі 214 120, 41 грн і той факт, що [PERSON] потребує значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж отримані страхові відшкодування. На сьогоднішній день невідшкодованими залишилися 129 030,02 грн. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини щодо наявності вини в діях [PERSON] не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди. Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України , особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпоседньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повність встановлена постановою суду, кошти, які необхідно витратити позивачем на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином, страхові відшкодування не в повній мірі покрили понесені витрати, вважаю що саме з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 129 030,02 грн., які необхідно понести [PERSON] на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 129 030,02 грн. Щодо вимоги про стягнення вартості експертного дослідження в розмірі 2500 грн.. В матеріалах справи наявне підтвердження про сплату позивачем- [PERSON] суми в розмірі 2500грн. до прибуткового касового ордеру № 145 від 31.07.2020 року за проведення експертного дослідження. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судом встановлено, що оскільки відповідачем не були відшкодовані позивачам витрати на ремонт автомобілю в добровільному порядку, позивачі понесли додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., які згідно квитанції №1-717К від 04.08.2020 року оплатив [PERSON] та 1350,30 грн., які згідно квитанції №1-736К від 04.08.2020 року оплатив [PERSON] , що підтверджується наявним у матеріалах справи квитанціями на зазначену суму, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. Також позивачі просять суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. та на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 22.07.2020 року, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро « Пушкар і партнери» в особі керуючого Пушкаря Ігоря Івановича пунктом 6 розділу IV якого зазначена сума за роботу - 15 000 грн. та договір №1 про надання правової допомоги від 30.07.2020 року, укладеним між [PERSON] та Адвокатським бюро « Пушкар і Партнери» в особі керуючого Пушкар Ігоря Івановича пунктом 6 розділу IV якого зазначена сума за роботу - 500 грн. В матеріалах справи відсутні підтвердження того, що позивачі сплатили послуги з виконання робіт про надання правової допомоги, у зв`язку із чим суд відмовляє в задоволенні даної вимоги. Крім того, позивачі просять суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 65 000 грн. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивачі виходили, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино- наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та їх моральними стражданнями. Таким чином, позивачі не надали доказів на підтвердження факту заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтував, з чого вони виходили, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: partial