Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 52 603, 56 грн набуті без достатньої правової підстави, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 2349,31 грн, 3 процентів річних за весь час прострочення у розмірі 2457,29 грн, а всього - 57410,16 грн, а також суму сплаченого судового збору. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2018 року по справі №335/4962/18 було стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 52 251, 68 грн та середній заробіток за час затримки виплати розрахунку у сумі 1804, 48 грн. В порядку погашення заборгованості із заробітної плати ПАТ «Запоріжжяобленерго» протягом жовтня - листопада 2018 року самостійно сплатило відповідачу 52251, 68 грн. На виконання рішення суду 04.02.2019 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України платіжним дорученням №751 від 30.01.2019 року стягнув з позивача на користь [PERSON] суму в розмірі 52251,68 грн. Крім того, проведено на суму більшу, ніж належить, оскільки з вказаної суми не були утриманні податки у виді податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 відсотків та військовий збір у розмірі 1,5 відсотків. Позивач вважає, що вказані кошти були набуті відповідачем без достатньої правової підстави, оскільки виконавчою службою стягнуто кошти у розмірі більшому ніж належить до стягнення, стягнуті суми податків не мають характеру заробітної плати та платежів, що прирівнюються до неї, вказані кошти було стягнуто у примусовому порядку. Позивач вважає, що між сторонами мають місце правовідносини щодо стягнення безпідставно набутих коштів, що за своєю природою є грошовим зобов`язанням, тому на них поширюється дія ч. ст. 625 ЦК України, тому позивач просить стягнути суму коштів з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Таким чином, позивач зазначає, що державною виконавчою службою було стягнуто на користь [PERSON] заробітна плата, після її добровільної оплати позивачем, а також стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі більшому ніж належить без відрахування обов`язкових податків та зборів. 13.10.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому відповідач просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі та просить застосувати позовну давність до заявлених вимог. При цьому відповідач зазначає, що правові позиції Верховного Суду на які посилається позивач, не можуть бути застосовані про розгляді справи оскільки предмет спору є нетотожним. 21.10.2020 року надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що відповідачем не наведено жодних обґрунтованих заперечень проти позовних вимог, а також підстави для застосування позовної давності. 21.10.2020 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення. Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.05.2018 року при відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України утворено виконавчу групу з примусового виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення коштів з АТ «Запоріжжяобленерго», до складу якого входять виконавчі документи про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших вимог. пов`язаних із трудовими правовідносинами. Порядок розподілу стягнутих державним виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум визначено ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження». У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Представник позивача пояснив, що протягом жовтня - листопада 2018 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» добровільно погасило заборгованість із заробітної плати перед відповідачем, проте державним виконавцем в порядку виконання рішення суду було стягнуто з позивача кошти у розмірі 54056,16 грн, у тому числі заробітну плату у розмірі 52251,68 грн. За таких обставин, представник позивача вважає, що грошові кошти отримані [PERSON] через державну виконавчу службу в розмірі 52603,56 грн набуті без достатньої правової підстави. Представник позивача вказує, що відповідач діяв не добросовісно та не повідомив державного виконавця про отримання вказаних коштів. Представник відповідача проти позову заперечував, зазначив, що позивачем не надано належних доказів, на підтвердження фактичної виплати заробітної плати у 2018 році, крім того, позивач був зобов`язаний повідомити державного виконавця про добровільне виконання рішення суду та звернутися з заявою про поворот виконання. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, у письмових пояснення представник третьої особи просив розглядати справу за його відсутності з врахуванням наданих письмових пояснень. Суд вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази прийшов до наступних висновків. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №335/4962/18 від 27.07.2018 року було стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 52 251, 68 грн та середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку у сумі 1804,48 грн, що разом становить 54 056, 16 грн. Відповідно до копії довідки - розрахунку ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 27.08.2020 року сума обов`язкових податків і зборів, які підлягають утриманню з середнього заробітку 1804, 48 грн, складає 351,88 грн ( ПДФО - 351,88 грн та військовий збір 27,07 грн). Загальна сума для виплат з відрахуванням податків та зборів - 1452,60 грн (1804,48-351,88). Таким чином, розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем складає 52603,56 грн. (52251,68 грн сума заробітної плати + 351,88 грн сума податків і зборів з середнього заробітку). Згідно копії платіжного доручення №751 від 30.01.2019 року державною виконавчою службою було виплачено за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №335/4962/18 про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» 54056,16 грн. 22.04.2020 року позивачем було направлено вимогу про досудове врегулювання спору [PERSON] . В матеріалах справи міститься копія заперечень Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, які надавалася в рамках адміністративної справи №280/4471/19 до Запорізького окружного адміністративного суду, суд не приймає вказані пояснення до уваги, оскільки вони надавалися третьою особою в рамках іншої справи, крім того, представником третьої особи вже надані суду пояснення 13.10.2020 року. Згідно копії матеріалів виконавчого провадження №57240381 19.09.2018 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №335/4962/18, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 52 251, 68 грн та середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку у сумі 1804,48 грн, що разом становить 54 056, 16 грн, яка була надіслана стягувачу та боржнику 19.09.2020 року. Відповідно до копії платіжного доручення №751 від 30.01.2019 року [PERSON] були перераховані кошти в розмірі 54056,16 грн в порядку примусового виконання рішення суду. 06.02.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частин першої та п`ятої, статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. При цьому відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2018 року з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] було стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 52 251, 68 грн та середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку у сумі 1804,48 грн, що разом становить 54 056, 16 грн. Вказане рішення набрало законної сили. На виконання вказаного рішення суду державним виконавцем при виконанні зведеного виконавчого провадження стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] суму у розмірі 54056,16 грн. Тобто, відповідачем кошти у розмірі 54056,16 грн були набуті на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, не скасоване у відповідному порядку, тому відповідно немає підстав вважати, що частина вказаних коштів у розмірі 52603,56 грн набуті [PERSON] без достатньої правової підстави. У позовній заяві позивач стверджує, протягом жовтня - листопада 2018 року добровільно виплатив заборгованість з заробітної плати перед [PERSON] , проте жодних належних доказів на підтвердження вказаних обставин не надав. Наявна в матеріалах справи довідка розрахунок від 27.08.2020 року, за підписом головного бухгалтера ПАТ «Запоріжжобленерго» не є належним доказом фактичної виплати відповідачу суми заробітної плати в зазначеному розмірі. Посилання позивача на вимоги Податкового кодексу України щодо нарахування та сплати обов`язкових податків та зборів ПАТ «Запоріжжяобленерго», жодним чином не спростовують висновки суду про наявність правової підстави для отримання [PERSON] коштів у розмірі 54056,16 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed