Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з останнього заборгованість у розмірі 18622,64 гривень. Позивач посилається на той факт, що згідно укладеного договору від 09.07.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між Відповідачем та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, Відповідач станом на 30.04.2017 року має заборгованість - 18622,64 грн., яка складається з наступного: 3934,71 грн. - заборгованість за кредитом; 11221,36 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2103,59 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина), 862,98 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з Відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати, понесені при подачі позову. Представник Позивача за довіреністю в судовому засіданні був відсутній. Ним надано заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтверджує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, у відповідності до ч. 9 ст.74 ЦПК України, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі, а саме в газеті «Наддніпрянська правда» № 81-82 за 03.11.2017 року. 11.12.2017 року, відповідач надіслав до суду заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову на підставі ч.4 ст.267 ЦК України, оскільки на його думку, позивач пропустив строки позовної давності. В своїй заяві [PERSON] вказує, що позивач дізнався про порушення своїх прав у 2011 році, тобто на протязі шести років ПАТ КБ «Приват Банк» не звертався до суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору від 09.07.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «розстрочка» складає між Відповідачем та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так, позивач звернувся до суду 29.05.2017 року, що підтверджується вхідним штампом Генічеського районного суду Херсонської області. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 09.07.2009 року укладеного між позивачем та відповідачем, останній платіж в рахунок погашення кредиту, було виконано 12.06.2014 року, в розмірі 37,91 грн. З наведеного вище випливає, що твердження відповідача про те, що позивач дізнався про порушення своїх прав у 2011 році не знайшли свого підтвердження, та спростовуються вищевказаним розрахунком. Позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, оскільки з дати останнього платежу по дату звернення до суду, трирічний термін позовної давності не сплив. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.29 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Постанови №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом,відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору. У зв'язку з викладеним, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Згідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі, яка була сплачена при зверненні з позовом, а також витрати на оголошення в пресі у сумі 125 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Outcome: approved