Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із своїм позовом. У своєму позові вказав, що ухвалою Оболонського р/с м. Києва від 17.02.2010 р. було затверджено мирову угоду між ВАТ «Артем контакт» та [PERSON] та відповідачем [PERSON], згідно якої [PERSON] узяла на себе зобов'язання сплатити позивачу 50000 грн. в момент перереєстрації в БТІ м. Києва право власності з [PERSON] на себе; 120785 грн. рівними частинами впродовж 60 міс. по 2013 грн. 08 коп. щомісяця до 10 числа поточного місяця, починаючи з квітня 2010 р. на розрахунковий рахунок або через касу ПАТ «Артем-Контакт»; 910 грн. витрат з оплати державного мита. Кінцевий строк погашення заборгованості відповідачем є квітень 2015 р. Також представник позивача вказує, що відповідач умови мирової угоди від 17.02.2010 р. виконав частково сплативши відповідачу лише 108263 грн., що підтверджується меморіальними ордерами та виписками із банку, але з листопада 2015 р. відповідач [PERSON] припинив сплачувати позивачу кошти за мировою угодою від 17.02.2010 р. затвердженою ухвалою Оболонського районного суду м. Києва. При цьому представник позивача вважає, що заборгованість відповідача перед ПАТ «Артем-Контакт» становить 66121,97 грн., яка складається із: заборгованості за мировою угодою у розмірі 63432 грн.; інфляційних нарахувань у розмірі 1966,39 грн. (з розрахунку за період з 01.11.2015 р. по 01.03.2016 року: 1) 63432 * 103,1 : 100 = 65398,39 грн.; 2) 65398,39 - 63432 = 1966,39 грн.; загальна сума інфляції за період з 01.11.2015 р. по 01.03.2016 р. становить 1966,39 грн.); 3% річних у розмірі 723,58 грн. (з розрахунку: а) 63432,00 : 365 * 61 (дня) * 0,03 = 318,03 грн. - за 2015 р.; б) 63432 : 366 * 78 (дня) * 0, 03 = 405,55 грн. - за 2016 р.; 318, 03 +405, 55 = 723, 58 грн. - сумарний розмір 3% річних). Крім того, представник позивача зазначає, що ухвала від 17.02.2010 р. Оболонського районного суду м. Києва у справі № 2-1085/10 не має всіх ознак виконавчого документа, як вимагає ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме відсутній індивідуальний ідентифікаційний код відповідача, відсутній строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, не вказано стягувача та боржника, у зв'язку з чим у позивача відсутня можливість пред»явити мирову угоду, як виконавчий документ до органів ДВС для її примусового виконання, оскільки невідповідність виконавчого документа вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» є безумовною підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Представник позивача вказує, що відповідач не виконує умов мирової угоди, яка в свою чергу не може бути примусово виконана в порядку, встановленому для виконання судових рішень та вважає що існують всі підстави для спонукання відповідача до виконання Мирової угоди шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивача просив суд спонукати відповідача [PERSON] виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Оболонського р/с м. Києва від 17.02.2010 р. у справі № 2-1085/10 шляхом стягнення з [PERSON] на свою користь суму боргу у розмірі 66121,97 грн., яка складається із: заборгованості за мировою угодою у розмірі 63432 грн.; інфляційних нарахувань у розмірі 1966,39 грн.; 3% річних у розмірі 723,58 грн. та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав вказавши, що йому невідомо, чи виконав свої зобов'язання за мировою угодою відповідач на той час - [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала вказавши, що в неї існують фінансові проблеми у зв'язку із не виконанням [PERSON] своєї частини зобов'язання за мировою угодою, а під час судових дебатів визнала факт, що їй потрібно сплачувати вищевказану заборгованість, але вона її буде сплачувати частинами, які і раніше сплачувала. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини викладені нижче. Дійсно ухвалою Оболонського р/с м. Києва від 17.02.2010 р. у справі № 2-1085/10 було затверджено мирову угоду між ПАТ (на той час ВАТ) «Артем-Контакт» та [PERSON] та [PERSON], згідно якої [PERSON] взяла на себе зобов'язання сплатити ПАТ «Артем-Контакт»: 50000 грн. в момент перереєстрації в БТІ м. Києва право власності з [PERSON] на себе; 120785 грн. рівними частинами впродовж 60 міс. по 2013 грн. 08 коп. щомісяця до 10 числа поточного місяця, починаючи з квітня 2010 р. на розрахунковий рахунок або через касу ПАТ «Артем-Контакт» та 910 грн. витрат з оплати державного мита. (а.с. 7). Кінцевий строк погашення заборгованості відповідачем було встановлено квітень 2015 р. Як з'ясовано судом та не заперечується сторонами, відповідач [PERSON] умови мирової угоди від 17.02.2010 р. виконав частково сплативши позивачу лише 108263 грн., що підтверджується меморіальними ордерами та виписками із банку (а.с. 9-67). При цьому з листопада 2015 р. відповідач [PERSON] припинила сплачувати позивачу кошти за мировою угодою від 17.02.2010 р. затвердженою ухвалою Оболонського районного суду м. Києва. З розрахунку позивача, заборгованість відповідача перед ПАТ «Артем-Контакт» становить 66121,97 грн., яка складається із: заборгованості за мировою угодою у розмірі 63 432, 00 грн.; інфляційних нарахувань у розмірі 1966,39 грн. (з розрахунку за період з 01.11.2015 р. по 01.03.2016 року: 1) 63432 * 103,1 : 100 = 65398,39 грн.; 2) 65398,39 - 63432 = 1966,39 грн.; загальна сума інфляції за період з 01.11.2015 р. по 01.03.2016 р. становить 1966,39 грн.); 3% річних у розмірі 723,58 грн. (з розрахунку: а) 63 432, 00 : 365 * 61 (дня) * 0, 03 = 318, 03 грн. - за 2015 р.; б) 63 432, 00 : 366 * 78 (дня) * 0, 03 = 405, 55 грн. - за 2016 р.; 318, 03 +405, 55 = 723, 58 грн. - сумарний розмір 3% річних). Як з'ясував суд, 25.10.2011 р. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів позивача та змінено найменування ВАТ «Артем-Контакт» в ПАТ «Артем-Контакт» та приведено у відповідність статут товариства.(а.с. 68-92). По своїй суті, мирова угода визначає погоджений сторонами порядок сплати заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання умов договорів. Отже, відносини, які склались між сторонами з приводу виконання мирової угоди і надалі знаходяться у площині цивільного законодавства, оскільки її належне виконання буде виражатися у отримані позивачем результату своєї господарської діяльності. У відповідності до п. 5 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі. В силу ст. 11 та ст. 202 ЦК України затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства має бути виконаний за правилами ст. 525, 526 ЦК України. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved