Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 жовтня 2004 року, кадастровий номер [NUMBER]. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого за заповітом, прийняв спадщину, просить визнати його право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явився, однак в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив його задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Перемильської сільської ради і зареєстрованого 18 травня 2011 року в реєстрі за №107 стверджується, що [PERSON] належну йому земельну ділянку заповів [PERSON], тобто позивачу. Згідно з свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO]. Довідкою Перемильської сільської ради №183 від 11 лютого 2016 року стверджується, що спадкоємцем майна після смерті [PERSON] за заповітом є [PERSON] Заповіт [PERSON] не змінений і не скасований. Спадкоємець [PERSON] вступив у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. З спадкової справи №356/2015, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою 28 вересня 2015 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON], тобто позивач. З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 жовтня 2004 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,3280 га, яка розташована на території Перемильської сільської ради і яка призначена для ведення особистого селянського господарства. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно і роз'яснено їй право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті [PERSON] прийняв спадщину, а тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право власності [PERSON] по спадкуванню за заповітом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 жовтня 2004 року.

Outcome: approved