Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зазначаючи, що 01.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №64931 від 05.10.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 32947,35 грн, про що винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження №64330559 від 01.02.2021. Про існування виконавчого напису позивачу стало відомо 08.02.2021, коли у складі поштового відправлення ним було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження. 08.02.2021 представником позивача було направлено адвокатський запит до приватного виконавця. У відповідь на запит було надано копію договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №0140886/82/0088037 від 21.06.2012, на якому було вчинено виконавчий напис та копію безпосередньо самого виконавчого напису. Ознайомившись з виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу №64931 від 05.10.2020 позивач дізнався про заміну стягувача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Вважає, що вказаний виконавчий напис є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Дійсно між позивачем та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування№0140886/82/0088037 від 21.06.2012, але позивач не отримував таких сум. З тексту самого договору (п.1.3 договору) вбачається, що кошти мали бути перераховані банком на поточний рахунок позивача. Проте цього зроблено не було, кредит так і не був отриманий позивачем. Більше того, сам договір не містить взагалі номеру поточного рахунку, на який банк зобов`язувався перерахувати кошти. Вказані обставини свідчать про існування спору між позивачем та відповідачем з приводу існування заборгованості. Позивач до дня, коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження не проінформований не тільки про заміну первісного кредитора але й про наявність будь-якої заборгованості. Крім того, з виконавчого напису, вбачається, що виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості - відповідачем приватному нотаріусу не надано, що в свою чергу є порушенням п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Таким чином, факти відсутності виписки по рахунку в момент вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом вже свідчив про спір між боржником та стягувачем, а факт відсутності доказів повідомлення боржника про заміну кредитора в зобов`язанні позбавляє можливості стягувати будь-які суми за цим договором в позасудовому порядку. Крім того, виконавчий напис здійснено без урахування строків позовної давності, сплив яких відбувся як мінімум в 2015 році, що робить виконавчий напис таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Ухвалою суду від 25.02.2021 відкрито провадження по справі та витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича належним чином завірені копії документів, на підставі яких видано виконавчий напис №64931 від 05.10.2020 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів в сумі 32947,35 гривень за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0886/82/0088037 від 21.06.2021. Ухвалою суду від 25.02.2021 зупинено стягнення на підставі виконавчого документу, а саме виконавчого напису № 64931 від 05.10.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів 32947,35 грн і знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. (ВП №64330559), до заміни його іншим видом заходу забезпечення позову або до його скасування у встановленому законом порядку. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримали в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову не надав. Суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень не надали. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Судом встановлено, що 21.06.2012 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0886/82/0088037, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується видати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені цим договором. Сума кредиту 25880,13грн Цільове використання кредиту: на споживчі цілі в розмірі 24700,00грн, на сплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 1180,13 грн /а.с.17-21./ 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 64931 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0886/82/0088037 від 21.06.2021 у розмірі 32447,35 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 24382,79 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 8064,56 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн, строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн, за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувача у розмірі 500,00 грн Загальна сума, що підлягає стягненню 32947,35 грн /а.с.15/. 01.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження ВП №64330559 з виконання виконавчого напису №64931 від 05.10.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 32947,35 грн /а.с.11-12/. На виконання ухвали суду від 25.02.2021 про витребування доказів від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. копій документів, на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис, до суду не надійшло. Аналізуючи доводи позивача, суд доходить наступного. Відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: надаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Обов`язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. У даній справі позивач заперечує щодо безспірності боргу, посилаючись на те, що він договір з відповідачем не укладав, будь-яких документів від відповідача не отримував. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Приватним нотаріусом та відповідачем суду не було надано копії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису. Будь-яких документів, розрахунків заборгованості, виписок з рахунку позичальника, з яких можливо було би дійти висновку про наявність заборгованості та її безспірність, суду надано не було. Крім того, у виконавчому написі міститься посилання на Договори відступлення прав вимоги від 20.04.2016, 21.04.2016, 01.04.2016, 11.08.2020, але копії таких договорів суду надано не було, внаслідок чого взагалі неможливо дійти висновку про набуття права вимоги у відповідача за даним кредитним договором. Таким чином, дослідивши зібрані докази і оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса, судом встановлено, що вимоги до його оформлення, передбачені чинним законодавством України, приватним нотаріусом не виконані, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Судом враховується те, що кредит позивачу був наданий 21.06.2012, на строк - 72 місяці, та мав бути повернутий до 21.06.2018, тоді як період нарахування боргу з відсотками - з 11.08.2020 по 14.08.2020, що суперечить нормам Цивільного кодексу України. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28.03.2018 року у справі № 14-10цс18, та у постанові від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Крім того, відповідачем не було надано доказів про повідомлення боржника про зміну кредитора та направлення йому вимоги про погашення боргу. Викладене свідчить про те, що суму боргу, яка вказана у виконавчому написі не можна вважати безспірною. Враховуючи те, що на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 05.10.2020 визначена товариством заборгованість не є безспірною, не надано вимоги про погашення боргу, відсутнє підтвердження про вручення повідомлення з вимогою боржнику, не надано документів щодо передачі права вимоги до боржника, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1362,00 грн, що складається із судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн та судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн Щодо вимог позивача про стягнення на його користь судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи викладене, оскільки позивачем на підтвердження вимог про стягнення витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, не надано суду жодних доказів на підтвердження понесення вказаних витрат, доказів тривалості та видів надання правничої допомоги, тому в цій частині позовні вимоги суд визнає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Стосовно заходів забезпечення позову, застосованих у цій справі, суд зазначає, що згідно із ч. 7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial