Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Казанківського РВ ДВС Південного МУ МЮУ (м.Одеса) про зняття арешту з майна, де зазначив, що ним було отриманого в спадок житловий будинок [ADDRESS] , який належав його померлому батькові [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Казанківської селищної ради за № 112 від 07.09.2010 року «Про внесення змін до правовстановлюючих документів на житловий будинок який належить [PERSON] », було внесено зміни в частині нумерації будинку та змінено номер будинку з [ADDRESS] . Позивач дізнався від нотаріуса, що постановою відділу державної виконавчої служби Казанківського РУЮ у Миколаївській області від 21.06.2004 року, було накладено арешт на житловий будинок по [ADDRESS] , що належав [PERSON] , 1963 року народження, та який до зміни нумерації мав номер [ADDRESS]. Таким чином, арешт, який був накладений постановою відділу державної виконавчої служби Казанківського РУЮ у Миколаївській області від 21.06.2004 року, на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , 1963 року народження, після зміни нумерації будинків автоматично перейшов на житловий будинок, який належав його батькові [PERSON] . Звернувшись до Казанківського районного відділу ДВС ПМУ МЮУ (м. Одеса) він дізнався, що арешт на житловий будинок було накладено у виконавчому провадженні № 19018957, яке було завершено 29.10.2010 року та оскільки на теперішній час матеріали вказаного виконавчого провадження знищені за строком давності, то вилучити запис про арешт не має можливості. У зв`язку з вказаними обставинами, позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме: вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 38706 від 23.04.2004 року про арешт нерухомого майна, яке належить [PERSON] , накладений постановою відділу державною виконавчої служби у Казанківському районі у Миколаївській області серії АА № 081513 від 21.06.2004 року; судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору з відповідача не стягувати. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно заяви позивача від 02.02.2020 року, він просив здійснити розгляд справи за його відсутності, просив позовну заяву задовольнити. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів в матеріалах цивільної справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.02.2020 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59318096 від 06.02.2020 року, позивач [PERSON] отримав у спадщину після смерті [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 199307337 від 06.02.2020 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області від 07.09.2010 року № 112, були внесенні зміни до правовстановлюючих документів на жилий будинок, який належав на праві власності спадкодавцю [PERSON] в частині нумерації індивідуального жилого будинку по [ADDRESS] , змінивши з номера « [ADDRESS] » на номер «[ADDRESS]». Згідно з копією витягу виконавчих проваджень (спецпідрозділу) від 07.02.2020 року вбачається, що постановою старшого державного виконавця від 27.05.2004 року було відкрито та розпочато виконавче провадження № 19018957, де стягувачем було визначено [PERSON] , а боржником - [PERSON] . З копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 199106379 від 06.02.2020 року вбачається, що 23.06.2004 року державним реєстратором, на виконання постанови відділу ДВС від 21.06.2004 року у виконавчому провадженні № 19018957 було здійснено державну реєстрацію обтяження (арешту) нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , належного [PERSON] . Також, з копії витягу виконавчих проваджень (спецпідрозділу) від 07.02.2020 року судом встановлено, що виконавче провадження № 19018957 відносно боржника [PERSON] було завершене 29.11.2010 року. З копії листа начальника Казанківського РВ ДВС ПМУ МЮУ (м. Одеса) від 07.09.2020 року № К-290-96 встановлено, що дійсно виконавче провадження відносно [PERSON] за № 19018957 було завершено 29.11.2010 року. Матеріали завершеного виконавчого провадження були передані до архіву, де зберігалися протягом трьох років та в 2015 році були знищенні у зв`язку із закінченням строку зберігання. Виконавчих проваджень на примусовому виконанні в відділі ДВС відносно позивача [PERSON] та [PERSON] станом на 07.02.2020 рік не перебувають. З наведеного, суд вважає встановленим та підтвердженим факт того, що виконавче провадження, за яким було накладено арешт на нерухоме майно позивача закінчено. Відносно позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] виконавчі документи до відділу ДВС не надходили та на виконанні не перебувають. Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Виходячи з вищевикладеного, оскільки на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) майна, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом вилучення запису про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів рухомого майна. Таким чином, позовні вимоги до Казанківського РВ ДВС ПМУ МЮУ (м. Одеса) підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved