Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, в якій вказав, що 04.04.2014 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір № 1856091 про відкриття фізичній особі поточного рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до якого, [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 20\~000,00 грн. зі сплатою 24,0 % річних за користування кредитом. Відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 27.01.2017 рік складає 23\~950,07 грн., а саме: 18\~666,20 заборгованість за основним боргом; 3\~151,91 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 1\~672,22 грн. інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості; 459,74 грн. три проценти річних від прострочених сум заборгованості. Просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. Судом встановлено, що 04.04.2014 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір № 1856091 про відкриття фізичній особі поточного рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до якого, [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 20\~000,00 грн. зі сплатою 24,0 % річних за користування кредитом (а.с.5-6). Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 27.01.2017 рік складає 23\~950,07 грн., а саме: 18\~666,20 заборгованість за основним боргом; 3\~151,91 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 1\~672,22 грн. інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості; 459,74 грн. три проценти річних від прострочених сум заборгованості, що підтверджується розрахунками заборгованості, виписками по рахункам(а.с.8-26). Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обовязки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконав свої обовязки за договором. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконує покладені на нього договором зобовязання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1600,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved