Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 21804,72 дол. США , що за офіційним курсом НБУ (25,892673) станом на 05.02.2016 р. складає 564582,48 грн. та 8468,74 грн. судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 29 жовтня 2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL-0АF/419/2007. 13.07.2011 року, 11.02.2015 року з відповідачем укладались додаткові договори до Кредитного договору № СL-0АF/419/2007. 18 березня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» відповідно до ст. ст. 512, 514, Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором № СL-0АF/419/2007 від 29.10.2007 р. право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором. Станом на 05.02.2016 року у відповідача існує заборгованість у сумі 21804,72 доларів США та 96749,79 грн., яка складається з: 21804,72 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (25,892673) станом на 05.02.2016 р. складає 564582,48 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту- 96749,79 грн. - пеня, нарахована на суми заборгованості в розмірі 1% на кожний день прострочення сплати кредиту. При цьому, позивач просить стягнути саме 21804,72 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (25,892673) станом на 05.02.2016 р. складає 564582,48 грн. заборгованість за тілом кредиту та сплачений судовий збір в сумі 8468,74 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, представник відповідача позов визнав повністю. Відповідно до наявних повноважень представника щодо визнання позову та відсутність порушень прав сторін чи інших осіб суд вважає за можливе прийняти дане визнання позову , відповідно до ст. 174 ЦПК України . Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору №СL-0АF/419/2007 від 29.10.2007 року ( а.с.6-12), додатковим договором №1 до кредитного договору №СL-0АF/419/2007 від 13.07.2011 року (а. с. 13 -17) та додатковим договором №2 до кредитного договору №СL-0АF/419/2007 від 11.02.2015 року (а. с. 18-21). Згідно позовних вимог та довідки (а.с.2-4, 26 ) станом на 05.02.2016 року у відповідача існує заборгованість у сумі 21804,72 доларів США та 96749,79 грн., яка складається з: 21804,72 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (25,892673) станом на 05.02.2016 р. складає 564582,48 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту- 96749,79 грн. - пеня, нарахована на суми заборгованості в розмірі 1% на кожний день прострочення сплати кредиту . При цьому, позивач просить стягнути саме 21804,72 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (25,892673) станом на 05.02.2016 р. складає 564582,48 грн. заборгованість за тілом кредиту та сплачений судовий збір в сумі 8468,74 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 610, 612 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 цього ж Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 зазначеного вище Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ст.ст.1049-1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути .позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого саме роду та такої саме якості, що Були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-522 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно п. 4.1.1. Частини № 2 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сумм, що підлягають сплаті згідно цього Договору. Так, відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може користовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 533 ЦК України передбачає, що у разі, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, вбачається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо й порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних процентів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за в'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як роз'яснено у п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Дослідивши матеріали справи, враховуючи факт визнання позову представником відповідача , оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки відповідачем не виконано взяті на себе зобов»язання, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 8468,74 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved