Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним та відповідачкою право спільної сумісної власності на домоволодіння, а також на земельну ділянку, які розташовані по вул. Благоєва, 9А в м. Дніпропетровську, а також на будинок та земельну ділянку, які розташовані в с. Новоолександрівка, вул. Гагаріна, 35А Дніпропетровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що із 1991 року він вів із [PERSON] спільне господарство та проживав однією сімєю. В період ведення спільного господарства вони побудували будинок з господарськими спорудами по вул. Благоєва, 9а в м. Дніпропетровську та приватизували земельну ділянку за цією адресою, площею 624 кв. м. Будівництво вони закінчили в 1994 році, будинок зареєстрували за відповідачкою, 13 грудня 1994 року він зареєстрував у ньому своє місце проживання. 17.04.2008 року він сумісно із [PERSON] за спільні кошти придбали в с. Новоолександрівка по вул. Гагаріна, 35а придбали земельну ділянку, площею 0,070 га., на якій побудували будинок, який наразі до експлуатації не прийнятий. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року позовні вимоги задоволені. Визнано домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані по вул. Благоєва, буд.9а в м. Дніпропетровську спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Визнано будинок та земельну ділянку, що розташовані в с.Новоолександрівка, вул. Гагаріна, 35а Дніпропетровського району Дніпропетровської області спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. В апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення суду в частині визнання домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані по вул.Благоєва, буд.9а в м.Дніпропетровську спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі, оскільки саме він є власником цього нерухомого майна. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржене. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити із наступних підстав. Відповідно до вимог частини 1 ст.292 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково Приймаючи рішення про задоволення позову щодо домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані по вул. Благоєва, буд.9А в м. Дніпропетровську, суд першої інстанції виходив із того, що 01 жовтня 2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська прийнято рішення в справі №200/1147/13ц, яким встановлено факт проживання однією сімєю без укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] із березня 1991 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.11.1997 року, [PERSON] є власником в цілому житлового будинку по вул. Благоєва, 9а в м. Дніпропетровську на підставі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів від 22.08.1997 року №492. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серію ДП №007655 66112009, [PERSON] є власницею земельної ділянки, площею 0,0624 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Благоєва, 9а на підставі договору купівлі-продажу №130 від 22.01.1998 року. Згідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок по вул. Благоєва, 9а в м. Дніпропетровську, суд визначив склад цього домоволодіння. До вказаних правовідносин суд застосував положення ч. 3 ст. 368, ст. 392 ЦК України, ч. 1 ст. 60 СК України, ч.4 ст.174 ЦПК України. Врахувавши зазначені обставини та вимоги законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому задовольнив їх. Але із такими висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодовизнання домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані по вул.Благоєва, буд.9А в м. Дніпропетровську спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] погодитись не можна, оскільки вони не враховують всіх обставин у справі. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Звертаючись із апеляційною скаргою [PERSON]надав суду копії договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, розташованих по вул. Благоєва, 9А в м. Дніпропетровську, укладені 25 лютого 2013 року та посвідчені нотаріально. Відповідно до цих договорів [PERSON] є власником цього нерухомого майна. (а.с.57-58). Зазначені договори до теперішнього часу є чинними, відповідно до вимог ст.204 ЦК України. Крім того, у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська не закінчений розгляд справ, де ці договори є предметами оскарження. При розгляді цієї справи сторони не повідомили суд про вказані обставини та не зазначили всіх осіб, інтересів яких стосується їх спір, а суд першої інстанції не зясував, хто є власником цього майна на теперішній час Таким чином, суд вирішив питання про права та обовязки інших осіб, які не брали участі у справі, а тому відповідно до вимог ст.15 ЦК України, ст.ст.3, 292, п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України. У звязку із чим, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо нерухомого майна по вул.. Благоєва,9А у м. Дніпропетровську та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Outcome: dismissed