Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 05.01.2016 року. В судовому засіданні представник позивача вимоги уточнив, з врахуванням здійсненої Моторним (транспортним) страховим бюро України виплати в розмірі 14\~000 грн., просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 32 044,34 грн. Позов мотивує тим, що 05.01.2016 року в м.Львові по вул.Зелена, 97 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Skoda» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Станом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена за полісом обовязкового страхування в ПрАТ «СК «СКАЙД» за полісом №АЕ/4060533. Вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 46 044,34 грн. Разом з тим, страхова виплата проведена не була, що порушує права позивача, у звязку із чим остання змушена звернутися до суду. Справа поступила в провадження судді Личаківського районного суду м. Львова Головатого Р.Я. 17.11.2016 року. Ухвалою від 21.11.2016 року у справі відкрито провадження. У звязку із закінченням повноважень судді Головатого Р.Я., справу було передано для повторного автоматизованого розподілу. У відповідності до вимог ст.11-1 ЦПК України, автоматизованою системою документообігу суду 03.08.2017 року було визначено суддю Гирича С.В. для розгляду вказаної справи. Ухвалою від 04.08.2017 року справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні, наведеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача подав до суду клопотання про проведення судового засідання за відсутності сторони. Також, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що дійсно 05.01.2016 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, винним у вчиненні якої визнано відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПАТ СК Скайд. Також, визнає, що у позивача як особи яка понесла матеріальні збитки виникло право на отримання страхового відшкодування. Відповідно до листа МТСБУ №3.1-05/32956 від 18.12.2017 року, за пошкодження автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] 22.09.2017 року було перераховано 14 000 грн., із зазначенням, що доплата відшкодування буде проводитися у випадку, якщо ПАТ СК Скайд буде визнано у встановленому законом порядку банкрутом та коштів страховика не вистачить для задоволення вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика. А отже, позивач свій вибір щодо отримання відшкодування зробила, частково отримала виплату та пізніше має отримати доплату. Проте, позивач звернулась із позовом саме до відповідача. В позовній заяві відсутні дані про те, в якому стані наразі знаходиться транспортний засіб, автомобіль «Шкода», 2005 року випуску д.н.з. [NUMBER] на час розгляду справи, чи відремонтований він. Окрім цього, звіт про оцінку автомобіля №642/16 від 05.01.2016 року не містить даних про повноваження оцінювача. також, відповідача не було повідомлено про час проведення оцінки. Також, в позовній заяві відсутні дані про те, чи направлялись страховою компанією чи МТСБУ представники для здійснення оцінки. Також, позивач безпідставно просить стягнути вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу. Вважає позовні вимоги безпідставними, просить в задоволенні позову просить відмовити. Треті особи Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», Моторне (транспортне) страхове бюро України в судові засідання за викликом не зявилися, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не подали. А тому, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі представника вказаних сторін на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані докази, суд позов задовольняє частково з таких підстав. Частинами 1, 2 ст.22 ЦК України, встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного прана, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Як вбачається із постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме що він 05.01.2016 року о 15.50 год. у м. Львові по вул. Зелена, 97 здійснив дорожньо-транспортну пригоду за участі автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Skoda» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Частиною 6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із висновку N0642/16 про оцінку автомобіля [NUMBER] вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 46 044,34 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу 27\~968,43 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відповідача [PERSON] було застраховано в ПАТ СК Скайд та позивач у встановлений законом строк повідомив страховика про настання страхового випадку у встановленому порядку, проте страхова виплата здійснена не була. Вказані обставини відповідачами не заперечуються. Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Положеннями ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Судом встановлено, що Моторним (транспортним) страховим бюро України здійснювались виплати за зобовязаннями СК «Скайд», та, зокрема, здійснено виплату коштів в сумі 14\~000 грн. позивачу, що стверджується копією платіжного доручення та визнано представником позивача Також встановлено, що в іншій частині сума страхового відшкодування не виплачена, що також представником відповідач не заперечується. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Така правова позиція, зокрема, викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15. Суд не погоджується із доводами представника відповідача в частині недоведеності розміру страхового відшкодування з наступних підстав. Так, дійсно відповідно до положень ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобовязаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Як вбачається із матеріалів справи, позивач у встановленому законом порядку звернулась із заявою до страхової компанії про відшкодування матеріальних збитків. Також, як раніше зазначалось, судом встановлено, що Моторним (транспортним) страховим бюро України здійснювались виплати коштів в сумі 14\~000 грн. як частини страхового відшкодування. Як Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Скайд», так і Моторним (транспортним) страховим бюро України, які залучені до участі у справі як треті особи, розмір страхового відшкодування не заперечувався. З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що із [PERSON] слід стягнути в якості відшкодування заподіяної позивачу матеріальну шкоду. Разом з тим, відповідно до п.2.4 «[PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року за №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ. За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до п.8.3 [PERSON], вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Як вбачається з Звіту №642/16, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 46 044 грн. 34 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу з ПДВ становить 27 968 грн. 43 коп. Таким чином, суд погоджується із доводами представника відповідача в цій частині, та приходить до переконання, що до стягнення з відповідача підлягає вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу з виключенням здійсненої МТСБУ виплати (14 000 грн.), а саме в розмірі 13 968,43 грн. А тому позовні вимоги слід задоволити частково. Крім цього, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved