Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 08.09.2014 року вони з відповідачкою перебувають у шлюбі, зареєстрованому у виконавчому комітеті Кобижчанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розлучення стало те, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаємопорозуміння та повага один до одного. На примирення він не згодний, оскільки впевнений, що зберегти сім`ю неможливо. Відповідачка відмовляється розірвати шлюб в позасудовому порядку, тому просить його позовні вимоги задовольнити. Згідно ухвали\~суду від\~12\~грудня2019\~сторонам було\~визначено строк для примирення 2 місяці. В судовому засіданні позивач вказав, що вони з відповідачкою не примирилися, у зв`язку з чим свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу із позивачем. Вказала, що вона має велике бажання зберегти сім`ю. В наданому суду відзиві зазначає, що стосунки з позивачем дійсно погіршилися, однак це не є підставою для розірвання шлюбу,\~у зв`язку\~з чим\~вона докладатиме\~всіх зусиль\~щоб сім`я\~не розпалася. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~шлюбі,\~зареєстрованому 08.09.2014\~рокувиконавчим комітетом Кобижчанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Спільних дітей не мають. Відповідно до ст. ст. 21, 24\~Сімейного кодексу\~України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~\~ч.3 ст.\~109\~\~Сімейного\~кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. В пункті 10 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від 21 грудня 2007року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено,\~що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням вимог викладеної норми та того, що відповідачка заперечувала проти розірвання шлюбу, судом було вжито заходи для примирення подружжя шляхом винесення ухвали про призначення строку на примирення з метою збереження сім`ї, а розгляд справи зупинено на вказаний термін. Зі спливом визначеного судом двохмісячного терміну сторонами не було досягнуто згоди на примирення і позивач в справі наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.ст.110-112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ч. 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи те, що спільне життя у сторін не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть та те, що сторонами не було досягнуто згоди на примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу і вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved