Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому зазначає, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2010, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2018 шлюб між сторонами розірваний та з листопаду 2017 відповідач покинув сім`ю і з того часу життям дитини не цікавиться, не бере участі у її вихованні, розвитку, оздоровленні тощо. Дитина проживає разом із матір`ю, яка одноособово виконує батьківськи обов`язки. Крім того, з відповідача рішенням суду від 17.01.2019 стягнуто аліменти на утримання дитини, між тим відповідач добровільно аліменти не сплачує, має заборгованість по сплаті аліментів станом на 15.05.2019 близько 13000грн. Враховуючи інтереси малолітнього сина просить позбавити відповідача батьківських прав. Від відповідача до суду надійшли письмові пояснення із яких вбачається, що твердження позивача про відсутність участі батька у вихованні, розвитку, оздоровлені та лікуванні дитини є безпідставним, оскільки його участі у вихованні сина перешкоджають колишня дружина та її батьки, у зв`язку з чим відповідач звертався до правоохоронних органів. Про стягнення аліментів дізнався лише випадково, після чого звернувся до Московського ВДВС із заявою про стягнення аліментів з заробітної плати. Про відвідування сином дитячого навчального центру також не знав, а звернувшись до центру, дізнався, що син його не відвідує. З висновком Департаменту служб у справах дітей не погоджується, оскільки не був присутнім на засіданні. До адміністративної відповідальності не притягався. Просить в задоволені вимог позову відмовити, справу слухати без участі відповідача. Позивач, його представник в судовому засіданні підтвердили викладені у позові обставини, просять вимоги позову задовільнити. Представник третьої особи надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, викладені висновку обставини підтверджують і просять позов задовольнити. Суд, вивчивши доводи позивача, пояснення відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦУПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 29.01.2014, актовий запис № 183 (а.с.12). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2010 по 20.04.2018. З відповідача на користь позивача на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Такі обставини підтверджено копіями заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2018, рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2019 (а.с.14,20,21). Також встановлено, що позивач разом із дитиною проживає окремо та самостійно займається її вихованням і утриманням. Такі обставини вбачаються із копій довідки дитячого освітнього центру «Teremok-UNION» від 24.05.2019, договору №240/19 від 08.05.2019, довідки від 20.05.2019 ГФ ЦРР «FOOTBIK», довідки КНП «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської ради № 525 від 28.05.2019 (а.с.13,15-17). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батько дитини участі у вихованні, утриманні доньки не приймає, долею та розвитком не цікавиться. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, як принципове положення визначила. Що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50,155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із статтею 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участі у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Із висновку Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради від 11.09.2019 № 574 вбачається за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач не погоджується з вимогами позивача, посилаючись на те, що йому чиняться перешкоди в участі у вихованні сина, внаслідок чого звертався із заявами до правоохоронних органів, до Московського ВДВС про звернення стягнення аліментів із заробітної плати тощо. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Між тим, з боку відповідача не надано суду жодного доказу у підтвердження своїх доводів і заперечень. В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , із пояснень яких вбачається, що відповідач ухиляється виконувати батьківські обв`язки, коли останній проживав разом із позивачем та дитиною, то проявляв агресію по відношенню до дитини, яка до сьогоднішнього часу боїться батька. Будь-яких перешкод з боку позивача, інших осіб щодо участі відповідача у вихованні сина, не чинилось. Такий факт знайшов своє підтвердження у відповіді Московського ВП ГУНП в Харківській області від 23.05.2019 про те, що [PERSON] в період часу з 01.01.2019 до теперішнього часу в Московський ВП ГУНП в Харківській області з заявами стосовно здійснення перепон у спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] , не звертався (а.с.18). Отже, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги надані позивачем докази, відсутність доказів з боку відповідача у підтвердження своїх доводів, суд, виходячи із інтересів малолітньої дитини, дійшов висновку, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved