Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 12 675, 64 грн., з яких витрати від інфляції - 8 554, 12 грн., три відсотки річних за прострочку виконання грошового зобов`язання - 4 121, 52 грн.. При цьому посилається на те, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2015 року по справі № 522/8665/15-ц було задоволено його позов та стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 35 000, 00 грн.. З примусового виконання вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження АСВП №56049079. Між тим рішення суду виконано не було, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із відповідним позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних збитків та пені за прострочення виконання зобов`язання. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року по справі №522/6021/18 були задоволенні позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на його користь суму у розмірі 45879.38 грн., яка складається:- три відсотки річних у розмірі 2773.15 гривень за 964 днів прострочки; - індекс інфляції за період прострочення з серпня 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 12099.66 гривень; - пеня за прострочення виконання зобов`язання за період з серпня 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 31006.57 гривень. Вказував, що на виконання вказаного рішення суду він 17.09.2018 року отримав виконавчий лист та було відкрито виконавче провадження АСВП №57257347. Згідно відповіді Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 11.12.2019 року №49208 на виконанні знаходиться виконавчі провадження №56049079 та № 57257347 щодо примусового виконання виконавчого листа №522/8665/15-ц про стягнення з відповідачки коштів у розмірі 35000 грн. та №522/6021/18 про стягнення з відповідачки коштів у розмірі 45 879, 38 грн.. Станом на 11.12.2019 року вказані рішення суду виконанні не були. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою суду від 21.02.2020 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні на 20.03.2020 року. У судові засідання 20.03.2020 року та 05.05.2020 року сторони не з`являлись, тому розгляд справи відкладався. У судове засідання 11.06.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заява позивача, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд вбачає, що сторона відповідача була сповіщена про розгляд справи, проте у встановлений строк заяв по суті справи не подала, причини неявки суду не повідомила та жодних клопотань до суду не заявляла. Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи (справа призначалася до розгляду тричі), баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, тобто створення судом умов для реалізації положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд вважає розглянути справу за відсутності її учасників. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 12.06.2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2015 року по справі № 522/8665/15-ц позов [PERSON] до [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 35000 грн.. Рішення суду набрало законної сили 29.09.2015 року та 22 жовтня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист. Постановою від 03 травня 2018 року з примусового виконання вказаного виконавчого листа №522/8665/15-ц було відкрито виконавче провадження ВП №56049079 (а.с.9). У зв`язку з невиконанням вказаного рішення суду від 11.08.2015 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 45 879, 38 грн., три проценти річних у розмірі 2773,15 грн. за 964 дні прострочки, індекс інфляції за період прострочення з серпня 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 12099,66 грн. та 31 006, 57 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання за період з серпня 2015 року по квітень 2018 року; суму пені з 18.12.2015 року по 31.12.2015 року в сумі 590,68 грн.; пеня з 01.01.2016 року по 27.01.2016 року - 1136, 07 грн.. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2018 року (справа №522/6021/17) були задоволенні позовні вимог [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на його користь суму у розмірі 45879.38 грн., яка складається: - три відсотки річних у розмірі 2773.15 гривень за 964 днів прострочки; - індекс інфляції за період прострочення з серпня 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 12099.66 гривень; - пеня за прострочення виконання зобов`язання за період з серпня 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 31006.57 гривень. Рішення набрало чинності 06.09.2018 року. На виконання вказаного заочного рішення суду 17.09.2018 року було видано виконавчий лист та постановою від 02.10.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №57257347. Згідно позовної заяви рішення суду про стягнення коштів боржником досі не виконано. Зазначене також підтверджується листом старшого державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 11.12.2019 року (а.с.26). Між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення трьох процентів річних і інфляційних втрат в порядку статті 625 ЦК України, завданих позивачу внаслідок невиконання рішення суду. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 11 ЦК України передбачається виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду. Таким чином, на підставі рішення суду можуть виникати зобов`язання, які залежно від змісту можуть бути грошовими або негрошовими. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 910/11188/17 та від 26 червня 2019 року у справі № 174/580/16-ц. Згідно розрахунку позивача за несплату 35 000 грн. боргу, стягнутого за рішенням суду від 11.08.2015 року, втрати від інфляції за період із 01 березня 2018 року по 30 листопада 2019 року, складають 3920 грн., а 3 % річних за несплату заборгованості з 01 квітня 2018 року по 11 грудня 2019 року складає 1783, 56 грн.. Між тим, суд не погоджується з періодом розрахунку позивачем інфляційних збитків, саме з 01 березня 2018 року, оскільки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2018 року по справі №522/6021/18 інфляційні збитки були стягнуті судом по березень 2018 року включно, а отже підстав для повторного стягнення витрат за вказаний місяць не має. Розрахунок суду інфляційних збитків. Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу з 01/04/2018 до 30/11/201935 000,00 грн. Всього:35 000,00 грн. Останній період (01/04/2018 - 30/11/2019)Індекс інфляції квітень 2018100,80 травень 2018100,00 червень 2018100,00 липень 201899,30 серпень 2018100,00 вересень 2018101,90 жовтень 2018101,70 листопад 2018101,40 грудень 2018100,80 січень 2019101,00 лютий 2019100,50 березень 2019100,90 квітень 2019101,00 травень 2019100,70 червень 201999,50 липень 201999,40 серпень 201999,70 вересень 2019100,70 жовтень 2019100,70 листопад 2019100,10 Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,......ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) = 1.10542808 Інфляційне збільшення: 35 000,00 x 1.10542808 - 35 000,00 становить 3 689,98 грн. Розрахунок суду 3% річних за прострочення виконання зобов`язання Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума з 01/04/2018 до 11/12/2019 35 000,00 x 3 % x 620 : 365 : 1006201 783,56 грн. Всього штрафних санкцій: 1 783,56 грн.. Отже, за прострочення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2015 року (по справі №522/8665/15-ц) суд вважає за можливе стягнути із відповідачки на користь позивача інфляційне збільшення у розмірі 3 689,98 грн. та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 1 783, 56 грн.. Згідно розрахунку позивача, за несплату 45 879, 38 грн. коштів, стягнутих за рішенням суду від 06.08.2018 року, втрати від інфляції за період із 01 березня 2018 року по 30 листопада 2019 року, складають 6560, 48 грн., а 3 % річних за несплату заборгованості з 01 квітня 2018 року по 11 грудня 2019 року складає 2 337, 96 грн.. Між тим, суд не погоджується із періодом, за яким позивач нараховує інфляційні збитки та 3 % річних, оскільки вбачає, що рішення суду про стягнення коштів у розмірі 45 879, 38 грн. було ухвалено судом лише 06 серпня 2018 року та набрало чинності 06 вересня 2018 року. Отже, суд вважає за необхідне визначити початковою датою для розрахунку - 06 вересня 2018 року. Розрахунок суду інфляційних збитків. Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу з 06/09/2018 до 30/11/201945 879,38 грн. Всього:45 879,38 грн. Останній період (06/09/2018 - 30/11/2019)Індекс інфляції вересень 2018101,90 жовтень 2018101,70 листопад 2018101,40 грудень 2018100,80 січень 2019101,00 лютий 2019100,50 березень 2019100,90 квітень 2019101,00 травень 2019100,70 червень 201999,50 липень 201999,40 серпень 201999,70 вересень 2019100,70 жовтень 2019100,70 листопад 2019100,10 Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,.ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) = 1.10438554 Інфляційне збільшення: 45 879,38 x 1.10438554 - 45 879,38 становить 4 789,14 грн.. Розрахунок суду 3% річних за прострочення виконання зобов`язання Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума з 06/09/2018 до 11/12/2019 45 879,38 x 3 % x 462 : 365 : 1004621 742,16 грн. Всього штрафних санкцій: 1 742,16 грн. Отже, за прострочення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року (по справі №522/6021/18) суд вважає за можливе стягнути із відповідачки на користь позивача інфляційне збільшення у розмірі 4 789, 14 грн. та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 1 742, 16 грн.. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави також слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2211,50 гривень, оскілки позивач не сплачував судовий збір на підставі того, що він є інвалідом 2 групи.

Outcome: partial