Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 77760,68 грн., а саме: суму основного боргу у розмірі 65700 грн., проценти у розмірі 12060,68 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 18.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2500 доларів США зі строком повернення 30 березня 2017 року. Факт одержання відповідачем коштів за зазначеним Договором підтверджується розпискою Станом на час подання позову грошові кошти відповідачем позивачу не повернуті, а тому умови договору належним чином не виконані. Строк зобовязання настав, тому звернувся до суду. Позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача проценти за період з 18.11.2016 року по 02.04.2018 року., що складає 458,93 доларів США, 22.03.2018 року офіційний курс гривні до долару США по показникам НБУ становив 226,28 грн. до одного долару США . Ухвалою судді Жовтневого районного м.Маріуполя Донецької області від 16.05.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Станом на час судового розгляду, тобто, станом на 25.09.2018 року від відповідача відзив на позов не надійшов, клопотань, заяв процесуального характеру від учасників справи також не надійшло. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримали вимоги позовної заяви, наполягали на їх задоволенні, у подальшому надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечували. Відповідач у судове засідання не прибув, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 18.11.2016 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, укладено договір безпроцентної позики у розмірі 2500 доларів США, на строк до 30 березня 2017 року (а.с. 12). Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обов'язки за договором позики, у тому числі і повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог\~ЦК України, інших актів законодавства. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1084 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що у термін, передбачений договором, відповідач отримані у позику грошові кошти не повернув, про свідчить оригінал розписки наданий позивачем. Внаслідок чого на момент звернення до суду з даним позовом за відповідачем рахується заборгованість за договором позики у розмірі 77760,68 грн. (виходячи з курсу долару США до гривні на час звернення до суду) з яких: 65700 грн. - сума основного боргу, 12060,68 грн. - проценти за період з 18.11.2016 року по 02.04.2018 року. Згідно зі\~статтею 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша\~стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 18.11.2016 року у розмірі 77760,68 грн., а також в дохід держави, у порядку, передбаченому\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір у дохід держави судовий збір у сумі 777,61 грн., оскільки [PERSON] було відстрочено сплату судового збору.

Outcome: approved