Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

позивач звернувся з означеним позовом до суду. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідно до розділу II «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 р. № 1153/2008, 26 серпня 2015 року відповідачем з Міністерством оборони України, в особі начальника Університету укладено Контракт про проходження військової служби (навчання). 06 листопада 2015 року Контракт про проходження військової служби (навчання) достроково розірваний на підставі рапорту військовослужбовця через небажання продовжувати навчання в Університеті. Відповідач був виключений із списків особового складу Університету з 06 листопада 2015 року згідно з наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 05 листопада 2015 року № 271. Відповідно до п. 11 ст. 25 закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» відповідач був направлений для подальшого проходження військової строкової служби до м. Чугуїв, як такий, що не вислужив встановлений строк строкової військової служби. [PERSON] зобовязався відшкодувати витрати на своє утримання в університеті під час навчання, про що свідчить його особистий підпис на Загальному розрахунку № 350/176/100-8/1134. Разом з цим, на теперішній час відшкодування державних витрат в добровільному порядку не відбувається. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, підстав неявки не повідомив, заяв, повідомлень про розгляд справи за його відсутності не надавав. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом по справі встановлено, що 26 серпня 2015 року відповідно до п.14-17 «Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів» між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника Харківського університету Повітряних Сил та [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби (навчання) на час навчання в вищому навчальному закладі. У відповідності до умов контракту відповідач зобов`язався проходити військову службу (навчання) протягом строку дії контракту, сумлінно виконувати вимоги військових статутів, службові обов`язки, продовжувати дальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання /а.с.13/. 12 жовтня 2015 року відповідачем на імя Начальника факультету складено рапорт, у відповідності до якого [PERSON] просив відрахувати його з університету внаслідок небажання продовжувати навчання /а.с.12/. Рапорт надано відповідній посадовій особі 13 жовтня 2015 року та включено до розгляду керівництвом на 27 жовтня 2015 року. 05 листопада 2015 року чинність контракту достроково припинено на підставі пп.3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року № 490 відраховано від подальшого навчання та відповідно до п.36 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» у звязку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем з 06 листопада 2015 року /а.с.14/. Означеним наказом від 05 листопада 2015 року № 271, крім іншого визначено утримати з відповідача суму в розмірі 13859,96 грн. за період навчання в університеті. Вказана сума складається з витрат по грошовому забезпеченню 10639,97 грн.; 2426,10 грн. - витрат по продовольчому забезпеченню; 00,00 грн. - витрат по речовому забезпеченню; 22,58 грн. - сума витрат на медичне забезпечення; 771,31 грн. - комунальні послуги та вартість спожитих енергоносіїв, що підтверджується відповідними розрахунками /а.с.5, 6, 7, 9, 10, 11/. Станом на день звернення з позовом сума витрат не відшкодована в добровільному порядку /а.с.8/ Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступних норм законодавства. Частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України». Таким чином законодавством передбачено обов`язок відповідача, у випадку відрахування, дострокового розірвання контракту через недисциплінованість відшкодувати витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Матеріали справи підтверджують той факт, що контракт достроково розірваний внаслідок небажання відповідача продовжувати навчання. Також те, що відповідач обізнаний із наслідками дій щодо небажання продовжувати навчання підтверджено умовами укладеного контракту, який містить підпис відповідача. Пунктами 60, 62 Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом, у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів визначено, що про дострокове розірвання контракту начальник вищого військового навчального закладу, підрозділу повинен попередити курсанта (слухача) не пізніше ніж за місяць, крім випадків, коли контракт розривається у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, стосовно курсанта (слухача), а також через його академічну неуспішність та недисциплінованість. У цей же строк курсант (слухач) має повідомити в порядку підпорядкованості начальника вищого військового навчального закладу, підрозділу про свій намір достроково розірвати контракт, якщо він виявляє такий намір. Курсант (слухач), щодо якого прийнято рішення про дострокове розірвання контракту, має право оскаржити це рішення в порядку, встановленому законодавством України. Наказ про розірвання контракту відповідачем не оскаржено. Згідно п.84 означеного Положення, Курсанти, які проходять підготовку на посади офіцерського складу, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та у разі відмови від дальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу підрозділу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим військовим формуванням витрати, пов'язані з їх навчанням і утриманням у вищому військовому навчальному закладі, підрозділі. Відшкодування коштів здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутністю відшкодування витрат відповідача на навчання порушуються майнові інтереси позивача, відтак відповідач своєю не сплатою витрат порушує права позивача. Розмір витрат підтверджений належними доказами, якими є надані суду розрахунки і доводи позивача обґрунтовані, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову. Також, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved