Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, мотивуючи тим, що 14.04.2014 року уклав з відповідачем договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/40/17367, за умовами якого розмістив у банку грошові кошти в сумі 150000,00 грн. зі строком виплати 14.05.2014 року та виплатою 21,85 % річних. Однак у встановлений строк відповідач не повернув суму вкладу та нарахованих відсотків. Крім іншого, 12.03.2014 між сторонами був також укладений договір строкового банківського вкладу №2630/40/166220, відповідно до якого позивач розмістив у банку грошові кошти в сумі 200000,00 грн. У встановлений договором строк відповідач частково повернув позивачу суму вкладу, у зв'язку із чим на рахунку залишився залишок 7500,00 грн. Ця сума грошових коштів позивачу банком не повернута. У зв'язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідача суми банківських вкладів в розмірі 150000,00 грн, 7500, 00 грн, проценти за користування вкладом 4938,69 грн, а також 3% річних в сумі 653,42 грн, на загальну суму 163092,11 грн. До початку розгляду справи по суті представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача суми банківських вкладів в розмірі 150000,00 грн, 7500, 00 грн, проценти за користування вкладом 6465,19 грн, а також 3% річних в сумі 873,47 грн, на загальну суму 164838,66 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд встановив, що відповідно до договору строкового банківського вкладу № 2630/40/166220 від 12.03.2014 року [PERSON] розмістив у ПАТ «Міський Комерційний Банк» грошові кошти на умовах вкладу на строк 61 день та сплатою 20,85 % у сумі 200000,00 грн, що в свою чергу підтверджується квитанцією № 4693 від 12.03.2014 р. З виписки по рахунку за угодою № 2630/40/166220 від 12.03.2014 року вбачається, що невиплаченою сумою вкладу за цим договором є сума 7500,00 грн. Згідно договору строкового банківського вкладу № 2630/40/17367 від 14.04.2014 року [PERSON] розмістив у ПАТ «Міський Комерційний Банк» грошові кошти на умовах вкладу на строк до 14.05.2014 року та сплатою 21,85 % у сумі 150000,00 грн, що в свою чергу підтверджується квитанцією № 6894 від 14.04.2014 р. З виписки по рахунку за угодою № 2630/40/17367 від 14.04.2014 року вбачається залишок невиплаченої суми вкладу у розмірі 150000,00 грн. та процентів за користування вкладом 6465,19 грн. З матеріалів справи вбачається, що заявою від 14.05.2014 року, яка отримана відповідачем 14.05.2014 року, позивач звертався до банку із вимогою про повернення сум грошових вкладів. Згідно розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, загальна сума заборгованості банку перед позивачем станом на 24.07.2014 року складає: 164838,66 грн, з яких: сума неповернутого вкладу за договором № 2630/40/166220 від 12.03.2014 року-7500,00 грн; 3 % річних за невиконання умов договору № 2630/40/166220 від 12.03.2014 року-10,47 грн; сума неповернутого вкладу за договором №2630/40/17367 від 14.04.2014 року-150000,00 грн; сума процентів за вкладом по договору №2630/40/17367 від 14.04.2014 року-6465,19 грн; 3 % річних за невиконання умов договору №2630/40/17367 від 14.04.2014 року-209,58 грн. На час розгляду справи в суді зазначені суми позивачу банком не сплачені. Відповідно до ст. 4,5 Закону України «Про захист прав споживачів» - правовідносини, які виникають із договорів банківського вкладу, підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Враховуючи, що за зазначеним позивачем у позові місцем його реєстрації є: [ADDRESS], що віднесено по територіальності до Суворовського району м.. Херсона, суд вважає, що справа підсудна Суворовському районному суду м. Херсона. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. У відповідності до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що незалежно від того чи був укладений договір банківського вкладу на умовах видачі вкладу на першу вимогу чи на умовах повернення вкладу із закінченням встановленого договором строку, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору, заміна умов зобов'язання, виплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оцінивши докази у сукупності, виходячи із аналізу вищенаведеного законодавства, враховуючи факти, встановлені судом, ПАТ «Міський комерційний банк» зобов'язаний повернути позивачу, внесені останнім суми вкладів по договорам, відсотки за користування ними, а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. У зв'язку із зазначеним позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору на користь держави в розмірі 1648,38 грн., а також понесені позивачем та документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 2192,40 грн.

Outcome: approved