Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, 21 лютого 2008 року відповідачем було підписано заяву б/н, відповідно до якої 21 лютого 2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 18.03.2019 складає 15058,33 грн. У відзиві на позов відповідач позов не визнав, вказуючи на те, що позивачем не доведено, що умови договорів приєднання повідомлені відповідачу. Він не приєднувався до умов договорів приєднання Приватбанку, так як не був з ними ознайомлений. Позивач в односторонньому порядку змінював умови кредитування не повідомивши його про дані обставини. Він з 06.02.2008 року моменту виникнення даних правовідносин, постійно сплачував кошти позивачу. Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору. Просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 14 червня 2019 року на 09-15 год. в спрощеному провадженні. В судове засідання представник позивача не з`явився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що між АТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 21.02.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Процентна ставка за користування кредитом становила 3,0 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст.1055 ЦК України). За змістом ст.207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «Приватбанк» надало копію Анкети - Заяви від 21.02.2008 р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», яка є складовою частиною кредитного договору та яку підписано позичальником, а також розрахунок заборгованості. Судом встановлено, що відповідач підписував вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, отримував в АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку, а також користувався нею, отримуючи від банку кредитні кошти, тобто те, що він отримав від АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти від позивача, а також частково проводив повернення зазначених коштів. Так, зокрема, останнє внесення [PERSON] коштів на погашення заборгованості проведено 23.07. 2018 р., що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем. Згідно вказаного розрахунку заборгованість по тілу кредиту, який отримав відповідач від АТ КБ «Приватбанк», складає 5 884 грн. 39 коп. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, та не надав доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, а тому суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту. Судом встановлено, що вказана Анкета- Заява не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами (а.с.14). На підтвердження вказаних відомостей позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку ( а.с.16-30). Крім того, АТ КБ «Приватбанк» не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, відповідно, вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 21.02.2008 р. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами, тому в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по нарахованих відсотках, пені та штрафах суд відмовляє. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16. З вищенаведених підстав позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: approved