Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 15.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К., реєстровий №655, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 25655467 від 15.08.2014 року. В зазначеному вище житловому будинку, окрім нього, також зареєстрована його донька [PERSON] , та колишня дружина [PERSON] . Починаючи з 04.01.2019 року та по теперішній час відповідачка [PERSON] , самостійно визначивши собі інше місце проживання, а саме квартира [ADDRESS] , виїхала з належного позивачу житлового будинку [ADDRESS] та вже більше одного року не повертається, у житловому будинку відсутні її особисті речі, що підтверджується актом про підтвердження факту проживання (не проживання) особи № 50 від 08.10.2020 року 13.07.2019 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та актовим записом № 45 від 13.07.2019 року про розірвання шлюбу складеного Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Подали суду заяву, в якій просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Подала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника та винести рішення згідно чинного законодавства. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 15.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К., реєстровий №655, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 25655467 від 15.08.2014 року. Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ч.1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 21/5848, в зазначеному житловому приміщенні зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з актом № 50/7/1, складеним головою квартального комітету № 7 Південного району Дзюба Н.О. та мешканцями квартального комітету Макіда В.І., [PERSON] від 08.10.2020 року, [PERSON] з 04 січня 2019 року за місцем реєстрації не проживає. З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідачка відсутня за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між нею та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved