Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовну заяву обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19.12. 1996 року. Однак згідно довідки ТзОВ «Наш добробут» № 468 від 16.06.2021 року в його будинку серед інших зареєстровані відповідачі у справі, які вже понад 6 років не проживають у будинку, не сплачують комунальні платежі. Відповідачі добровільно перестали проживати у квартирі, їх майна у квартирі не має. Перешкод відповідачам у проживанні у квартирі ніхто не чинив. З огляду на це, реєстрація відповідачів у будинку, створює перешкоди у користуванні житлом, чим порушує права позивача. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування будинком [ADDRESS] . Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.07.2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 05.08.2021 року: позивач - [PERSON] та його представник - адвокат - Пачута О.М., не з`явились, проте, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному об`ємі. відповідач - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу суду надійшла заява від [PERSON] в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, у зв`язку з тривалим перебуванням за межами України. Проти визнання її та її дочки [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом, що розташоване в [ADDRESS] не заперечує. Позов [PERSON] визнає в повному об`ємі повернувся конверт, який не вручено через відсутність адресату за вказаною адресою. Представник третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради - В.Шатров, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, при прийнятті рішення просив максимально врахувати інтереси дитини. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.12.19960 року зареєстрованого в реєстрі за № 52180 та посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гудковою Н.В. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2021 року. Як вбачається із довідки № 468 від 16.06.2021 року виданої ТзОВ «Наш Добробут» у будинку № 22 вул. зареєстровані [PERSON] , 1982 року народження та [PERSON] , 2008 року народження, але не проживають у вказаному будинку з 2015 року. Вказані обставини підтверджуються довідками відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради від 27.07.2021 року . Згідно акту про фактичне проживання від 15.06.2021 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані але не проживають [PERSON] , 1982 року народження та [PERSON] , 2008 року народження, що підтверджується підписами сусідів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відомості, про те, що [PERSON] та [PERSON] є членами сім`ї власника житла у матеріалах справи відсутні. Згідно ст.7 Закону України «Про вільний вибір місця проживання та свободу пересування» однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За змістом ст. ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, судом встановлено, що факт реєстрації відповідачів [PERSON] , 1982 року народження та [PERSON] , 2008 року народження за вказаною вище адресою порушує права позивача - [PERSON] , як законного власника свого майна, а саме користування та розпорядження вказаною квартирою, зобов`язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу. При цьому суд приймає до уваги визнання позову відповідачем [PERSON] , оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що слід визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved