Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь завдану шкоду у розмірі 184577,31 грн., з яких: 164577,31 грн. витрати на відновлення пошкодженого транспортного засобу та 20000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати. При цьому посилається на те, що 26.04.2019 року з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль позивача, отримав механічні ушкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 264577, 31 грн., з яких 100000 грн. відшкодовано позивачу страховиком. Крім того, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано моральну шкоду. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 28.10.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.10.2019 року задоволено заяву позивача та його представника про забезпечення позову. 02.12.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 158670,31 грн. та вимог про стягнення моральної шкоди в повному обсязі. При цьому визнав вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 5906,58 грн. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.04.2019 року о 15 год. 30 хв. в м. Житомирі по вул. Східна, 113 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Chery, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на транспортний засіб Lexus, д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 30.05.2019 року по справі №295/7787/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 23, 1166, 1167, 1188, 1192, 1194 ЦК України. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За загальним правилом та з огляду на положення ст.1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновку судового експерта Землюка В.В. №2232 від 10.05.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Lexus ES 350, реєстраційний номер [NUMBER] з технічної точки зору, станом на 08.05.2019 року становить 105906,58 грн.; вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу складників становить 264577,31 грн.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складників становить 105906,58 грн.; ринкова вартість автомобіля становить 294603,84 грн. Страховиком виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 100000 грн., що визнано сторонами по справі. Виходячи з вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що становить 105906,58 грн., суд стягує з відповідача на користь позивача різницю між вартістю такого ремонту і страховою виплатою в розмірі 5906,58 грн. (105906,58 грн. - 100000 грн.) та частково задовольняє позовні вимоги в цій частині. Згідно зі статтею 23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна має проводитися особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд врахувує обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, в тому числі і пов`язаний з пошкодженням автомобіля, який належить позивачу на праві власності та неможливістю його використовувати, як засобу пересування, необхідністю проведення ремонту, було порушено звичний життєвий уклад. Позивач та його дружина є особами з інвалідністю ІІ групи. Внаслідок ДТП, яка викликала у позивача негативні емоції та пошкодження власного майна, він поніс душевні страждання, у зв`язку з чим був порушений його звичайний спосіб життя, для відновлення якого знадобились додаткові матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін в житті його сім`ї. Крім того, позивач є приватним підприємцем та використовує автомобіль у своїй діяльності. Через обмеження по здоров`ю позивач та його дружина не в змозі пересуватися без автомобіля самостійно тривалий час. При цьому суд виходить із принципу розумності, виваженості і справедливості та визначає достатнім і необхідним розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу в сумі 10000 грн. та частково задовольняє його вимоги в цій частині, що відповідає положенню п.п. 8,9 постанови Пленуму Верхового Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Також суд стягує з відповідача на користь позивача вартість проведеної автотоварознавчої експертизи в розмірі 2300,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, судові витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів документального підтвердження оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8400,00 грн., а також обґрунтованого розрахунку таких витрат, суд відмовляє у стягненні таких витрат на користь позивача.

Outcome: partial