Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

позивач звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на протязі більше 40 років, на підставі ордеру № 100, виданого Лисичанською міською радою 11 липня 1974 року вона мешкає у неприватизованій квартирі, розташованої за адресою [ADDRESS], є її наймачем. В спірній квартирі , окрім неї, зареєстровані її донька [PERSON], син [PERSON] та онук - [PERSON]. З квітня 2014 року її син [PERSON] в квартирі не проживає, виїхав до Росії, де постійно проживає. За час проживання в квартирі та за період відсутності, відповідач жодного разу не оплачував нараховані суми за комунальні послуги. З неодноразових розмов по мобільному телефону син повідомляв, що повертатися за місцем проживання він не бажає, добровільно знятися за місцем реєстрації не бажає. Потім взагалі перестав з нею спілкуватися і місце його знаходження їй невідомо. Його речі в квартирі відстані, але на нього нараховуються суми за комунальні послуги, всі обов»язки по утриманню кватири несе вона. Перешкод у користування квартирою вона сину не чиніть. Заяв щодо збереження за ним права на користування житлом не надходило. Тому просила визнати сина таким, що втратив право користування житлом. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач її рідний брат. Який фактично в спірній квартирі не проживав, бо періодично їздив на заробітки, а коли приїздив , був тут тижні 2 і знов виїжджав на заробітки. Останній раз, коли спілкувався по мобільному телефону з матір»ю у 2014 році, говорив, що він проживає в Криму, повертатися за місцем проживання не має наміру. За комунальні послуги він не платив, бо уколи приїздив грошей не мав, і на зворотну дорогу мати давала йому гроші. Ні вона, ні позивачка не перешкоджали відповідачу мешкати в цій квартирі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила , що знає позивачку та її дітей давно, коли діти були ще маленькі, гуляли разом у дворі. Коли відповідач підріс , одружився, став мешкати, то у дружини, то у бабусі. Почав їздити на заробітки. Вже два роки як він не спілкується з матір»ю, яка дуже переживає за сина. В спірній квартирі він не мешкає. Перешкоди у проживанню в квартирі позивачка синові не чиніть. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що позивач по справі [PERSON], [INFO], зареєстрована та мешкає в квартирі [ADDRESS]( а.с 5) Із копії свідоцтва [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с.6) Із копії ордеру № 100 , виданого на підставі рішення виконкому від 11.07.1974 року № 397 , вбачається, що [PERSON] надано право на заняття пл..26,63 кв.м. квартири [ADDRESS] на склад сім»ї з 3 осіб [PERSON] чоловік, [PERSON]-дружина, [PERSON]-син ( а.с.7-7зв) Із копії довідки відділу адмінпослуг Лисичанської міської ради від 21.04.2016 року № 2802-02 вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.8) Із копії довідки № 547 від 26.04.2016 року голови домового комітету вбачається, що за адресою м. Лисичанську, кв. Ленінського комсомолу, 14 кв. 100 [PERSON], [INFO] не проживає з квітні 2014 року, що підтверджено підписами сусідів , мешканців будинку ( а.с.9). Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому засіданні. Суд вважає, що на підставі наданих позивачем доказів, пояснень позивача, показань свідків, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутність відповідач [PERSON], [INFO] за місцем його реєстрації в квартирі [ADDRESS], без поважних причин більше шести місяців, і відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved