Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що з січня 2012 року він проживав разом із [PERSON] із якою в березні 2014 року уклав шлюб та вони разом проживали до дня смерті останньої. Після смерті дружини, він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено через відсутність між ними родинних відносин та пропуск встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на відповідні положення цивільного законодавства, позивач просить встановити факт їх постійного проживання з 2012 року по 30 травня 2019 року, визнавши його спадкоємцем першої черги. Позивач і його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просили їх задовольнити з підстав, що викладені у заяві. Відповідач і представник третьої особи в судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач не надала сулу відзиву на позов, надала письмові пояснення до позовної заяви у яких не визнала позов та просила відмовити в його задоволенні, оскільки в період часу з 2012 року по 2013 рік вона не бачила позивача за місцем проживання своєї бабусі [PERSON] .. Вислухавши вступне слово позивача і його представника та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. 04 березня 2014 року позивач і [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 березня 2014 року (т.с. 1, а.с. 13). У зв`язку із реєстрацією вказаного шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] , про що вказано у зазначеному свідоцтві про шлюб. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05 грудня 2014 року (т.с. 1, а.с. 14). Наведене вказує на той факт, що [PERSON] не отримала нового паспорту громадянина України із прізвищем її чоловіка та мала паспорт громадянина України на дівоче прізвище (т.с. 1, а.с. 12). Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої дружини [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори Хоменка С.А. від 02 липня 2018 року № 135/02-14, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті його дружини, оскільки ним пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини і не доведені родинні відносини із померлою (т.с. 1, а.с. 15). Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступне. За змістом довідки № 5611 від 18.12.2015 року виконавчого комітету Васильківської міської ради встановлено, що [PERSON] дійсно проживає з 12 січня 2012 року за адресою: [ADDRESS] , де до дня смерті також проживала і [PERSON] (т.с. 1, а.с. 18). Відповідно до довідки від 23.09.2014 року депутата Васильківської міської ради Горулько Л.В., [PERSON] дійсно проживав зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство (т.с. 1, а.с. 24). Згідно із відомостями довідки від 17.12.2015 року депутата Васильківської міської ради Маркова В.С., [PERSON] з 12 січня 2012 року дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , де до дня смерті [INFO] також проживала і [PERSON] (т.с. 1, а.с. 25). При цьому, суд враховує факт перейменування вулиці «фрунзе» в [ADDRESS] . Усі інші наявні в матеріалах справи довідки щодо місця проживання позивача за вказаною адресою, суд не використовує при постановленні даного рішення, оскільки вони містять інформацію з похідного джерела; тобто такі довідки не є первинним джерелом інформації. Також, відповідно до змісту довідки № 2638 від 19.12.2014 року КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» [PERSON] дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] (т.с. 2, а.с. 23). Як наслідок, на підставі наведених фактичних обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач з 12 січня 2012 року до дати смерті [PERSON] дійсно проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Тобто, наведені вище письмові докази, спростовують доводи відповідачки про не проживання позивача за вказаною адресою із її бабусею у 2012 і 2013 роках. Натомість, позовні вимоги про встановлення факту їх постійного проживання до 30 травня 2019 року, задоволенню не підлягають оскільки [PERSON] померла [INFO] . Отже, факт проживання позивача разом із спадкодавцем у період з 12 січня 2012 року станом на дату відкриття спадщини, достовірно підтверджено дослідженими під час розгляду справи в судовому засіданні письмовими доказами по справі. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання позивача разом із його дружиною з 12 січня 2012 року по день смерті останньої. У суду відсутні підстави сумніватися у достовірності та правдивості доводів позивача, які підтверджено змістом досліджених під час розгляду справи письмових доказів. Вимоги позивача про визнання його спадкоємцем першої черги задоволенню не підлягають, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] в силу закону на підставі частини першої статті 1261 ЦК України, як той з подружжя, який її пережив. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в частині щодо встановленого судом періоду спільного проживання позивача із його спадкодавцем. На підставі викладеного,

Outcome: partial