Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за розпискою від 02.08.2019 року в сумі, еквівалентній 4500 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, на момент складання позовної заяви, складає 113685,55 грн. та суму сплаченого судового збору. У обґрунтування позову, зазначив, що 30.07.2019 року, [PERSON] , який керував транспортним засобом «Renault Logan» [NUMBER] , що є власністю ТОВ «Сейп Автотранс», не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з зустрічним транспортним засобом «Nissan Leaf», чим завдав матеріальну шкоду у розмірі 4500 дол. США. В подальшому мати [PERSON] , яка є відповідачем по справі взяла на себе обов`язок, відшкодувати завдані збитки ТОВ «Сейп Автотранс» у розмірі 4500 дол. США та 02.08.2019 року склала розписку, якою зобов`язалась у строк до 14.08.2019 року відшкодувати завдані збитки. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач на підставі ч.1 ст. 1046, ч.2 ст. 1047, ст. 1049 ЦК України, просив задовольнити його позов. У судове засідання представник ТОВ «Сейп Автотранс» Кочмар В.В. не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність та про підтримання позовних вимог. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, надала відзив на позовну заяву в якій позов не визнала, пояснивши суду, що вона жодних договорів чи угод з позивачем не укладала, гроші не позичала. Зазначену розписку вона написала під тиском, яку її примусили написати задля того, щоб вона відшкодувала матеріальну шкоду по ремонту транспортного засобу, отриманого в результаті ДТП, до якого вона не має жодного відношення. Просила розглядати справу без її участі та відмовити у задоволенні позову з підставі відсутності предмету спору. Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до оригіналу розписки, складеної російською мовою, 02.08.2019 року [PERSON] зобов`язалась відшкодувати ТОВ «Сейп Автотранс», збитки в розмірі 4500 дол. США, які були спричиненні її сином [PERSON] у результаті ДТП, у строк до 14.08.2019 року. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що розписка від 02.08.2019 року не містить умов отримання [PERSON] в позику грошових коштів від ТОВ «Сейп Автотранс». Крім того, суд зазначає, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання\~позичальником в\~борг грошей\~від позикодавця та позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Разом з тим, суд звертає увагу, що [PERSON] не заперечувала факту написання нею розписки, проте заперечувала отримання у борг будь-яких коштів. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не заявлено позовних вимог про відшкодування шкоди до винуватця ДТП, як до особи, яка завдала шкоду джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно\~ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Поняття договору позики визначено\~статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2\~ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій\~ст.640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. За змістом ст.ст.\~1046,\~1047,\~1049 ЦК України,\~\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2017 року у справі №6-79цс14, відповідно до норм 1046, 1047\~ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Як роз`яснив Верховний суд України у постанові від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей від позикодавця із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів саме в позику - така правова позиція викладена у постанові ВС/КЦС, справа №369/3340/16-ц від 22.08.2019р. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд виявивши справжню правову природу зазначеної розписки, приходить до висновку, що між сторонами договір позики, в розумінні викладених вище вимог Закону, не укладався, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. У відповідності до положень\~ст. 141 ЦПК України, у випадку відмови у задоволенні позову не підлягає стягненню з відповідача судові витрати понесені при розгляді справи. На підставі ст.ст. 11, 207, 509 ,545, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: dismissed