Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 29.08.2015 року він одружився з [PERSON] - відповідачкою по справі, зареєструвавши шлюб у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №488 (свідоцтво серії [NUMBER] від 29.08.2015р. (а.с.10). У шлюбі народився син- [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачем почало погіршуватися, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився. На адресу суду 07.09.2020р. надійшла заява від [PERSON] про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав та просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду 20.08.2020р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідача не заперечує щодо розірвання шлюбу. Згідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає за доцільне постановити рішення про задоволення позовних вимог. В той же час за вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому позивач не наполягав на стягненні з відповідача в його користь понесені ним судових витрати при подачі позову до суду, а відтак суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за ним. На підставі наведеного, 31 Цивільного кодексу України, ст.ст. 104, 109-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved