Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], видане 2-ою Державною нотаріальною конторою м. Харкова 14 вересня 1995 року. Визнати факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] його донькою [PERSON]. Визнати за ним, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину домоволодіння (житлового будинку з надвірними будівлями № 1-В по вул. Ново-Черкаській в м. Харкові, після смерті його матері - [PERSON], яка померла 23 жовтня 1994 р. В подальшому представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій уточнив позов в частині вимог, що виклав в іншій редакції та просив, визнати факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] його донькою - [PERSON], по заповіту [PERSON] від 28 квітня 1992 року, який помер 07.01.1994 року, у розмірі 3/4 домоволодіння, що розташоване за адресою: м.Харків, вул.Ново-Черкаська,1-В. Визнати за ним, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на частку його матері - [PERSON] в домоволодінні № 1-В по вул. Ново-Черкаській в м. Харкові, що залишилося після смерті його матері - [PERSON], яка померла 23 жовтня 1994 року. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 07 січня 1994 року помер його дід - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з нерухомого майна, а саме: домоволодіння (житлового будинку з надвірними будівлями) № 1-В по вулиці Ново-Черкаській в місті Харкові, що опосередковано підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Харкова № 67/9 від 07 квітня 1992 року, в абз. 1 якого зазначається, що «домоволодіння № 1 «в» по вул. Ново-Черкаській на праві особистої власності належить гр. [PERSON]. Першу чергу спадкоємців за законом під час відкриття спадщини після померлого [PERSON] склали: його дружина (бабка позивача) - [PERSON]; його донька (мати позивача) - [PERSON]; та його син (його дядько) - [PERSON], який є відповідачем по справі. При цьому вказує, визнати такими що прийняли спадщину можна лише двох спадкоємців: його бабку - [PERSON], яка була дружиною померлого, вела з ним спільне господарство та була зареєстрована за тією ж адресою; та мати - [PERSON], яка хоча й була зареєстрована за іншою адресою, проте постійно проживала в зазначеному домоволодінні зі своїми дітьми (позивачем та його братом - [PERSON]); вела зі спадкодавцем спільне господарство, а після його смерті фактично прийняла на себе управління майном та піклування над своєю непрацездатною матір'ю. [PERSON], навпроти, не вчинив жодних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини. Стверджує, що належним чином прийняли спадщину лише двоє спадкоємців - [PERSON] та [PERSON], і тому, відповідно, кожен з них набував право на спадщину в рівних частках - по 1/2 кожному. Проте його мати - [PERSON], хоча й прийняла спадщину фактично, вступивши в управління майном, вона не встигла належним чином оформити її прийняття, оскільки 9 серпня 1994 року потрапила на стаціонарне лікування до 4-ої міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги з діагнозом «забій спинного мозку», однак 23 жовтня 1994 року вона померла, про що було зроблено запис за № 16990. Вважає, що першу чергу спадкоємців за законом під час відкриття спадщини після смерті його матері в порядку спадкової трансмісії мали скласти: її матір (його бабка) - [PERSON], та її діти - [PERSON] та [PERSON]. Проте, в зв'язку з тим, що на момент смерті матері - [PERSON], йому було лише 10 років, він не міг самостійно захистити свої цивільні права. Його батько був позбавлений батьківських прав, а опіку над ним фактично здійснювала його бабка - [PERSON], хоча й офіційно, на підставі рішення Ленінської районної ради м. Харкова, вона отримала таке право лише 06 жовтня 1998 року. 26 грудня 2013 року [PERSON] померла. На його звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 2-ою Державною нотаріальною конторою м. Харкова йому було надано письмову відповідь, що «за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої 26 грудня 2013 року гр. [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована [INFO], що знаходиться по вулиці Ново-Черкаській, що в м. Харкові, звернувся спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, подавши до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.» Цим спадкоємцем виявився відповідач його дядько, [PERSON]. На його звернення з запитом про надання інформації про наявність спадкової справи після смерті його діда - [PERSON], 2-ою Державною нотаріальною конторою м. Харкова йому було надано письмову відповідь за вих. № 01-16/1188 від 24 червня 2015 року (Додаток № 12), згідно якої «в ході перевірки Алфавітних книг Другої Харківської державної нотаріальної контори було виявлено наявність спадкової справи № 400/1995, заведеної після смерті гр. [PERSON], 14.09,1995 року», а також повідомлялося, що 14 вересня 1995 року було видано свідоцтво про право на спадщину. На його думку, бабка - [PERSON]М, в вересні 1995 року звернулася до 2-ої Державної нотаріальної контори м. Харкова з заявою про прийняття спадщини, укривши при цьому той факт, що разом з нею, в шестимісячний термін після відкриття, спадщину прийняла й її донька - [PERSON], після чого 14 вересня 1995 року їй, з порушенням приписів цивільного законодавства щодо розподілу часток у спадщині між спадкоємцями за законом та застосування правила спадкової трансмісії, було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], в якому вона була зазначена єдиним спадкоємцем. Вважає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті його матері - [PERSON], оскільки він постійно проживав в зазначеному домоволодінні, вів зі спадкодавцями спільне господарство, провадив спільні витрати на підтримання спадкового майна в належному стані; а також, оскільки з дати смерті їхньої матері його брат - [PERSON], не здійснив жодних дій, що підтверджували б прийняття ним спадщини. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, яку уточнив в подальшому представник [PERSON], який в судових дебатах просив [PERSON] визнати спадкоємцем на його частку, що складає 50 %. Відповідач [PERSON], пояснив, що [PERSON] постійно проживала у своїй квартирі по вул. Комсомольське шосе, а по місту проживання своїх батьків по вул. Ново-Черкаській, 1-В навідувалася, так як зберігала там свій автомобіль, коли їм не користувалася. Його представник [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог також заперечував, обидва просили застосувати правила позовної давності. Відповідач [PERSON] пояснив, що його мати [PERSON] була прописана в м. Харкові по вул. Комсомольське шосе, цю квартиру їм залишив батько, заяву про прийняття спадщини після смерті матері у нотаріальну контору, не подавав, позов визнав, та просив його задовольнити. Третя особа - представник Другої Харківської державної нотаріальної конторив судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, допитавши свідків, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вказані вище обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Як вбачається з її матеріалів, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія ЯЛ № 225820. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00013798195 від 25 квітня 2014 року, з 20.08.1977 року, після реєстрації шлюбу прізвище матері позивача «Козлова». 07 січня 1994 року [PERSON] (дід позивача) помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції було складено відповідний запис № 342 та видано свідоцтво про смерть (повторно) серія І-ВЛ № 497547 від 16 червня 2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з нерухомого майна, а саме: домоволодіння (житлового будинку з надвірними будівлями) № 1-В по вулиці Ново-Черкаській в місті Харкові. Житловий будинок, належав [PERSON] на праві особистої власності, що сторонами не заперечується та підтверджується технічним паспортом від 05 лютого 1992 року, в якому він зазначений власником. Першу чергу спадкоємців за законом під час відкриття спадщини після померлого [PERSON] склали: його дружина (бабка позивача) - [PERSON]; його донька (мати позивача) - [PERSON]; та його син (його дядько) - [PERSON]. З спадкової справи №400/1995, після смерті [PERSON], щодо майна померлого, заведеної Другою Харківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, яку зареєстровано в книзі обліку спадкових справ № 602 від 14 вересня 1995 року та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна.\~[PERSON] (дядько позивача) 25 липня 1995 року подав заяву, що не прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер 07 січня 1995 року, що постійно проживав в [INFO], на неї не претендує і не заперечував проти видачі свідоцтва про право на спадщину іншим спадкоємцям. 23 жовтня 1994р. [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ВЛ № 289309 про що було зроблено запис за № 16990. З спадкової справи № 178/1995, заведеної Пятою Харківською державною нотаріальною конторою, після померлої [PERSON] вбачається, що остання постійно проживала в [INFO]. Після її смерті залишилось майно. [PERSON], що проживає в [INFO] та [PERSON], що дав згоду на підписання цієї заяви своєму неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], та діяв за свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що проживають в [INFO] подали заяву про прийняття спадщини. Першу чергу спадкоємців за законом під час відкриття спадщини після смерті [PERSON] матері позивача, в порядку спадкової трансмісії мали скласти: її матір (його бабка) - [PERSON], та її діти - [PERSON], який народився 07 вересня 1984 року, про що зроблено відповідний запис за № 1198, згідно свідоцтва про народження Серія І-ВЛ № 171627 та [PERSON]. 26 грудня 2013р. [PERSON] (бабка позивача) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ВЛ № 442340 про що зроблено відповідний запис № 17035. З спадкової справи №111/2014, після смерті [PERSON], заведеної Другою Харківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що 08 травня 2014 року зареєстровано по книзі обліку спадкових справ заяву за № 438 [PERSON], який тимчасово знятий з реєстрації, та проживає за адресою в [INFO] який претендує на спадщину, спадкоємцем на яку, він є, як онук померлої, так як дочка спадкодавці, його мати [PERSON], померла 23 жовтня 1994 року, тобто раніше своєї матері. Суд не може погодитися із вимогою в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не наводить жодної підстави, чому його необхідно визнати недійсним, що порушить право спадкоємця на належну йому частину спадкового майна. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається\~\~як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~Цивільний кодекс\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~ЦК України, положення цього Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин щодо визнання права власності на спадщину, яка відкрилася, застосовуються положення\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Згідно із\~ст. 524 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно із\~ст. 529 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. ст.\~548,\~549 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, з боку позивача були допитані свідки, які повинні були підтвердити факт прийняття спадщини [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знає [PERSON] все життя, оскільки мешкає поряд з нею та вчився в одній школі. Його дружина була подругою [PERSON], яка в будинку по вул. Ново-Черкаській,1-В в м. Харкові проживала зі своєю матірю. В 1994 році [PERSON] померла, що стосується її поховання йому не відомо, оскільки в той час він мешкав в іншому місці. Мала чи ні будь-яке інше житло [PERSON], та чи була вона у шлюбу на час смерті йому не відомо. У вересні 1993 році він бачив, що [PERSON] мешкала по вул.Ново-Черкаській,1-В. Мати [PERSON] була власником домоволодіння. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знає, оскільки він був її сусідом, мешкав по вул. Ново-Черкаській,4. В 1994 році та на день своєї смерті [PERSON] мешкала по вул.Ново-Черкаській,1-В. На похороні її він не був, але бачив, що біля двору люди прощались з нею, це було у 1994 році. У дитинстві він товаришував з її сином [PERSON], а [PERSON] був тоді маленький, які мешкали разом з [PERSON] по вул.Ново-Черкаській,1-В. Коли [PERSON] одружився, він переїхав з будинку, [PERSON] і на цей час мешкав в ньому. Будинок по вул. Ново-Черкаській, 1-В складався з кухні та трьох кімнат, у дворі було просторо. Хто був власником будинку йому не відомо. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її двоюрідна сестра, знає її з народження та по день смерті, що проживала [INFO]. Вона займалась її похованням. З [PERSON]М, мешкали її сини, [PERSON] та [PERSON]. [PERSON]М, мешкала разом з батьками [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] сини залишались там мешкати. [PERSON] відбуває покарання, але постійно мешкав по вул.Ново-Черкаській,1-В. [PERSON] постійно мешкала по вул.Ново-Черкаській,1-В, звідки її хоронили, коли вона постраждала внаслідок аварії. На момент смерті у [PERSON] була квартира на вул. Комсомольське шосе, але проживала вона по вул.Ново-Черкаській,1-В. [PERSON] була зареєстрована [INFO], а мешкала по вул.Ново-Черкаській,1-В, оскільки допомагала своїм батькам, доглядала за ними. Свідок [PERSON] пояснила, що з 1973 року по 2005 рік вона мешкала в будинку по пров.Ново-Черкаському,15, який знаходиться на початку вулиці Ново-Черкаській, тобто біля будинку [PERSON]. [PERSON] знає, бо він мешкав по вул.Ново-Черкаській,1-В, а коли вони з [PERSON] розійшлись, [PERSON] батько поїхав з даної адреси. [PERSON] мешкала по вул.Ново-Черкаській,1-В, потім вона вийшла заміж та поїхала з будинку по вул.Ново-Черкаському,1-В, потім повернулась, після чого вона отримала квартиру по вул.Комсомольське шосе та проживала в ній. У будинку мешкали її діти, вона відвідувала їх, допомагала продуктами. В жовтні 1994 році померла [PERSON], а її батько [PERSON] у січні 1994 року. На момент смерті [PERSON] не мешкала в будинку по вул.Ново-Черкаській,1-В. Вона приїжджала за автомобілем, який належав [PERSON]М, що ставила в гараж батьків, по вул.Ново-Черкаській,1-В. Також пояснила, що їй було відомо зі слів [PERSON], що після смерті [PERSON] вона спадок буде оформлювати на себе, їхні діти [PERSON]М та [PERSON] будуть відмовлятись від спадщини на її користь. З [PERSON] були у дружніх стосунках. Її чоловік займався ремонтом автомобілів і [PERSON] зверталась до нього за ремонтом, казала що це її автомобіль, але документів на нього в неї не бачила. Вона бачила, що [PERSON] приїжджала до батьків, але там не мешкала. Її батьки не потребували сторонньої допомоги. Похорони [PERSON] були з вул.Ново-Черкаській,1-В, оскільки з вул. Комсомольське шосе її нікому було поховати. [PERSON] останнім часом мешкала сама, до неї приїжджав син [PERSON]. У 2010 році [PERSON] знаходилась у лікарні швидкої невідкладної допомоги в край тяжкому стані, після спілкування з [PERSON], який забирав у [PERSON] всі її гроші, побив її. У 2013 році було прийнято рішення про її госпіталізацію у лікарню, оскільки у неї були пролежні, після того як вона впала та зламала тазостегновий суглоб. [PERSON] мешкав в будинку по вул.Ново-Черкаській,1-В м. Харкові разом з бабусею [PERSON]. За 5 місяців до смерті [PERSON] вона знаходилась у лікарні. Однак, суд критично ставиться до їх показань, оскільки 09 серпня 1994 року [PERSON] потрапила в аварію, а 23 жовтня 1994 року померла, не прийняла спадщину, строк якої сплив до того як вона потрапила в аварію та померла, тобто після спливу встановленого законом шестимісячного строку, крім того будь-якого іншого доказу про фактичне прийняття нею спадщини в матеріалах спадкової справи немає, оскільки згідно із п. 124 Інструкції доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~в п. 3 визначено, що згідно з правилами\~статті 1220 ЦК\~( 435-15) та\~статті 249 ЦПК\~(1618-15) часом відкриття спадщини слід вважати день\~\~смерті особи,\~\~зазначений\~\~у\~\~свідоцтві\~\~про смерть,\~\~виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] помер 07 січня 1994 року, а 08 липня 1994 року сплив строк прийняття спадщини після [PERSON] Суд приходить до переконання, що [PERSON] не вступила до фактичного володіння або управління спадковим майном після його смерті. Факт прийняття нею спадщини був не доведений. Крім того, за заповітом від 28 квітня 1992 року, [PERSON] належний йому будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові, вул. Ново-Черкаська,1-В, заповідав так: ? частину сину [PERSON]; ? частини дочці, [PERSON] З відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційної справи по вул. Ново-Черкаській, 1-В, станом на 31.12.2012 р. зареєстровано право власності за [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 2-ою ХДНК 14.09.1995 р. за №2-10479(1/2 частка), та свідоцтва про право власності виданого 2-ою ХДНК 14.09.1995 р. за №2-10477(1/2 частка). Спадкове майно на яке претендує позивач складається, по останньому обстеженню, проведеному 23.10.2003 р. по вул. Ново-Черкаській, 1-В розташований житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 84,7 кв.м., у тому числі житловою 53,8 кв.м., та надвірні будівлі сараї літ. «Б», «Е», «Ж», вбиральня літ. «В», льох літ. «Г» душ літ. «З» споруди № 2,3-7, І. Згідно\~ст. 551 ЦК України\~(в редакції 1963 року), яка вказує на перехід права на прийняття спадщини: «Якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за\~\~законом\~\~або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття\~належної йому частки спадщини\~переходить\~до\~його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно\~ст. 554 ЦК України\~(в редакції 1963 року): «Прирощення спадкових часток - в разі неприйняття спадщини спадкоємцем\~\~за\~\~законом\~\~або\~\~за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті\~528\~і\~534\~цього\~Кодексу) його\~\~частка\~\~переходить\~\~до\~\~спадкоємців\~\~за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших\~\~спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. При таких обставинах,\~з урахуванням наведених доводів представника позивача [PERSON], стосовно позовних вимог за заявою про її уточнення, є неконкретизовані вимоги [PERSON] на яку частку домоволодіння він просить визнати за ним право власності, як і не вказується яка частка вважається власністю померлої матері. Оскільки [PERSON] померла 23 жовтня 1994 року, більше ніж як через десять років після досягнення 07 вересня 2002 року свого повноліття [PERSON], спадщину не прийняв, із заявою про прийняття спадщини після матері не звертався, а тому в задоволенні позову про визнання права власності на частку своєї матері [PERSON] в домоволодінні житлового будинку, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Ново-Черкаська, 1-В, в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. Крім того, як убачається з матеріалів справи, всі інші спірні питання щодо спадщини були вирішені у позові про визнання недійсним заповіту [PERSON] від 10 серпня 2013 року на користь [PERSON], рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2015 року, якою переглядалось вказане рішення, що набрали законної сили. Отже, ствердження зі сторони позивача не надають суду об'єктивної наявності обставин, на які він посилається в обґрунтуванні своїх доводів в позовній заяві. Суд прийшов висновку не доведенності позову в іншій частині, тому відсутні правові підстави для його повного задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed