Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її двоюрідна сестра [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке належало померлій на підставі договору дарування від 12.02.1976 року. Вказане домоволодіння було придбано матір'ю померлої за договором купівлі-продажу. Спадкоємців першої черги померла не мала, оскільки дітей у неї не було, у шлюбі вона не перебувала. У другій черзі спадкоємців після смерті [PERSON] є її рідна сестра по батькові - [PERSON]. Вона є спадкоємицею третьої черги після смерті [PERSON], оскільки є її двоюрідною сестрою. За час життя померлої [PERSON] її рідна сестра [PERSON] не підтримувала з нею жодних стосунків, не мала ніяких родинних почуттів до своєї сестри, живучи в одному місці не брала участь в підтримці сестри та впорядкуванні домоволодіння, не брала участі в оплаті витрат на поховання, не доглядала за хворою сестрою та не цікавилася її станом здоров'я. Просила суд усунути [PERSON] від права на спадкування, що виникло після смерті [PERSON] Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в позовній заяві та пояснили суду, що позивачка підтримувала з померлою родинні відносини, взяла на себе витрати на поховання та утримання домоволодіння. Проте відповідач ніколи не підтримувала родинних стосунків з померлою, не приймала участь в оплаті витрат на поховання, не доглядала за хворою сестрою та не цікавилася її станом здоров'я, тобто взагалі не цікавилася долею [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив суду, що відповідачка [PERSON] не ухилялась від надання допомоги своїй сестрі [PERSON], оскільки через свій похилий вік (1939 р.н.) вона неспроможня своїми силами, фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, через тяжку хворобу, а саме цукровий діабет ІІ типу тяжкої форми, постійно стаціонарно лікується в медичних закладах. Крім того, відповідач мешкає одна, є інвалідом другої групи по зору, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК та сама постійно потребує сторонньої допомоги, бо їй важко пересуватися самостійно. Ствердження позивача, що відповідачк не приймала участі в оплаті витрат на лікування, догляду, похованні не безпідставні, оскільки відповідач [PERSON] мешкає одна, має єдиний дохід у виді маленької пенсії, всю пенсію витрачає на лікування у зв'язку із тяжкою хворобою та сама перебуває на його утриманні, тому при своєму бажанні вона не мала можливості надавати матеріальну допомогу своїй сестрі за життя. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду,що знали померлу дуже тривалий час, оскільки мешкали з нею по сусідству. Померла [PERSON] розповідала їм, що в неї є рідна сестра по батькові, але вони ніколи її не бачили в будинку померлою. Померла мешкала в будинку одна, в неї не має дітей та чоловіка, вона погано себе почувала в силу свого похилого віку, але могла самостійно забезпечити умови свого життя та не потребувала сторонньої допомоги. Зазначили, що померла зі своєю сестрою [PERSON] не підтримувала стосунків тривалий час, проте підтримувала тісні родинні стосунки зі своєю двоюрідною сестрою [PERSON], яка мешкає в Ізраїлі. [PERSON] передавала померлій дарунки, надсилала поштові привітання зі святами та інколи передавали грошові кошти, усі витрати на поховання взяла на себе [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що знали померлу дуже тривалий час, оскільки працювали разом з нею. Крім того, підтримували з нею дружні стосунки, часто були в неї дома, проте ніколи не бачили в її домі відповідачку [PERSON] Померла розповідала їм, що в неї є рідна сестра по батькові, але вони не підтримують стосунки. Померла мешкала в будинку одна, вона погано себе почувала в силу свого похилого віку, але могла самостійно забезпечувала умови свого життя та не потребувала сторонньої допомоги. Крім того, пояснили, що вони періодично зустрічалися в будинку померлої з її двоюрідною сестрою [PERSON] та її дітьми. Їм відомо, що [PERSON] передавала померлій дарунки, надсилала поштові привітання зі святами та інколи передавали грошові кошти, усі витрати на поховання взяла на себе [PERSON] Суд, заслухавши доводи сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку 29.10.2011 року (а.с. 39). Після її смерті відкрилася спадщина у виді 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 129), яке належало померлій на підставі договору дарування від 12.02.1976 року (а.с. 8-9). Спадкоємців першої черги померла [PERSON] не мала, оскільки дітей у неї не було, у зареєстрованому шлюбі вона не перебувала. 26.01.2012 року [PERSON] як спадкоємець третьої черги по закону звернулася із заявою до Шостої Донецької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини у виді 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] після смерті її двоюрідної сестри [PERSON] , що підтверджується копією заяви (а.с.108). 06.04.2012 року [PERSON] як спадкоємець другої черги по закону також звернулася із заявою до Шостої Донецької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини у виді 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] після смерті її рідної сестри [PERSON], що підтверджується копією заяви (а.с. 123). Так, позивач в своїй позовній заяві зазначає, що відповідач [PERSON] не підтримувала родинних стосунків з померлою [PERSON], хоча була її рідною сестрою, не доглядала за нею, коли померла хворіла та не цікавилася її станом здоров'я. Крім того, не брала участі у похованні сестри та витрат на поховання приймала двоюрідна сестра померлої [PERSON], що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 28-31). Допитані в судовому засіданні свідки також пояснили, що померла [PERSON] мешкала в будинку одна, в неї не має дітей та чоловіка, вона погано себе почувала в силу свого похилого віку, але могла самостійно забезпечити умови свого життя та не потребувала сторонньої допомоги. Зазначили, що померла зі своєю сестрою [PERSON] не підтримувала стосунків тривалий час, проте підтримувала тісні родинні стосунки зі своєю двоюрідною сестрою [PERSON], яка мешкає в Ізраїлі. [PERSON] передавала померлій дарунки, надсилала поштові привітання зі святами та інколи передавали грошові кошти, усі витрати на поховання взяла на себе [PERSON] Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого ч. 3 ст. 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. З огляду на зміст зазначеної норми закону суд, вирішуючи такі справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає з'ясуванню питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу. За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] через тяжку хворобу, а саме цукровий діабет ІІ типу тяжкої форми постійно стаціонарно лікується в медичних закладах, що підтверджується виписками з історії хвороби (а.с. 80, 82-88), крім того є інвалідом другої групи по зору з 31.05.2007 року безстроково, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК № 130531 від 18.07.2007 року, у зв'язку з чим сама постійно потребує сторонньої допомоги, бо їй важко пересуватися самостійно. Через свій похилий вік (1939 р.н.) та тяжку хворобу відповідач [PERSON] неспроможня своїми силами фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, оскільки має єдиний дохід у виді маленької пенсії, всю пенсію витрачає на лікування у зв'язку із тяжкою хворобою та сама перебуває на утриманні свого сина. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Таким чином, враховуючи, що суду не надано даних, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] ухилялася від надання допомоги [PERSON], яка померла [INFO], оскільки вона сама через похилий вік (1939 р.н.) та хворобу, яка полягає в цукровому діабеті ІІ типу тяжкої форми та інвалідності другої групи по зору, яку суд вважає за тяжку, не мала а ні фізичної, а ні матеріальної можливості надавати будь-яку допомогу за життя померлій сестрі, крім того [PERSON] могла самостійно забезпечити організацію свого життя та не потребувала сторонньої допомоги, тому суд прийшов до висновку, що позов про усунення [PERSON] від права на спадкування не підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed