Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив визнати за ним право приватної власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за своєї відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: За життя [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 17.03.1989 року, посвідченого секретарем виконкому Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Зі змісту довідки Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 26.03.2014 року № 193 згідно запису в погосподарській книзі № 5 Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, особистий рахунок № [NUMBER], за [PERSON] значиться одноповерховий житловий будинок 1964 року побудови з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], що встановлено судом згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 17.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1726. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 09.04.1971 року Київським ЗАГС м. Одеси, актовий запис № 760. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] Зі змісту спадкової справи № 408/2013, заведеної Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, єдиним спадкоємцем до майна [PERSON], померлого [INFO] року - є його син - [PERSON], проте за відсутності правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок, останній не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку. Встановивши виниклі між сторонами правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані: Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що зазначено в статті 1217 ЦК України. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій Державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1075 року № 45/5 (що була чинною на час набуття спадкодавцем права власності на спірний житловий будинок), право особистої власності громадян на жилий будинок, серед іншого, може бути підтверджено нотаріально посвідченим договором купівлі- продажу. Зі змісту п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 (що була чинною на час набуття спадкодавцем права власності на спірний житловий будинок), вбачається, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавались в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Аналі змісту наведених положень цього нормативно- правового акту дозволяє суду дійти до висновку, що виникнення права власності на житлові будинки, споруди в сільській місцевості, не залежало від державної реєстрації цього права, тобто записи, в тому числі і у погосподарських книгах, визнавались законодавцем в якості акту органів влади, що підтверджують право власності на житлові будинки. Суд дійшов до висновку, що за життя за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано у відповідності до положень діючого на той час порядку. Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, в зв'язку із чим позивач тільки в судовому порядку має можливість захисту свого права та законного інтересу. Суд враховує, що право власності спадкодавця на спірний житловий будинок було зареєстровано у відповідності до діючого на той час законодавства, в зв'язку із чим суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved