Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 3041,70 грн. та моральної шкоди в сумі 50000 грн., завданої внаслідок кримінального правопорушення. Позовні вимоги мотивував тим, що ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2019 року закрито кримінальне провадження в зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, за скоєння [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст. 125 КК України. Потерпілим за вказаним кримінальним правопорушенням є позивач. Внаслідок нанесених позивачу тілесних ушкоджень, під час вчинення кримінального правопорушення відповідачем, позивач був вимушений звернутися до лікаря. Вважає, що нанесені відповідачем травми є в причинному зв`язку з настанням у нього хворобливого стану. Добровільно відповідач шкоду не відшкодовує. Тому, позивач просить стягнути матеріальну шкоду від злочину в сумі 3041,70 грн., а також внаслідок незаконних дій відповідача позивач зазнав моральної шкоди через порушення звичного ритму життя, яку оцінює в 50000 грн. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, однак позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає в повному обсязі. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що він позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Зазначив, що пошкодження, на які посилається позивач, не мають відношення до зазначених подій, позивачем не доведено, що наявні пошкодження знаходяться в причинному зв`язку з подією, яка відбулася 18.09.2016 року. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та відповідно до ст. 247 без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, перевіривши матераали кримінального провадження № 632/1504/17, провадження № 1-кп/632/16/19, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2\~ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України\~також передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути\~: визнання права;\~\~визнання правочину недійсним;\~\~припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення;\~\~примусове виконання обов`язку в натурі;\~\~зміна правовідношення; припинення правовідношення;\~\~відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;\~\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди;\~\~визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2019 року кримінальне провадження відносно [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст. 125 КК України\~закрито, останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Суд ухвалою встановив, що протиправними діями [PERSON] позивачу спричинені легкі тілесні ушкодження. Відповідно до ч. 1 ст.1177 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Пленум ВСУ роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.\~440,450 ЦК(ст.ст.1166,1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.» Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини. При цьому, потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону, зобов`язана відшкодувати шкоду. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З аналізу наведених вимог закону можна дійти висновку про те, що позивач повинен надати докази, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому матеріальної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Первомайського\~міськрайонного суду\~Харківської області\~від 11.12.2019\~року у\~кримінальному провадженні\~№ 632/1504/17,\~провадження №\~1-кп/632/16/19\~за обвинуваченням\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у вчиненні\~кримінального правопорушення\~-\~злочину,\~передбаченого ч.\~2\~ст.\~125\~КК України\~і в\~якому потерпілим\~є [PERSON] ,\~звільнено [PERSON] \~від кримінальної\~відповідальності на\~підставі ст.\~49\~КК України\~у зв`язку\~із закінченням\~строків давності.\~Дана ухвала\~набрала чинності\~27.02.2020\~року. Закон не\~пов`язує\~можливість застосування\~правил ч.\~1\~ст.\~49\~КК України\~із визнанням\~особою вини,\~обов`язковою\~передумовою для\~закриття провадження\~у справі\~є наявність\~згоди особи\~на звільнення\~від кримінальної\~відповідальності з\~нереабілітуючих підстав. Судом було\~встановлено,\~що обвинувачений\~ [PERSON] \~цілком розуміє\~свої права\~та підставу\~звільнення від\~кримінальної відповідальності,\~та наполягає\~на звільненні\~його від\~кримінальної відповідальності\~згідно ст.\~49\~КПК України\~та закритті\~кримінального провадження. Положеннями ст.\~285\~КПК України\~встановлено,\~що особі,\~яка підозрюється,\~обвинувачується у\~вчиненні кримінального\~правопорушення та\~щодо якої\~передбачена можливість\~звільнення від\~кримінальної відповідальності\~у разі\~здійснення передбачених\~законом України\~про кримінальну\~відповідальність дій,\~роз`яснюється\~право на\~таке звільнення.\~Підозрюваному,\~обвинуваченому,\~який може\~бути звільнений\~від кримінальної\~відповідальності,\~повинно бути\~роз`яснено\~суть підозри\~чи обвинувачення,\~підставу звільнення\~від кримінальної\~відповідальності і\~право заперечувати\~проти закриття\~кримінального провадження\~з цієї\~підстави. Отже,\~обвинувачений,\~щодо якого\~передбачена можливість\~звільнення від\~кримінальної відповідальності\~у зв`язку\~із закінченням\~строків давності,\~має як\~право на\~таке звільнення,\~так і\~право на\~проведення судового\~провадження в\~повному обсязі\~в загальному\~порядку. В даному випадку обвинувачений [PERSON] скористався своїм правом щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та має право на таке звільнення. Суд в свою чергу роз`яснив обвинуваченому його право на звільнення від кримінальної відповідальності та правові наслідки щодо реалізації цього права, в тому числі і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру. Крім того, Верховний Суд у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) також зазначив: «У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.» [PERSON] не скористався своїм правом на продовження розгляду кримінального провадження та домогтися при цьому довести свою невинуватість та виправдання. А судом, зокрема, встановлено, що 18.09.2016, близько 08-30 години, [PERSON] , приїхав на територію колишньої бази відпочинку « [INFO] », розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка на теперішній час перебуває у користуванні [PERSON] . Знаходячись на вказаній території [PERSON] побачив як [PERSON] , знаходячись на березі біля водойми Берецького водосховища, заважав працівникам ТОВ «Рибхоз» [PERSON] та [PERSON] знімати встановлені ним пристрої ловлі раків. Під час вказаних подій між [PERSON] та [PERSON] виникла словесна суперечка, в ході якої, на ґрунті особистих неприязних відносин, що тривають значний час, у [PERSON] раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, [PERSON] підбіг до [PERSON] , який у цей час знаходився на береговій території, та схопивши останнього руками за одяг одежі, наніс один удар своєю головою у обличчя [PERSON] . Від отриманого удару [PERSON] впав на землю. Після чого [PERSON] сів зверху на його тулуб та руками наніс йому не менше 10 ударів по обличчю. Внаслідок своїх неправомірних дій [PERSON] спричинив [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 176-ПР/16 від 16.11.2016, один синець в проекції лобно-скроневої кістки зліва, по одному синцю на нижніх та верхніх повіках, як правого так і лівого ока, від внутрішнього кута до середніх третин, одну забійну рану на переніссі, поміж бровами, один синець, який розташовується навколо вищевказаної рани, одну садна на спинці носу, одного садна в проекції правої скроневої кістки, один синець в проекції правої виличної кістки, одного садна на фоні вищевказаного синця, одного синця в проекції правої скронево-тім`яної кістки, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень та тілесні ушкодження у виді закритого перелому кісток носу з обох сторін з розходженням уламків, що по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. На наявність вини в діях [PERSON] відносно [PERSON] вказують результати проведених слідчих експериментів за їхньою участю від 28.11.2016 року та 18.10.2017 року, а також висновки експерта №5-ПР/17 від 17.01.2017 року та №16/141пр/16-ПР/17, за результатами, яких, встановлено, що тілесні ушкодження могли утворитися у спосіб, вказаний потерпілим. Сам же підозрюваний під час слідчого експерименту не спростовував факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, проте спричинив він їх не у той спосіб, що на ньому вказав. На думку суду, позивачем доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме: причинний зв`язок між діями відповідача та захворюванням позивача, чим виконано вимоги\~ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Також [PERSON] надав суду докази на підтвердження своїх вимог відносно спричинення йому матеріальної шкоди, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3041 грн. в повному обсязі. Відповідно до положень ст.ст.23,1167 ЦК України\~позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У п.9\~постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4\~роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності\~Конституції України\~(конституційності) положень\~статті 69 Кримінального кодексу України\~(справа про призначення судом більш м`якого покарання) N 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року, зазначається що людина, яка вчинила злочин, має отримати справедливе покарання,а особи, в тому числі фізичні, які постраждали від цього злочину, -справедливе відшкодування. Право потерпілого на відшкодування шкоди, внаслідок злочину є його невід`ємним правом в рамках кримінального процесу. Однак, такі дії передбачають ініціативну та активну позицію самого потерпілого. Це повинно знаходити своє вираження у складенні відповідного позову з конкретними матеріальними вимогами. В позовній заяві моральна шкода позивача [PERSON] обґрунтована тим, що його моральні страждання, які викликані завданням йому тілесних ушкоджень з вини відповідача, призвели до психологічної травми, фізичного болю, душевних страждань, приниження людської честі та гідності. Суд бере до уваги незначну тяжкість наслідків протиправної поведінки [PERSON] , короткочасний розлад здоров`я потерпілого, та ту обставину, що неправомірними діями позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я з вини відповідача. Під час розгляду кримінального провадження була призначена судово-психологічна експертиза, за висновком № 7741 від 31.10.2019 року експерта якого, встановлено, що ситуація під час спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] сприймалася, як психотравмувальна та викликала у позивача душевні страждання. Зазначене призводило до ускладнень у збереженні фізичного та психологічного комфорту, що зумовило виникнення у [PERSON] негативних переживань образи, відчуття приниження та обурення. Необхідність подолання зазначених перешкод вимагало від [PERSON] додаткових зусиль, що спричиняло певну напругу його особистісних ресурсів та викликало в нього стан психологічного дискомфорту. В залежності від того, яке судом буде прийнято рішення відносно ступеня впливу спричунювача шкоди на ситуацію експерт визначив 5 варіантів орієнтовних розмірів грошової компенсації за завдані душевні страждання. Беручи до уваги ступінь вини та вид умислу, суд обрав четвертий варіант компенсації - 4.5 розмірів мінімальних заробітних плат, що на день розгляду справи становить 27000,00 грн., адже спричинював шкоди міг припустити вірогідність виникнення та розвитку ситуації, прийняти правильне рішення та реалізувати його. Тому, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є завеликим. З урахуванням принципу розумності та справедливості та вважаючи, що моральні страждання, спричинені нанесенням тілесних ушкоджень короткочасним розладом здоров`я та необхідністю лікування суд приходить до висновку про стягнення моральної шкоди завданої злочином в розмірі 27000 грн.. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. У зв`язку із задоволенням позову в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3041,00 грн. в повному обсязі, суд, приходить до висновку, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір у розмірі 840,80 грн. А також , у зв`язку із частковим задоволенням позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 27000,00 грн., суд , приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави ще й судовий збір в сумі 454,03 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial