Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] з позовними вимогами про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, а саме просить визначити, що частка [PERSON], померлого [INFO], у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача та після його смерті залишилась спадщина у вигляді частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці розташований будинок, 3/4 частки даного житлового будинку було успадковане позивачем. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки, але постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, оскільки це право спільної сумісної власності. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримав свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно з частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. По справі встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії КМ № 2068834, [PERSON] є співвласником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Також одним із співвласників зазначено [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. За життя [PERSON] 27.01.2000 року склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 12, яким заповів все своє майно [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.10.2013 року за реєстровим № 1-2989 [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] та спадщина була видана на 3/4 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11767199, [PERSON] зареєстрував належним чином своє право власності на ? частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] за життя належало права власності на ? частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч.2 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників житлового будинку. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч.4, 5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З вищезазначених вимог закону вбачається, що частка [PERSON], померлого [INFO], у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], складає ?. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Однак, оскільки позивачем дані вимоги заявлені не були, судом дане питання не вирішено. На підставі ст.86, 87, 89 ЗК України,

Outcome: approved