Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, згідно якого просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 25677,52 грн. та судові витрати в розмірі 1218,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.10.2012 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 38276,30 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На виконання умов договору відповідач отримав зазначений розмір кредиту. Однак, відповідач свої зобов'язання за договором передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором у відповідача наявна заборгованість в розмірі 62611,98 грн. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.05.2014 року з [PERSON], на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі 36934,46 грн., тому різниця яку необхідно стягнути з відповідача становить 25677,52 грн. Представник позивача в суд не з'явився про розгляд справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що дійсно ним було укладено договір з банку про реструктуризацію заборгованості, зазначив, що розрахунок заборгованості наданий банком не є обґрунтованим, про рішення суду йому не відомо. На роз'яснення головуючим положень діючого законодавства зазначив, що звертатись до банку з приводу з'ясування дійсної заборгованості в нього наміру не має, розрахунків своєї заборгованості він не здійснював та не буде здійснювати, просить зменшити розмір заборгованості. Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримав терміновий кредит в розмірі 38276,31 грн. на строк 24 місяці, з 26.10.2012 року по 31.10.2014 рік, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 8-32) Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно із розрахунком заборгованості по договору станом на 29.10.2015 року борг відповідача становить 62611,98 грн., з яких: 32608,15 грн. - заборгованість за кредитом; 13047,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16956,16 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та пенею. (а.с. 6). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.05.2014 року з [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором 36934,46 грн., станом на 26.12.2013 року, з яких: 32608,15 грн. - заборгованість за кредитом; 2091,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф фіксована частина та 1734,97 грн. - процентна ставка. (а.с. 5) Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини. Встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідач контррозрахунки заборгованості по кредитному договору за відсотками, пенею та комісією суду не надав, підстави зменшення розміру заборгованості суду не зазначив. На підставі викладеного, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд вважає необхідним стягнути з відповідача та користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 25677,52 грн., станом на 29.10.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1218,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору (а.с. 38).

Outcome: approved