Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визначення недійсними укладені між ними 02.04.2012 року договори оренди землі площею 5,010 га та 1,250 га, що розташовані на території Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області та передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які 10.04.2012 року зареєстровані у відділі Держкомзему у Широківському районі Дніпропетровської області за № 122588114001153 та № 122588114001152, з одночасним покладенням на відповідача обов'язку по їх поверненню позивачеві. В обґрунтування позовних вимог позивач та його представник посилаються на те, що позивачеві на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 5,010 га та 1,250 га, що розташовані на території Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області та передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 02.04.2012 року між позивачем та відповідачем укладені договори оренди землі, які 10.04.2012 року зареєстровані у відділі Держкомзему у Широківському районі Дніпропетровської області за № 122588114001153 та № 122588114001152. Позивач просить суд визнати зазначені договори недійсними, оскільки в них: не зазначений об'єкт оренди (кадастровий номер кожної з ділянок відповідно), не визначено місце розташування кожного з об'єктів оренди, не визначено спосіб внесення орендарем орендної плати (форми орендної плати), не визначені умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, замість Акту визначення меж земельної ділянки до договорів додано Акт відновлення меж земельної ділянки (паю) в натурі. Позивач та його представник подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в судове засідання не з'явилися, позов підтримали повністю. Відповідач у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце судового засідання. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. За письмової згоди позивача, його представника справа розглядається за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами. Розгляд справи проводиться в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Позивачеві на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 5,010 га та 1,250 га, що розташовані на території Олександрівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області та передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 18). 02.04.2012 року між позивачем та відповідачем укладені договори оренди землі, які 10.04.2012 року зареєстровані у відділі Держкомзему у Широківському районі Дніпропетровської області за № 122588114001153 та № 122588114001152 (а.с. 14-17, 21-24). Всі істотні умови договору оренди земельної ділянки були прописані, у відповідності до норм діючого на той час законодавства та у відповідності до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», що й дало можливість зареєструвати договір в установленому законом порядку. Суд погоджується з позицією Пленуму Верховного суду № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справ про визнання правочинів недійсними, що суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач оспорює дійсність договорів оренди земельних ділянок, укладених між ним та відповідачем, з підстав відсутності в них істотних умов (не зазначений об'єкт оренди (кадастровий номер кожної з ділянок відповідно), не визначено місце розташування кожного з об'єктів оренди, не визначено спосіб внесення орендарем орендної плати (форми орендної плати), не визначені умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, замість Акту визначення меж земельної ділянки до договорів додано Акт відновлення меж земельної ділянки (паю) в натурі), визначених ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Недодержання в момент вчинення правочину стороною цих вимог є підставою його недійсності (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні. Згідно з ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року істотними умовами договору оренди землі були: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 14 цього Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220 затверджено Типовий договір оренди землі. Статтею 630 ЦК передбачено, що договором може бути передбачено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Таким чином, положення типових договорів можуть застосовуватись незалежно від умов цивільно-правового договору. Пунктом 17 Типового договору оренди землі передбачено в п. п. 19, 20 умови і строки передачі земельної ділянки. Данні умови сторонами погоджено відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України щодо свободи договору. До умов договорів оренди землі, який підписані обома сторонами передбачено, що в оренду на три роки передаються зазначені вище земельні ділянки з сумою орендної плати в розмірі 1726,60 грн. та 389,14 грн. відповідно - п. 9 кожного з договорів, яка вноситься до 20 числа останнього у звітному році місяця - п. 11 кожного з договорів, розмір якої переглядається згідно чинного законодавства з підстав передбачених в п. 13 зазначених договорів. До договорів надано кадастрові плани вказаних земельних ділянок з визначенням їх меж, план земельних ділянок (а.с. 16, 19, 20, 22, 24). Акти відновлення меж земельних ділянок підписані сторонами. Як зазначають в позовній заяві позивач та його представник, фактично ці акти як акти прийому-передачі між сторонами складені при підписанні ними договорів. Саме тоді, як стверджує позивач, фактично і була здійснена передача цих земельних ділянок відповідачеві. Межі і сам факт передачі в таких межах земельних ділянок позивачем відповідачеві в оренду на виконання зазначених договорів не оспорюється. Оскільки позовні вимоги щодо зобов'язання вчинити дії є похідними від вимог про визнання договорів недійсними, вони також не підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed