Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів за захистом своїх прав. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 14 серпня 1979 року він є власником житлового будинку [ADDRESS] За адресою будинку з 1996 року зареєстрований син позивача [PERSON], а з 1999 року другий син [PERSON] (відповідачі по справі). При цьому [PERSON] не проживає в будинку з 2000 року, [PERSON] з 2002 року без поважних причин. Відповідачі у витратах з утримання будинку участі не беруть, проте позивач несе додаткові витрати у зв'язку з реєстрацією відповідачів, до того ж у [PERSON] виникають труднощі з отриманням побутового палива. Просить суд усунути перешкоди у здійснення права власності, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не прибув. Надав письмову заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути без його участі, не заперечує винесення заочного рішення (а.с.19). Відповідачі до суду не прибули, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову, заяв про причини неявки чи розгляд справи за відсутністю відповідачів до суду не надходило. Тому, за згодою позивача, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14 серпня 1979 року, посвідченого нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори, реєстровий № 4358 (а.с.6-7). Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку бюро технічної інвентаризації м. Тореза (а.с.7, зв.б.). Згідно з даними, що містяться в домовій книзі, в житловому будинку [ADDRESS] з 23 грудня 1996 року зареєстрований [PERSON], а з 13 липня 1999 року - [PERSON] (а.с.8-11). Відповідно до актів обстеження № 119 (а.с.13) та № 110 (а.с.12) від 27 березня 2013 року, складених громадським дільничним комітетом «Центральний» м. Тореза, [PERSON] за місцем реєстрації: [ADDRESS], не проживає з квітня 2000 року, [PERSON] в будинку позивача не мешкає з серпня 2002 року. Особисті речі відповідачів в будинку відсутні, кореспонденція на їх ім'я не надходить, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг останні не беруть. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідачі в спірному жилому приміщенні не проживають, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажають, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні власністю. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved