Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач, звернувся з вказаним позовом до суду 19 грудня 2013 року та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNН4КР29540038 від 12 липня 2006 року, за яким відповідач отримав кредит в сумі 1430 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що його заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає укладений між сторонами договір. Відповідно до умов договору відповідач повинен був щомісячно в період сплати надавати банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, інші витрати за Умовами. Проте відповідач своїх зобов'язань щодо погашення боргу не виконав та станом на 12 грудня 2013 року має заборгованість в сумі 22004 грн. 77 коп., яка складається з: 1430 грн. - заборгованості за кредитом; 6785 грн. 86 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 12264 грн. 87 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; та штрафи за п. 5.3 Умов - 500 грн. фіксована частина штрафу та 1024 грн. 04 коп. - процентова складова штрафу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи без його участі та про заочний розгляд справи. Відповідач, який отримував судові повістки та був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, суду причини неявки не повідомив. Заперечень проти позовних вимог та доказів на їх обґрунтування суду не надавав. Судом відкладався розгляд справи неодноразово за клопотанням відповідача для мирного врегулювання спору між сторонами, проте відповідних відомостей суду не надано ні позивачем, ні відповідачем. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.627 та ст.3 ЦК України сторони є вільними в укладанні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання між сторонами договору припиняється з підстав, передбачених договором або законом, зокрема у випадках, передбачених ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Судом встановлено, що 12 липня 2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №DNН4КР29540038 у формі заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») («Стандарт»), копії яких є у справі (а.с.4- 8). Договір у такій формі та за змістом відповідає вимогам чинного законодавства. За умовами договору банком було надано кредит відповідачу для придбання мобільного телефону: 1100 грн. для зарахування на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі та комісії, а всього за сплату товару та за консультативні послуги банку надано кредит в розмірі 1430 грн. на строк 24 місяці, по 14 липня 2008 року включно, зі сплатою 2,09% в місяць на суму залишку по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника повен тути кредит, сплатити відсотки на умовах, вказаних у Заяві та умовах, а в зазначені там же строки. Відповідач своєю заявою підтвердив свою згоду на те, що його заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає укладений між сторонами договір. Відповідно до умов договору відповідач повинен був щомісячно в період сплати надавати банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, інші витрати за Умовами. Погашення заборгованості мало здійснюватися щомісячними платежами за « 21» по « 29» число кожного місяця у суму 76 грн. 63 коп. для погашення заборгованості за кредитом. Сторони домовилися про строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів - тривалістю 5 років, що передбачено п.5.5. Умов. Заяв про застосування строку позовної давності суду сторонами не надано. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо погашення боргу та наявність станом на 12 грудня 2013 року заборгованості в сумі 22004 грн. 77 коп., яка складається з:1430 грн. - заборгованості за кредитом; 6785 грн. 86 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 12264 грн. 87 коп.. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; та штрафи за п. 5.3 Умов - 500 грн. фіксована частина штрафу та 1024 грн. 04 коп. - процентова складова штрафу - підтверджено наданим розрахунком банку (а.с.3). Таким чином, у зв'язку з невиконанням свого грошового зобов'язання відповідачем, вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними у суді, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати понесені позивачем та підтверджені квитанцією в сумі 229 грн. 40 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved