Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 15.09.2011 року відповідач отримав від позивача позику у розмірі 30000,00 доларів США, що еквівалентно 239178,00 гривень, які відповідач зобов'язалась повернути в повному обсязі не пізніше липня 2012 року, що підтверджується розпискою. У вказаний строк відповідач своїх зобов'язань не виконала, позику не повернула. Позивач вказує, що відповідно до ст.. 625 ЦК України , відповідач зобов'язана повернути суму боргу та 3 % річних. Крім того позивач вказує, що у зв'язку з невиконанням договору позики, йому було завдано моральної шкоди, оскільки він болісно сприйняв несправедливе ставлення до себе, що виразилося в ухиленні від добровільного відшкодування йому боргу, крім того позивач вказав, що вимушен звернутись за юридичною допомогою та сплата за послуги адвоката склала - 4000 грн. Позивач просить стягнути борг у сумі 30000,00 доларів США, 3% річних у сумі 1129,31 доларів США, сплачений судовий збір у сумі 2488,00 грн. та 100,00 гривень , сплату послуг адвоката у сумі 4000,00 грн., моральну шкоду у сумі 10000,00 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, надав суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлен про час і місце розгляду справи,що підтверджується копією телеграми, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.(а.с. 17-19) Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики від 15.09.2011 року, що підтверджується розпискою. (а.с.4) Відповідно до розписки позивач надала у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, який відповідач зобов'язалась повернути позивачу до липня 2012 року. (а.с.4) Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Суд встановив, що відповідно до договору позики від 15.09.2011 року відповідач повинен був повернути зазначену суму боргу до липня 2012 року, але не виконав зазначене зобов'язання . Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, та має заборгованість у сумі 31129,31 доларів США, що еквівалентно 248586,20 гривень за курсом НБУ на 15.09.2011 року, що складається з наступного: розмір боргу - 30000 доларів США; 3% річних - 1129,31 доларів США, відповідно до розрахунку наданого позивачем (30000 - сума боргу*3% річних/365 днів*458 днів прострочки= 1129,31). Суд встановив, що зазначені вимоги закону та договору позики, щодо повернення суми позики відповідачем не виконані, внаслідок чого порушені законні права позивача, гарантовані ст.ст.526, 610, 625 ЦК України. Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд вважає необхідним зазначити наступне. Згідно п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 3 березня 1995 року спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень. Виходячи із того, що ні законом ні договором, укладеним між сторонами, не передбачено відшкодування моральної шкоди за правовідносинами , що виникли між сторонами, суд дійшов висновку , що у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди з відповідача необхідно відмовити. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката , то судом встановлено, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували витрати позивача, а тому в цій частині позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до ч.3 ст.10, чч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлений цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Крім того, згідно з ч.1 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Разом з тим, відповідач не надав суду ніяких доказів на підтвердження про відсутність в нього зобов'язань по договору позики та погашення заборгованості позики. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість по договору позики в сумі 248586,20 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції (а.с.1,1а) суд вважає за необхідне стягнути на його користь з відповідача судові витрати, які були сплачені позивачем. На підставі викладеного, ст.ст.526, 554, 1054 ЦК України в редакції 2003 року,

Outcome: partial