Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 20 червня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 01-07. Згідно даного договору банк надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 55 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом та сплатою штрафних санкцій у випадку неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором. Кредит надавався окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 20 червня 2009 року, з остаточним терміном повернення кредиту - 20 червня 2017 року. Згідно Додаткової угоди № 1 від 23 жовтня 2007 року до Договору відновлювальної кредитної лінії № 01-07 від 20 червня 2007 року, банк надав відповідачу кредит (збільшив ліміт) в розмірі 61 000 доларів США. Додатковою угодою № 2 до Договору відновлювальної кредитної лінії № 01-07 від 20 червня 2007 року внесено змінив частині розміру сплати відсотків. Згідно угоди проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 14 відсотків річних. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 26 грудня 2014 року складає 108 266,09 доларів США, що еквівалентно 1 707 450 грн. 43 коп. В судовому засідання представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідач до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, 20 червня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 01-07. Згідно даного договору банк надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 55 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом та сплатою штрафних санкцій у випадку неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором. Кредит надавався окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 20 червня 2009 року, з остаточним терміном повернення кредиту - 20 червня 2017 року. Згідно Додаткової угоди № 1 від 23 жовтня 2007 року до Договору відновлювальної кредитної лінії № 01-07 від 20 червня 2007 року, банк надав відповідачу кредит (збільшив ліміт) в розмірі 61 000 доларів США. Додатковою угодою № 2 до Договору відновлювальної кредитної лінії № 01-07 від 20 червня 2007 року внесено змінив частині розміру сплати відсотків. Згідно угоди проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 14 відсотків річних. 20 червня 2007 року між банком та відповідачем з метою забезпечення виконання йому кредитного договору був укладений іпотечний договір № 6-1/2007, відповідно до умов якого у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань позичальником, іпотеко держатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2011 року в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії було звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20 червня 2007 року - трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Реалізацію було здійснено шляхом проведення прилюдних торгів. За рахунок отриманих коштів від реалізації квартири в сумі 106 033 грн. 09 коп., що еквівалентно 9 004,94 доларів США, погашено заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. У зв'язку з подальшим невиконанням зобов'язань по кредитному договору, 11 листопада 2014 року відповідачу було надіслано претензію з пропозицією повністю виконати зобов'язання за кредитним договором. Претензія відповідачем не була виконана. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 26 грудня 2014 року складає 108 266,09 доларів США, що еквівалентно 1 707 450 грн. 43 коп. (еквівалент станом на 265 грудня 2014 року за офіційним курсом НБУ 1 Долара США = 15,77) , з яких: заборгованість за кредитом в сумі 60 997,78 доларів США, що еквівалентно 961 988 грн. 06 коп., заборгованість по відсотках в сумі 15 764,58 доларів США, що еквівалентно 248 621 грн. 14 коп., пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в сумі 14 610,51 доларів США, що еквівалентно 230 420 грн. 45 коп., інфляційні витрати від простроченої заборгованості в сумі 13 101,60 доларів США, що еквівалентно 206 623 грн. 63 коп., 3% річних по простроченій заборгованості в сумі 3 791,62 долари США, що еквівалентно 59 797 грн. 15 коп. Таким чином, судом встановлено, що позивачем виконані повністю умови договору, а відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання, порушив графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору, однак від погашення заборгованості за кредитним договором відповідач ухиляється, такими своїми діями відповідач порушує права та законні інтереси позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані на законі та відповідають умовам укладених між сторонами кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої представником позивача квитанції розмір судового збору складає 3 654 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 108 266,09 доларів США, що еквівалентно 1 707 450 грн. 43 коп. та судовий збір в сумі 3 654 грн., а всього 1 711 104 грн. 43 коп.

Outcome: approved