Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив стягнути за його користь 6\~800 грн. безпідставно набутих коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на виконання постанови № 48 заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області від 17.03.2014 року, яка була залишена в силі постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2014 року, він сплатив штраф у розмірі 6\~800 грн. Однак у подальшому рішення суду було переглянуте за нововиявленими обставинами, а постанова № 48 скасована. За такого, позивач вважає, що штраф у розмірі 6\~800 грн., сплачений ним на виконання скасованої постанови, є безпідставно набутими грошовими коштами, які, на його думку, підлягають поверненню. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення. Представник відповідачів [PERSON] у судове засідання також не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому, у матеріалах справи містяться також письмові заперечення відповідачів, у яких зазначено, що позивачем не надано правових підстав для стягнення коштів. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки у ній достатньо даних про права та взаємини сторін. Як вбачається із матеріалів справи, 17.03.2014 року заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області було винесено постанову № 48 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6\~800 грн. (а. с. 5). Вказана постанова була оскаржена до суду, однак постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2014 року у задоволенні позову було відмовлено. Постанова є остаточною і набрала законної сили 22 липня 2014 року (а. с. 9-11). 22 липня 2014 року позивач сплатив штраф у розмірі 6\~800 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції (а. с. 8). Постановою старшого державного виконавця Барабанової О. В. від 23.07.2014 року ВП №\~43130996 виконавче провадження з виконання постанови № 48 від 17.03.2014 року закінчене у звязку зі сплатою позивачем штрафу у розмірі 6\~800 грн. (а. с. 12-13). 27 лютого 2015 року позивачем до суду було подано заяву про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, у звязку з чим постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року скасовано постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2014 року, а також скасовано постанову № 48 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а. с. 17-18). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, мають характер позадоговірних правовідносин та регулюються положеннями глави 83 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 190, 179 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майном вважаються, зокрема, і грошові кошти (ст. 192 ЦК України). Судом встановлено, що підставою для набуття майна грошових коштів у розмірі 6\~800 грн. була постанова № 48 заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області від 17.03.2014 року, залишена в силі постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2014 року. В той же час, вищезазначена підстава набуття майна була скасована постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року, що також встановлено в ході судового розгляду. Враховуючи усе вищевикладене, зважаючи на відсутність на час розгляду справи достатньої правової підстави для володіння коштами позивача у розмірі 6\~800 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. При цьому, суд не може погодитися із позицією представника відповідачів про відсутність правової підстави відшкодування коштів, оскільки такою підставою є набуття майна без достатньої підставі (ст. 1212 ЦК України). За такого, вимоги позову підлягають задоволенню у повному обсязі, а на користь [PERSON] через Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області з Державного бюджету України слід стягнути грошові кошти в розмірі 6\~800 грн., що були сплачені [PERSON] як адміністративне стягнення за квитанцією 3921.798.1 від 22.07.2014 року.

Outcome: approved