Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що його матері [PERSON] належало 4/6 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. 9-те Січня в м. Нікополі Дніпропетровської області, з яких Ѕ частина - на підставі свідоцтва про право власності від 26 січня 1989 року, реєстровий № 2-390, виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою та 1/6 частина на підставі свідоцтва про право спадщину від 26 січня 1989 року, реєстровий № 2-392, виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою. Інші 1/3 частини у праві спільної часткової власності на зазначений житловий будинок належить в рівних частках позивачу та його братові [PERSON], який помер 19 лютого 1992 року. 06 квітня 2016 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 4/6 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. 9-те Січня в м. Нікополі Дніпропетровської області. На випадок своєї смерті [PERSON] спадковим майном не розпорядилася. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері, фактично прийняв спадщину, оскільки постійно до дня смерті її смерті проживав разом з нею за адресою Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. 9-те Січня, буд. 11 та звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 24 квітня 2018 року постановою державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. 9-те Січня в м. Нікополі Дніпропетровської області, у звязку з тим, що не було надано доказів прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] [PERSON] помер 19 лютого 1992 року та на випадок своєї смерті спадковим майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син відповідач [PERSON], який у встановлений законом строк спадщину після смерті батька не прийняв та подав до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори заву в якій зазначив, що не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину на імя позивача. Позивач є спадкоємцем за законом другої черги, після смерті [PERSON] оскільки доводиться йому рідним братом. Інших спадкоємців немає. Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, інших спадкоємців немає, він просив суд задовольнити його вимоги та визнати за ним право власності на 5/6 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. 9-те Січня в м. Нікополі Дніпропетровської області, з яких 4/6 частини в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 06 квітня 2016 року та 1/6 частина в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], померлого 19 лютого 1992 року. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву в якій просив розглянути дану справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с.67). Відповідач [PERSON] з позовом ознайомлений, в судове засідання не зявився, 17 січня 2019 року від нього надійшла заява в якій просив проводити розгляд справи без його участі та зазначив, що не заперечує проти позовних вимог [PERSON] (а.с.69). Оскільки відповідач в повному обсязі визнав позов [PERSON] суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] належало 4/6 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. 9-те Січня в м. Нікополі Дніпропетровської області, з яких Ѕ частина - на підставі свідоцтва про право власності від 26 січня 1989 року, реєстровий № 2-390, виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою та 1/6 частина на підставі свідоцтва про право спадщину від 26 січня 1989 року, реєстровий № 2-392, виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою (а.с.20). Інші 1/3 частини у праві спільної часткової власності на зазначений житловий будинок належить в рівних частках (по 1/6 частині) позивачу та його братові [PERSON], який помер 19 лютого 1992 року (а.с.20). 06 квітня 2016 року [PERSON] померла (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина на 4/6 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. 9-те Січня в м. Нікополі Дніпропетровської області. На випадок своєї смерті [PERSON] спадковим майном не розпорядилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.50). Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] позивач по справі, який прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України оскільки проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: Дніпропетровська область м.\~Нікополь, вул. 9-те Січня, буд. 11, що підтверджується довідкою № 64 від 09 липня 2018 року, затвердженою головою квартального комітету № 5 [PERSON] (а.с.4,55 на звороті). 04 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яку було зареєстровано за № 1217 (а.с. 54). Однак 24 квітня 2018 року державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. 9-те Січня в м. Нікополі Дніпропетровської області, у звязку з тим, що не було надано доказів прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] (а.с.33,63). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер 19 лютого 1992 року (а.с.8). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16 серпня 2018 року № 52994281 [PERSON] спадковим майном не розпорядився (а.с.45). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON] відповідач по справі, який у строк встановлений ст. 1270 ЦК України спадщину після смерті батька не прийняв та звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою в якій зазначив, що не заперечує проти визнання права власності на майно померлого, [PERSON], на імя його брата, [PERSON]. Вказану заяву було зареєстровано в реєстрі за № 1-978 (а.с.57). Враховуючи те, що позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] та є єдиним спадкоємцем після смерті брата [PERSON], прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, інших спадкоємців немає, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на 5/6 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. 9-те Січня в м. Нікополі Дніпропетровської області, з яких 4/6 частини в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 06 квітня 2016 року та 1/6 частину в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], померлого 19 лютого 1992 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved