Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання відмови вчинити дії незаконною та зобов`язання вчинити дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.03.2004 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто грошові кошти у розмірі 96 121,20 грн. та державне мито у сумі 951,70 грн., на виконання якого Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-4195. Вказав, що 27.04.2004 Оболонським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. Проте [INFO] стягувач [PERSON] помер, у зв`язку з чим стягнення з боржника [PERSON] здійснюється на користь його правонаступників, а саме: позивача [PERSON] і третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . Зазначив, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було проведено опис майна боржника, за рахунок реалізації якого могли бути задоволені вимоги стягувачів, а саме: 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Однак, з підстав того, що у квартирі зареєстрована дитина [PERSON] , 2006 року народження, державний виконавець звернувся до органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації для отримання дозволу на примусову реалізацію майна боржника але отримав відмову у зв`язку із тим, що надання вказаного дозволу призведуть до порушення прав дитини. Враховуючи викладене, а також вказуючи на те, що відмова надати дозвіл на примусову реалізацію майна [PERSON] є неправомірною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону, просить суд визнати відмову Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування у наданні дозволу на примусову реалізацію 1/3 частини квартири [ADDRESS] незаконною та надати відповідний дозвіл, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.06.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Відповідно до ухвали суду від 02.09.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Солод Р.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні стверджував про безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим просив суд відмовити у їх задоволенні. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась. Представник третьої особи - адвокат Гриценко І.І. звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та без участі [PERSON] , у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Представник третьої особи служба у справах дітей Оболонської РДА у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Представник третьої особи Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києвіу судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.12.2003 позовні вимоги [PERSON] було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 76 850,00 грн., неустойку в розмірі 18 320,00 грн., завдані збитки у розмірі 147 070,00 грн., держане мито у сумі 1 700,00 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.03.2004 рішення суду першої інстанції в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] збитків у сумі 147 070,00 грн. скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення збитків у сумі 147 070,00 грн. В частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 700,00 грн. як сплаченого державного мита зменшено до 951,70 грн. В решті рішення суду від 24.12.2003 залишено без змін (Т. 1, а.с. 11, зворот). На виконання вказаного рішення суду 22.04.2004 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-4195 про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 96 121,70 грн. (Т. 1, а.с. 12, зворот). 27.04.2004 головним державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП №5220300 з примусового виконання виконавчого листа №2-4195, виданого 22.04.2004 Оболонським районним судом м. Києва (Т. 1, а.с. 13). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.05.2015 задоволено подання начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Крайчинського С.С., замінено сторону стягувача по примусовому виконанню виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва №2-4195 від 22.04.2004 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості з [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (Т. 1, а.с. 15, зворот). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.02.1997 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (Т. 1, а.с. 20). У відповідності до Довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку №1079, виданої 24.02.2016 КК «Центр комунального сервісу» у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] (власник), [PERSON] , [INFO] (дружина), [PERSON] , [INFO] (син) та [PERSON] , [INFO] (онука) (Т. 1, а.с. 19). Крім того, згідно відомостей Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації КП ГІОЦ «Реєстр територіальної громади міста Києва» від 06.11.2018 (довідка №2079271) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 04.04.2006 і по теперішній час (Т. 1, а.с. 86). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.12.2016 за №76743987 убачається, що відповідно до ухвали Мінського районного суду м. Києва від 28.11.2003 на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , належну [PERSON] , накладено арешт (Т. 1, а.с. 14). 31.03.2017 начальник Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Попова Я.В. звернулась до органу опіки і піклуванням із запитом про отримання дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна боржника [PERSON] , а саме: 1/3 частини квартири [ADDRESS] , право користування якою має неповнолітня [PERSON] , [INFO] (Т. 1, а.с. 17, зворот). Листом Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 25.04.2017 за №104-3234 у наданні дозволу на відчуження 1/3 частини квартири [ADDRESS] відмовлено з підстав того, що у наданих документах відсутня інформація щодо забезпечення малолітньої [PERSON] житлом (Т. 1, а.с. 39). Із пояснень позивача убачається, що малолітня [PERSON] фактично проживає не за місцем її реєстрації, а разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, примусова реалізація майна боржника [PERSON] не зачіпає майнові права дитини. Статтею 125 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» визначено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Відповідно до ч. 4 ст. 177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Пунктом 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 за №866 визначено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається у разі гарантування збереження її права на житло і оформлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної в місті ради, витяг з якого заявникам видає служба у справах дітей. Як зазначено у ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 №44/25, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, в усі діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Таким чином, у випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини, що стосуються інтересів дитини, пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що питання реалізації 1/3 частини квартири [ADDRESS] , у якій зареєстрована малолітня [PERSON] , [INFO] , розглядалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації 20.04.2017. За результатами розгляду прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на відчуження частини квартири, оскільки у наданих документах відсутня інформація про забезпечення дитини іншим житлом. Таким чином, відповідачем було прийнято зазначене рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України, оскільки жодних доказів, які б дали змогу Комісії прийняти інше рішення, надано не було. Твердження позивача про те, що дитина відповідача проживає в іншому місці, не свідчить про неправомірність дій відповідача та те, що надання відповідного дозволу на реалізацію частини квартири не призведе до порушення прав дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, визначений законодавством України, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed