Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором кредиту в розмірі 105 432,63 грн.; стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1 600 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20.02.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до якого остання отримав кредит у розмірі 9 347,77 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 та тарифами банку, складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач порушив зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього станом на 22.11.2017 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 105 432,63 грн., з яких: 10 855,98 грн. -заборгованість за кредитом; 85 909,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3170,12 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф фіксована частина; 4 996,79 грн. - штраф процентна складова. На даний час відповідачем умови договору не виконані, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчука А.Ю. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 01.02.2018 року. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2018 року позов задоволено. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2018 року вищезазначене заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Справа була розподілена в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчука А.Ю.. В провадження судді Абухіна Р.Д. справа надійшла 28.01.2019 року на підставі розпорядження керівника апарату суду № 535/19 від 28.01.2019 року, винесеного у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Бойчука А.Ю.. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав відзив на позовну заяву, в якому просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 9 347,77 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 та тарифами банку, складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти. З наданих до позову документів вбачається, що Позивач має Банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» ті інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут ПАТ КБ «Приват Банк». Позивач виконав вимоги укладеного між ним та Позивачем кредитного договору та надав Відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені. В судовому засіданні з`ясовано, що [PERSON] згідно кредитного договору № б/н від 20.02.2012 року, отримав картку № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] ; № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2018 року, що підтверджується довідкою про видані картки від 02.10.2018 року № 30.1.0.0/2-20180926/6463, наявною в матеріалах справи . З наведеного вище суд не приймає до уваги твердження відповідача, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності до всього зобов`язання, оскільки його перебіг почався з останнього дня 09.2018 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так,у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань кредитного договору № б/н від 20.02.2012 року станом на 22.11.2017 року у відповідача існує прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 10 855,98 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 10 855,98 грн. є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України. Суд критично ставиться до заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності в частині задоволення даної вимоги, оскільки строк дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2018 року. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] станом на 22.11.2017 року нарахована заборгованість по процентам за користуванням кредиту в розмірі 85909,74 грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по процентам в розмірі 85909,74 грн., які були нараховані відповідно до умов договору. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] станом на 22.11.2017 року нарахована заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3170,12 грн., а також відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф ( фіксована частина); 4996,79 - штраф ( процентна складова). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт « Універсальна» вбачається, що [PERSON] мав здійснювати обов`язковий щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості ( але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості ); з 01.09.2014 року - 5% від заборгованості ( але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). ( а.с.8). Згідно розрахунку, наданого позивачем вбачається, що банк з 04.05.2015 року почав нараховувати заборгованість за пенею до 22.11.2017 року включно. Нарахування пені позивачем здійснювалось з травня 2015 року по листопад 2017 року включно. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що останній раз поповнення картки відбувалось 04.05.2015 року, після цього ніяких рухів грошових коштів по картці не відбувалось. Таким чином строк звернення до суду із вимогою про стягнення нарахованих на поточну заборгованість пені та штрафу сплив 04.05.2016 року. Банк звернувся до суду із даним позовом 08.12.2017 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1, ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. З огляду на те, що банк звернувся до суду із вимогою стягнення заборгованості за пенею та комісією та стягненню штрафу після спливу строку позовної давності суд вважає за необхідне в задоволенні даної частини вимог відмовити у зв`язку зі сплавим строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені частково суд вважає за необхідно судові витрати розподілити наступним чином, а саме: з відповідача на користь позивача стягнути суму судового збору пропорційно задоволеній частині вимог, а саме - 1 468,5 грн.. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: partial