Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № 281/20-253 від 04 вересня 2007 року, відповідач отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 24000,00 дол. США. Відповідач була ознайомлений з усіма правилами та умовами договору. Відповідач систематично не виконував свої зобов'язання перед позивачем, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18.01.2017 року становила 43295,18 дол. США, а саме: 21722,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 21573,18 дол. США - заборгованість за відсотками. Просить стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтувавши наведеними в позовній заяві обставинами.Також надали письмові пояснення,в яких зазначили,що 18 квітня 2017 р. відповідач заявив про пропущений строк позовної ді просить відмовити у задоволення позову повністю, зазначивши що позовна пропущена з наступних причин:останній платіж по кредиту в січні 20.02.2009 року, а по процентам 20 відповідно строк виконання зобов'язання наступив 22.04.09. і з цієї дати рахувати трирічний строк позовної давності;також позичальник посилається на п. 4.5. Кредитного договору, що виникає право вимагати повного погашення заборгованості по Кредитному догово 60 днів прострочки платежів.Проте, з такими доводами відповідача погодитися не можна, оскільки враховано наступне:позичальник здійснював платежі по Кредитному договору (по процентам наступні дати:11.03.09.;28.04.09.;09.06.09.;16.07.09.;09.09.09.;2321.10.09.;04.11.09.;14.12.09.;16.12.09.; 17.02.10.; 17.02.10.; 17.03.10.; 19.04.10.; 12.29.06.10.; 26.07.10.; 06.09.10.; 25.10.10.; 10.02.11.; 06.04.11.; 30.05.11.; 07.06.11.; 01.26.07.11.; 18.08.11.; 07.10.11.; 30.11.11.; 27.12.11.; 11.01.12.; 14.02.12.;16.03.12.;1716.05.12.;04.07.12.[PERSON]. неодноразово звертався до банку із заявами про і врегулювання боргу, де визнавав борг по Кредитному договору.ю але просив застос програму про його погашення із меншим матеріальним навантаженням звертав заявами до банку про мирне врегулювання спору, чим визнав свої зобовязання, а 29.11.12., 01.04.13.При останньому зверненені правовідносини між Банком та [PERSON]і припинилися цим звернення від 01.04.2013 року, а продовжували тривати по 2016 Викладене пояснюється тим, що питання по зверненню [PERSON] 01.04.2014 року не було врегульовано, такі правовідносини між сторонами кредитного договору є триваючими, Банк змушений був звертатися до суду, так як гр. [PERSON] відмовився виконувати умови позасудового врегулювання спору.Часткові платежі по Кредитному договору та заяви, визнання боржником свого боргу, триваючі правовідносини між Банком та [PERSON] до дня звернення Банку до суду переривали строк позовної давності .Звідси, строк позовної давності рахується з дати, коли боржник у 2015 році відмовився від позасудового врегуллювання спору та погашення боргу. За таких обставин, твердження [PERSON], що строк позовної давності необхідно рахувати, починаючи з 2009 року, буде суперечити ЦК України (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).Крім того 21.06.11. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис нотаріуса за реєстровим номером: 2313 (далі - Виконавчий напис) на іпотечному договорі укладеному в забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2765 (далі - Договір іпотеки)У Виконавчому написі пропонується звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору в сумі 32 463,65 дол. США, що станом на 18.05.11. за курсом НБУ становить 257 602,31 грн., а саме: 21 722„00 дол. США - кредит; 5 169,06 - проценти, 340,53 дол. США - пеня за прострочення кредиту; 432,06 дол. США - пеня за прострочені проценти; 4 800,00 дол. США - штрафи.22.06.12.Державним виконавцем ДВС Андрушівського РУЮ [PERSON] відкрито виконавче провадження на виконання Виконавчого напису.На даний час виконавче провадження є діючим, але Предмет іпотеки не реалізований.Банк не проявляв недбалість зі своєї сторони, а навпаки вживав всіх заходів щоб шляхом реалізації предмета іпотеки задовольнити свої вимоги по Кредитному договору, але враховуючи, що змінився курс гривні відносно долара США та тривале Виконання (невиконання) Виконавчого напису змусило звернутися з позовом до суду.Таким чином, якщо щодо певних позовних вимог, або вимог в частині строк позовної давності був пропущений, то він був пропущений із поважних причин, оскільки боржник своїми діями визнавав свою заборгованість, а банк вживав всіх можливих заходів щодо її погашення та має на виконанні Виконавчий напис. Враховуючи викладене вважаємо безпідставним клопотання відповідача про застосування строку позовної давності та щодо відмови у позові ПАТ «Укрсоцбанк».Просили визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та врахувати постанову ВСУ від 02.12.12. справа №6-249цс15 та постанову ВСУ від 29.06.16. справа № 6-1188цс16. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, подали заперечення, в якому зазначили, що 04 вересня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (Кредитор) та громадянином України відповідачем було укладено договір кредиту №281/20-253. Відповідно до п. 1.1. статті 1 позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 24000,00 доларів США зі сплатою 13,5% процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості по 10 число наступного місяця: з жовтня 2007 року по серпень 2022 року по 134,00 долари США щомісяця та 14,00 доларів США (останній платіж) в вересні 2022 року, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 03 вересня 2022 року, на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2 статті 1 позивач надав відповідачу кошти на споживчі цілі. Згідно додаткової угоди № 1 від 20 жовтня 2008 року, у зв'язку зі зміною умов кредитування Сторони домовились, з 21 жовтня 2008 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 15% процентів річних, та відповідно зазначити по тексту Договору кредиту проценту ставку в розмірі 15% річних. Інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтверджують за ним свої зобов'язання. Готівкові кошти в розмірі 24000,00 доларів США були одержані відповідачем 04 вересня 2007 року згідно заяви на видачу готівки №43-02. Як вбачається з довідки №10.1-87/1031 та розрахунку вимог банку станом на 18.01.2017 року, відповідач 20.02.2009 року останній раз оплатив заборгованість по кредиту, 04.07.2012 року останній раз оплатив заборгованість по процентам. Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7 (сплата процентів), 3.3.8 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до норми ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої цієї статті за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Останній платіж за кредитом відповідач здійснив 20 лютого 2009 року, а тому за пунктом 4.5 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів плюс 1 пільговий день, тобто з 22 квітня 2009 року. 31.03.2011 року, ПАТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк», направив претензію №94-11/96-1368 про дострокове оперення заборгованості за кредитом, процентами та штрафними санкціями (пенею), надав строк до 30.04.2011 року. Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на 22 квітня 2009 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, банк мав право з 22 квітня 2009 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду із позовом, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 28 лютого 2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності. За змістом статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Після зміни строку виконання зобов'язання до 22 квітня 2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню. Просили відмовити в задоволенні позову, застосувати загальну та спеціальну давність. При вирішенні спору суд виходить з наступних міркувань : Ззідно ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит шпальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної і, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або еоном, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та ) раль мої шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання винні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або конання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає конанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в умовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або повинна була довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 С України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк конання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, збіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, кладення стягнення на заставлене майно). Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено,що відповідач визнавав борг,намагався врегулювати з позивачем питання сплати боргу в позасудовому порядку. За таких обставин суд відхиляє доводи позивача про те, що строк позовної давності необхідно рахувати, починаючи з 2009 року, оскільки у відповідності з ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України визнання боргу перериває перебіг строку позовної даності. Суд бере до уваги доводи позивача про те,що він не проявляв недбалість зі своєї сторони, а навпаки вживав всіх заходів щоб шляхом реалізації предмета іпотеки задовольнити свої вимоги по Кредитному договору, але враховуючи, що змінився курс гривні відносно долара США та тривале невиконання виконавчого напису змусило його звернутися з позовом до суду,тому вважає причини пропуску строку позовної давності поважними та поновляє вказаний строк звернення до суду. Дослідивши матеріали справи суд задовольняє позов,оскільки сума заборгованості підтверджена належним розрахунком,не оспорюється відповідачем.Суд стягує з відповідача на користь позивача 43295,18 дол. США, а саме: 21722,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 21573,18 дол. США - заборгованість за відсотками та судові витрати в сумі 17519 грн. 33 коп.

Outcome: approved