Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом (з урахуванням уточнень), в якому просить: - визнати житловий будинок за адресою: [ADDRESS], спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визначити, що частка [PERSON], померлої [INFO], у справі у спільному майні складає 1/2; -встановити факт, що [PERSON] постійно проживав разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO]; -визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], видане 07.09.2011 Русько-Тишківською сільською радою на ім'я [PERSON] частково недійсним в 1/4 частині. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що первинна реєстрація на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], було здійснено за [PERSON]. Після реєстрації права власності [PERSON] продала вищезазначений будинок [PERSON], яка з 25.12.1992 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В по господарській книзі Русько-Тишківської сільської ради було зареєстровано вищевказаний будинок, членами господарства зазначена [PERSON] та [PERSON] В період часу з 1997 року по 2004 рік подружжям на території спільного домоволодіння було побудовано надвірні споруди загальною вартістю 272159 гривень. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частки спірного будинку. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є син померлої - позивач по справі та її чоловік - [PERSON]. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом з нею на день її смерті. 17 вересня 2011 року Русько-Тишківською сільською радою Харківського району на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спірний будинок в цілому, про що позивачу стало відомо лише 22 липня 2016 року при отриманні довідки з КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». А оскільки позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] та фактично прийняв спадщину, [PERSON] не мав права отримувати право власності на будинок в цілому, у зв'язку з чим, позивач і звернувся з відповідним позовом до суду. Представник позивача адвокат Воронов О.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив про обставини, викладені вище. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що [PERSON] придбала спірний житловий будинок у колишньої власниці в 1994 році, але договір купівлі-продажу зник, а запис у по господарській книзі про те що [PERSON] є головою господарства - сфальсифікований та з'явився після смерті [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - адвокат Лаєвська М.Л. у судовому засіданні заперечувала проти позову та зазначила, що відомості про придбання [PERSON] спірного житлового будинку відсутні, запис у погосподарській книзі не є доказом укладання такого договору. Крім того, позивачем не було доведено факт постійного проживання позивача з матір'ю, а наданий суду акт депутата про проживання не є належним та допустимим доказом. Представник відповідача - Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Спірним є житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 72,90 кв.м. разом з надвірними будівлями, якому рішенням Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області від 24 січня 2017 року, присвоєно таку поштову адресу: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1992 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 25.12.19922 Московським відділом ЗАГС м. Харкова, на підставі актового запису №1829. [PERSON] є матір'ю позивача у справі - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.12.1983 Відділом ЗАГС Великописарівського райвиконкому Сумської області, на підставі актового запису №84. Помирає [PERSON] [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19.06.2006 Русько-Тишківською сільською радою Харківського району Харківської області, на підставі актового запиту №26. Згідно записів погосподарської книги Русько-Тишківської сільської ради за 1996-2000 роки, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], головою домогосподарства значиться [PERSON] Відомості по господарської книги також підтверджуються інформацією виконавчого комітету Русько-Тишківської сільської ради від 27 травня 2016 року № 891, відповідно до якої [PERSON] на день смерті була зареєстрована разом з чоловіком [PERSON] по [ADDRESS]. Спірне домоволодіння за вищевказаною адресою відповідно до технічного паспорту та інформації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 22.07.2016 № Л-1438, домоволодіння за вищевказаною адресою складається з житлового будинку літ. «А-1» площею 72,90 кв.м., та надвірних будівель - сараїв літ. «Ж», «Р», навісу літ. «З», літньої кухні літ. «Л», гаражів літ. «М», «Н», льох літ. «Е», вбиральні літ. «П», зливної ями літ. «Я», колонки літ. «К», огорож № 2, 3, 5. Згідно повідомлення КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 07.09.2016 № 401, первинна реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], було здійснено в цілому за [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 26.05.1994, реєстровий № 1-86 згідно акту передачі будинку переселенцю, затвердженого рішенням Русько-Тишківської сільської ради 12.04.1994 №6/62, довідки державної податкової інспекції Харківської райдержадміністрації Харківської області від 19.04.1994 №Ю-912/599. При цьому, згідно копії свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 07 вересня 2011 року виданого Русько-Тишківською сільською радою на підставі рішення ІХ сесії VІ скликання Русько-Тишківської сільської ради від 29.08.2011, житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності в цілому [PERSON]. Дане свідоцтво зареєстровано в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером - 34577491. На підставі вказаного свідоцтва Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами по [ADDRESS], за реєстраційним номером - 34577491. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 21 квітня 2016 виконавчим комітетом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, на підставі актового запису №18, [PERSON] помер [INFO]. У відповідності до інформації наданої Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 20.10.2016 за вих.№3330/02-14, після померлого [INFO] [PERSON], який мешкав за адресою: [ADDRESS], в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, згідно заповіту посвідченого 04 серпня 2006 року Десятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-479, звернувся син померлого - [PERSON] на ім'я якого і був складений вищевказаний заповіт, на все майно. Заяв від інших спадкоємців до держнотконтори не надходили. Свідоцтво про право на спадщину після вказаного спадкодавця держнотконтора не видавала. Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, з приведеного вище вбачається, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх доводів про те, що спірний житловий будинок був придбаний [PERSON] за договором купівлі-продажу під час шлюбу з [PERSON]. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання вищевказаного житлового будинку спільною власністю подружжя та визначення належної [PERSON] частки у спільному майні, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на час перебування подружжя у шлюбі, майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільному сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до положень ст. 24 КпШС України, майно, одержано під час шлюбу в дар або у порядку спадкування є власністю кожного з них. Аналогічні положення містяться і в статтях 57 та 60 Сімейного Кодексу України, що діяв на час смерті [PERSON]. Між тим, доводи позивача про реєстрацію житлового будинку у погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради не може бути підставою вважати житловий будинок спільною власністю подружжя, оскільки погосподарська книга не містить посилань на підставу набуття права власності головою господарства [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляну на зазначене вище, у суду відсутні підстави вважати спірний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, позивач є сином померлої [PERSON] та спадкоємцем першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За положеннями ст. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з інформації Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 20.10.2016 за вих. № 3330, після померлої [INFO] [PERSON], яка проживала на день смерті в [ADDRESS], в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавці із заявами про прийняття спадщини або відмову у прийнятті спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO], суд враховує наступне. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, згідно із ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004, доказами постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 16.05.2013, №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам роз'яснено, що заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Натомість, позивачем не надано відомостей про зареєстроване або фактичне місце проживання станом на [INFO], а саме, на день смерті спадкодавця - [PERSON]. Акт від 15 серпня 2016 року, складений депутатом Русько-Тишківської сільської ради Туман О.І., згідно якого [PERSON] та [PERSON] підтверджують, що [PERSON], 1970 р.н., проживав в [ADDRESS], з 1995 року по 2008 рік, суд не вважає належним та допустимим доказом, оскільки його зміст суперечить зібраним по справі даним та спростовується поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, допитана у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є сестрою померлого [PERSON] проживала у спірному будинку з жовтня 2005 року по лютий 2006 року, їй особисто відомо, що дружина брата - [PERSON] перед смертю дуже хворіла, була прикута до ліжка. [PERSON] доглядав її чоловік, [PERSON] та свекруха. Позивач інколи відвідував матір, але ані матеріально ані морально її не підтримував. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є племінницею [PERSON] особисто знала його дружину [PERSON] Свідок пояснила, що позивач не проживав разом з матір'ю у спірному будинку, [PERSON] перед смертю доглядав її чоловік, його сестра та матір. З урахуванням встановлених обставин та наведених положень закону, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання позивача [PERSON] зі спадкодавцем - [PERSON] на день смерті останньої. Таким чином, позовна вимога про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], видане 07.09.2011 Русько-Тишківською сільською радою на ім'я [PERSON], яка ґрунтується на доводах позивача про набуття ним права власності на 1/4 частку спірного будинку у порядку спадкування за законом після смерті його матері - [PERSON], також не підлягає задоволенню, оскільки судом не встановлено підстав вважати [PERSON] таким, що набув право власності на частку у праві власності на спірний будинок в порядку спадкування на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed