Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, який і процесі розгляду справи неодноразово уточнював, відповідно до якого просить визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] грошові кошти, які зберігались на поточних рахунках Маріупольського відділення ПАТ «ПУМБ»: на картковому рахунку [NUMBER] у розмірі 24 010,35 євро, на картковому рахунку [NUMBER] у розмірі 11 678 доларів США; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 12 005,1 євро, 5 839 доларів США та 6 030 грн., що еквівалентно загальній грошовій сумі у розмірі 296 858 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.08.2002 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. На момент реєстрації шлюбу [PERSON] мала неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З середини грудня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини, з 30.12.2013 року відповідачка разом із донькою мешкає окремо. В період шлюбу позивач щорічно укладав контракти та перебував у закордонних рейсах, працюючи моряком на іноземних судах. Всі грошові кошти, які [PERSON] заробляв у рейсах, ним перераховувались на карткові рахунки, відкриті на ім'я відповідачки. За домовленістю сторін з вказаних грошових коштів ? частка ними витрачалась на особисті потреби, а інша ? частки коштів повинна була зберігатись на карткових рахунках. Після припинення шлюбних відносин відповідачка самовільно розпорядилась наведеними грошовими коштами та зняла їх з карткових рахунків. В судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позові. Додатково позивач погодився з доцільністю здійснення [PERSON] витрат на лікування дитини - [PERSON], які підтверджуються документально, за час спільного життя. Відповідачка та її представник - [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги [PERSON] не визнали. Зазначає, що посилання позивача на припинення між [PERSON] та [PERSON] шлюбних відносин з грудня 2013 року не відповідають дійсності. У грудні 2013 року відповідачка разом з донькою переїхала до своїх батьків через здійсненні у квартирі, де мешкали сторони, поточного ремонту, про рішення позивача розірвати шлюб та відсутність у нього бажання продовжувати шлюбні відносини відповідачка дізналась лише у березні 2014 року. Відповідачка зауважила, що карткові рахунки у ПАТ «ПУМБ» були відкриті нею особисто, наведені рахунки не мали спеціального режиму використання, не були обмежені щодо ліміту зняття коштів та перебували у персональному розпорядженні [PERSON] Вимог та домовленостей щодо використання грошей на відкритих відповідачкою банківських рахунках [PERSON] не висувалось та не укладалось. Дійсно періодично позивачем здійснювалось перерахування грошових коштів на банківські рахунки, відкриті на ім'я [PERSON], проте вказані грошові кошти витрачались відповідачкою на потреби родини з відома та згоди [PERSON] Частина грошових коштів витрачалась відповідачкою на лікування її доньки [PERSON] зі згоди на те позивача. Відповідачка зауважує, що нею з використанням грошових коштів її батьків було здійснено капітальний ремонт у квартирі [ADDRESS], за місцем мешкання сторін. Крім того за час спільного проживання було придбано меблі, сантехніка, побутова техніка та обладнання, з огляду на що грошові кошти, які зберігались на карткових рахунках були витрачені відповідачкою та потреби родини. На теперішній час [PERSON] не має можливості потрапити до квартири [ADDRESS] з причини заміни позивачем вхідних замків у вказаній квартирі. З цієї ж причини відповідачка на теперішній час позбавлена можливості використовувати речі, які знаходяться у квартирі, та які є спільною сумісно власністю подружжя. Враховуючи викладене [PERSON] просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, оскільки грошові кошти, які перебували на поточних рахунках у банківських установах, відповідачкою витрачались на утримання, харчування та лікування доньки та потреби родини. Крім того просить суд врахувати той факт, що всі особисті речі, грошові кошти, побутова техніка та коштовні прикраси, які є спільною сумісною власністю подружжя, на теперішній час перебувають у володіння [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до роз'яснень, які містяться у постанові № 11 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Статтями 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) та статтями 368, 370, 392 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) передбачено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними. Майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. При розгляді даної цивільної справи судом встановлено, що в період з 27.08.2002 року сторони перебувають у шлюбі. Як посилається позивач у своєму позові, фактично шлюбні відносини між ним та [PERSON] припинені з грудня 2013 року. Вказані обставини не були спростовані відповідачкою при розгляді судом даної справи. Відповідно до заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16.04.2014 року, шлюбу укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Інформація щодо набрання вказаним рішенням законної сили на теперішній час відсутня. Згідно із ч. 2 ст. 1 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо При розгляді судом даної цивільної справи встановлено, що у ПАТ «ПУМБ» на ім'я [PERSON] відкрито наступні рахунки: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER];[NUMBER]; [NUMBER]. Відповідно до п. 19 постанові № 11 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Виходячи з презумпції рівності часток подружжя на набуте в період шлюбу майно, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання грошових коштів, які зберігались на карткових рахунках [NUMBER], [NUMBER], відкритих на ім'я [PERSON], підлягають задоволенню. Враховуючи той факт, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, судом досліджуються обставини, щодо руху грошових коштів на рахунку [NUMBER], рахунку [NUMBER]. Так, згідно із випискою за картковим рахунком [NUMBER] вбачається, що в період з березня 2004 року на вказаний картковий рахунок, відкритий на ім'я [PERSON], періодично перераховувались грошові кошти у доларовій валюті. Як посилається [PERSON] у своїй позовній заяві, та що вбачається з виписки за наведеним картковим рахунком, 21.01.2014 року [PERSON] зняла з наведеного рахунку 200 доларів США, 23.01.2014 року - 900 доларів США, 23.01.2014 року - 840 доларів США, 23.01.2014 року - 10 578 доларів США. Відповідно до виписки за картковим рахунком [NUMBER] в період з лютого 2008 року на вказаний картковий рахунок, відкритий на ім'я [PERSON], періодично перераховувались грошові кошти у валюті євро. З виписки за вказаним рахунком вбачається, що 03.01.2014 року [PERSON] зняла з наведеного рахунку 11 220 грн., 23.01.2014 року - 24 010,35 євро. Ці обставини визнані сторонами, а отже не підлягають додатковому доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 65 СК України дружина та чоловік розпоряджаються майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, з взаємної згоди. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Як посилається відповідачка, обгрунтовуючи свою правову позицію, грошовими коштами, які зберігались на карткових рахунках, відкритих у банківських установах на її ім'я, вона розпоряджалась зі згоди позивача та витрачала вказані кошти на потреби родини. Так, у разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст. 65 СК інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Аналізуючи наведені вимоги діючого законодавства та конкретні обставини даної справи суд вважає, що доводи [PERSON] про використання нею грошових коштів для потреб родини не знайшли свого об'єктивного підтвердження при розгляді даної справи. Приходячи до таких висновків судом враховано, що зняття грошових коштів з карткових рахунків здійснювалось відповідачкою у період грудня 2013 року - січня 2014 року, в період фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Як було вказано вище, нормами сімейного законодавства передбачено рівність часток подружжя у спільному майні, отже з відповідачки на користь [PERSON] підлягає стягненню ? частки знятих з карткових рахунків грошових коштів. Як вже було зазначено вище, з карткового рахунку [NUMBER] відповідачкою було знято 11 220 грн. та 24 010,35 євро, з карткового рахунку [NUMBER]- 11 678 доларів США та 840 грн. Згідно із довідкою № 2049 від 26.08.2014 року ПАТ «ПУМБ», станом на 26.08.2014 року курс за 1 євро складає 17,725239 грн., за 1 долар США - 13,365434 грн. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 12 005,17 євро, 5 839 доларів США та 6 030 грн., що складає ? частку від грошових коштів, знятих відповідачкою з карткових рахунків та еквівалентно в загальній сумі 296 858 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 250 грн. Враховуючи той факт, що при збільшенні позовних вимог позивачем не було доплачено судовий збір, який повинен дорівнювати 1% від суми позову, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 718 грн. 58 коп. На підставі ст.60, ст.69, ст.70, ст.71 Сімейного кодексу України, постанови № 11 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved