Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, у якому просить суд яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року у справі № 643/13006/18-ц з 1/4 його заробітку до 1/6. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що він та відповідачка перебували у шлюбних відносинах за час перебування у яких у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати з відповідачкою. 18 грудня 2018 року Московським районним судом м. Харкова ухвалено рішення у справі № 643/13006/18-ц, яким стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітків доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Як на підставу для зменшення розміру присуджених судом аліментів позивач посилається на те, що він та відповідачки перебували у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано. Від шлюбу у них з відповідачкою народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року у справі № 643/13006/18-ц стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітків доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В той же час, зазначає позивач на даний на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року у справі № 643/12505/16-ц з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивач вказує, що на даний час він є безробітнім та має мінливий дохід, закрив підприємницьку діяльність, відтак стягнення аліментів у розмірі призначеному судом є на сьогоднішній день для нього непосильною з урахуванням й того, що позивач має аліментні зобов`язання перед сином від попередніх шлюбних відносин. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року відкрито провадження у справі та надано відповідачці строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. 27 березня 2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву позивача. Відповідно до змісту якого представник відповідачки у повному обсязі не визнає вимоги пред`явлені позивачем, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами. Крім того, у своєму відзиві представник відповідачки зазначив, що позивачем ніяким чином не доведено наявності обставин, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів. Крім того, вважає, що присуджений судом розмір аліментів не є завищеним та у повній мірі відповідає розміру, який визначений нормами СК України. У свою чергу позивач 27 березня 2020 року направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 22 серпня 2007 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати з відповідачкою. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року у справі № 643/13006/18-ц стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітків доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Також встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року у справі № 643/12505/16-ц з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Диспозиція статті 192 СК України містить перелік обставин за яких суд може зменшити розмір аліментів за позовом платника аліментів, такими обставинами є зміна: матеріального стану, сімейного стану, стану здоров`я та інших обставин визначених СК України, які дають підстави для зменшення розміру присуджених судом аліментів. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на наявність підстав для зменшення розміру раніше присуджених аліментів, які визначені ч. 1 ст. 192 СК України. Зокрема вказує в якості правових підстав для зменшення розміру аліментів наявність у нього аліментних зобов`язань на підставі вищевказаного рішення. Наявність, на думку позивача, аліментних зобов`язань за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року по справі №643/12505/16-ц та аліментних зобов`язань за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року у справі № 643/13006/18-ц призводить до відрахування аліментів більше 50% щомісячного доходу позивача. Крім того, позивач посилається на те, що в нього не має стабільного заробітку. Судом достовірно в судовому засіданні не встановлено, що матеріальний стан позивача погіршився. Докази, які надані позивачем на підтвердження цих обставин не дають змоги суду зробити беззаперечний висновок стосовно погіршення матеріального становища позивача. Як вбачається з обґрунтування позову, позивач просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для неповнолітнього сина [PERSON] . Відомостей щодо такого ж самого зменшення розміру аліментів на другу дитину позивач не наводить. За статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Враховуючи те, що позивач не надав достатньо доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт мінливості життєвих обставин та його дохід, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1) витрати по сплаті судового збору; 3) витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави витрати по сплаті судового збору з огляду на наступне. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідно до норм Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Між тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Вказана норма Закону визначає вичерпний перелік підстав за яких позивачі звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду. При цьому вказана норма не поширюється на позивачів, які звертаються до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Саме з цими вимогами позивач звернувся до суду, посилання позивача на те, що він звернувся до суду з вимогою про стягнення аліментів, суд вважає помилковим Таким чином, оскільки при зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір у розмірі визначеному Законом та враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати у вигляд сплати судового збору у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з позивача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved