Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.02.2011 року. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 18.02.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 12 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] станом на 31.05.2016 має заборгованість в розмірі - 35 426,34 грн., яка складається з наступного: 20 659,19 грн. - заборгованість за кредитом; 12 203,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 1663,16 грн. (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати у розмірі - 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що кредит брався під 27,60%, тіло кредиту не оспорюється, але не згодні з нарахованими банком відсотками, які збільшені до 42,00%. Оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 18.02.2011 року було укладено договір № б/н, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 12 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. У відповідності з вимогами п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти. У свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов'язань, що має відображення у Розрахунку заборгованості за кредитним договором (далі - Розрахунок). З наданого Розрахунку судом також встановлено, що заборгованість виникла з 24.07.2014 року. Відтак, кількість прострочених днів по кредиту станом на 31.05.2016 року складає 678 днів. З Розрахунку також встановлено, що 01.09.2014 року банком збільшено відсоткову ставку до 32,40 %, а з 01.04.2015 року до - 42,00 %. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17. В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що між позивачем і відповідачем існувало якесь листування, узгодження зміни процентної ставки чи будь-який інший двохсторонній обмін інформацією. Відповідач же згоди на підвищення відсоткової ставки з 27,60% до 42,00% річних не надавав. А, враховуючи, що згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, суд вважає недоведеним факт узгодження підняття процентної ставки. Тому, суд бере до уваги наданий позивачем Розрахунок лише в частині, яка визначає відсоткову ставку у розмірі 30,00%. Відтак, судом розраховується заборгованість за відсотками за наступною формулою: (А1*0,276*А2)/360 днів = Х, де А1 - це тіло кредиту; 0,276 - 27,6% річних, А2 - кількість днів прострочення. Таким чином, заборгованість за відсотками за кредитним договором становить 10 738,65 грн. (20659,19*0,276*678)/360 днів=10 738,65 грн.) З наданого Розрахунку судом також встановлено, що до заборгованості включено пеню у розмірі 400,00 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається в день нарахування відсотків за кредитом. У той же час, згідно з п.2.1.1.7.6 Договору єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань позичальником, встановленим п.2.1.1.7.6. Договору, є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень,закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015. Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 33 467,74 грн. (тридцять три тисячі чотириста шістдесят сім гривень сімдесят чотири копійки), яка складається з наступного: 20 659,19 грн. - заборгованість за кредитом; 10 738,65 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина), 1569,90 грн. (відсоткова складова). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були заявлені в розмірі 35 426,34 грн., задоволено вимоги в розмірі 33 467,74 грн., що складає 94,47%, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1301,80 грн. На підставі ст.ст. 11, 525, 526, 610, 611, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: partial