Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідачі злісно ухиляються від виконання батьківських обов'язків, життям дочки не цікавляться, не здійснюють належний догляд за дитиною, не створені належні умови для нормального проживання та розвитку дитини, а тому є всі підстави позбавити їх батьківських прав. Представник позивача позов підтримав з вищевказаних підстав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою проживання. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Представники третіх осіб не заперечували проти задоволення позову та вважають його обґрунтованим. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] в свідоцтві про народження якої батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки комунального закладу «Житомирський обласний спеціалізованому будинку дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без піклування батьків» Житомирської обласної ради від 15 червня 2017 року №282 вбачається, що дитина [PERSON], [INFO] знаходиться на повному державному утриманні та вихованні в комунальному закладі «Житомирський обласний спеціалізованому будинку дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без піклування батьків» Житомирської обласної ради з 15 липня 2016 року по теперішній час (а.с.5). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 30 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS] без реєстрації, на будинок відсутні документи на право власності, санітарний стан житла незадовільний, батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займаються, не цікавляться її здоров'ям, не проявляють батьківської турботи та піклування (а.с.6). Рішенням Руднє-Городищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 15 червня 2017 року затверджено висновок органу опіки та піклування Руднє-Городищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], оскільки батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, вихованням та утриманням [PERSON] не займаються, не цікавляться її здоров'ям, матеріально не утримують, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями (а.с.7-8). Таким чином, судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України для позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частина 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи слідує, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дочки, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не цікавляться її здоров'ям, не проявляють батьківської турботи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до їх неповнолітньої дочки [PERSON], 2016 року народження. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved