Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів борг в розмірі 2659,60 гривень; стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 229,40 гривень. Надалі позивач подав уточнення до позову, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів борг в розмірі 2818,96 гривень та судові витрати покласти на відповідачів у рівних частках. В обґрунтування позову покликається, що відповідачі проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS]. З серпня 2011 року по лютий 2013 року не сплачують витрат за водопостачання, внаслідок чого станом на лютий 2013 року виникла заборгованість 2659,60 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Вказує на те, що відповідачі таким чином порушують ст.68 ЖК України, ст.526 ЦК України та Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позову, та уточненнях до позову (а.с.110-111). Додатково пояснив, що сума боргу в розмірі 2818,96 грн. виникла внаслідок перерахунку. Просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях ( а.с.35-37) та доповненнях до заперечень ( а.с.82-87, 113-118). Додатково пояснила, що позивачем подано цивільний позов з пропущенням строку позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте, подали письмову заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.61), а тому суд вирішив проводити розгляд справи без їх участі на підставі письмових доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливим розглядати справу у його відсутності, згідно ст.169 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Статтею 68 ЖК України встановлено, що наймач жилого приміщення зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а згідно ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, нарівні з наймачем несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні ЛКП «Старий Львів». Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і реєстрації в квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як на докази в підтвердження позовних вимог позивач покликається на відомості про нарахування та оплату за холодну воду по адресі: [ADDRESS], однак суд не приймає такі докази до уваги, як належні та допустимі з наступних підстав. Судом в процесі судового розгляду сторонам було роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення та не вчинення певних процесуальних дій. Сторона позивача скористалась своїми процесуальними правами на власний розсуд, жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування правомірності стягнення оплати за водопостачання в зазначеному розмірі не надала. В ході судового розгляду суд пропонував представнику позивача подати докази, якими вони обгрунтовують нарахування заборгованості та розмір заборгованості, проте належних та допустимих доказів надано не було. В матеріалах справи містяться документи, що суперечать один одному, не можуть з достовірністю свідчити про фактичні обставини справи і тому не можуть розглядатися в якості доказів. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Виходячи з норм вищевказаних статей, доведення позову є процесуальним обов'язком позивача. Враховуючи вищевикладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог. Таким чином, суд вважає вимоги позивача безпідставними та не обґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed