Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться. Зазначив, що від спільного подружнього життя у них є дитина-дочка [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, у клопотанні від 28.06.2017 року, надісланим на електронну адресу суду (вх.№2133/17-В від 29.06.2017року) зазначає, що станом на 30.06.2017 року сторони не примирились, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник позивача - адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 03.02.2017 року, у клопотанні від 12.06.2017 просила суд розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги [PERSON]В підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 30.06.2017 року не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була поінформована про час і місце розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання повістки про виклик до суду. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, а також зважаючи на строки розгляду справи, визначені ст. 157 ЦПК Україн, суд, на підставі ст.224 ЦПК України, розглядає справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2013 року сторони зареєстрували між собою шлюб, про що в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області зроблено актовий запис № 1145. Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №313702. Сімейні відносини між сторонами не склалися, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що знаходиться в спільній власності, немає. В процесі розгляду справи, з пояснень відповідача суду стало відомо, що сторони разом не проживають з вересня 2016 року, останній раз, до звернення позивача з позовом, спілкувались у грудні 2016 року, до вересня 2016 року відповідач проживала з батьками чоловіка, однак, у в жовтні переїхала з дитиною до своїх батьків. Сторонам, за клопотанням [PERSON], ухвалою суду від 13.04.2017 був наданий строк на примирення терміном 2 місяці. Однак, відповідачем в судовому засіданні 13.06.2017 року повідомлено суду, що станом на 13.06.2017року сторони не примирились, дитина проживає з відповідачем, позивач знаходиться на роботі за межами території України. Окрім того, як вбачається з клопотань позивача та його представника, станом на 30.06.2017 сторони не примирились. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~Конституцією України\~та\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод \~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105,\~110,\~112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1\~ст.110 СК України). Згідно зі\~ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved