Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму боргу за договором займу від 21.12.2017 року в розмірі 193 229,57 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач надав відповідачу - [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 33300 грн., що еквівалентно становило 1200 дол. США, строком на 6 місяців про що було складено розписку та договір займу від 21.12.2017 року. Для забезпечення виконань зобов'язань за вищезазначеним договором між позивачем та [PERSON] укладеного договір поруки. Сума боргу в період визначений в розписці повернута не була внаслідок чого позивачем була нарахована сума пені, штрафу. Враховуючи, що відповідачами зобов'язання за договором позики виконані не були позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В клопотанні зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає за можливе позов про стягнення боргу задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] надав відповідачу - [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 33300 грн., що еквівалентно становило 1200 дол. США, строком на 6 місяців про що було складено розписку та договір займу від 21.12.2017 року. Для забезпечення виконань зобов'язань за вищезазначеним договором між позивачем та [PERSON] укладеного договір поруки. Позивачем в позові зазначено, що боржник сплатив відсотки 31.01.2018 року в сумі 4171 грн., що еквівалентно становило 150 дол. США. Відповідно до п. 4.1 договору плата за використання займу становить 120% річних, тобто позичальник щомісячно до 21 числа мав сплатити суму в розмірі 3330 грн. Так, за період з 21.12.2017 року до 18.04.2018 року [PERSON] відповідно до п. 4.1 договору мав сплатити відсотки за користування позикою за 118 днів в розмірі 12918, 57 грн.. Відповідно до п. 8.2 договору, у випадку якщо позичальник не виконав новий платіж за користування позикою йому нараховуються проценти в розмірі 2 відсотки в день від суми позики. За період з 21.02.2017 року по 18.04.2018 року нараховану відсотки в розмірі 78 588 грн. Згідно п. 8.4 договору позикодавець має право утримувати з позичальника пеню в розмірі 1% від суми позики за кожний день прострочення платежу. Так, за період з 21.12.2017 року по 18.04.2018 року нарахована пеня в розмірі 39 294 грн. Відповідно до п. 8.5 у випадку прострочки платежу більше ніж на 30 днів стягується штраф у розмірі суми позики - 33300 грн.. Сума боргу в період визначений в розписці повернута не була. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначає позивач в позові, що до теперішнього часу кошти відповідачами повернуті не були. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується борговим документом- розпискою від 21.12.2017 року, копія якої наявна в матеріалах справи. Оригінал розписки позивачем було надано для огляду в судовому засіданні. Відповідно до ст. 554 ЦК України при порушенні боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, з огляду на те, що ухвалою суду було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, та позов задоволено суд вважає за необхідне стягнути суму судового збору в дохід держави з відповідачів. З огляду на те, що відповідачі до судового засідання не з'явились, не скористались своїм правом надати відзив на позов, не надали належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ними дійсно сума боргу була погашена суд вважає за можливе позов задовольнити. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Враховуючи вищезазначене, суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved