Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 17 вересня 2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За період перебування в шлюбі позивачем та відповідачем було набуто спільне сумісне майно, а саме: автомобіль марки TOYOTA модель RAV4, д.н.з. [NUMBER], 2005 року випуску. Згідно з вимога ст. 60, 61 СК України, даний автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та відповідача як подружжя. Після припинення шлюбних відносин домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. На підставі викладеного позивач просить поділити між нею та [PERSON] майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме - автомобіль TOYOTA RAV4, державний номерний знак [NUMBER], визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частину даного автомобіля за кожним та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 04 вересня 2017 року провадження по даній справі відкрито та прийнято до свого провадження. Розгляд справи призначено на 06 листопада 2017 року. 13 вересня 2017 року представник позивача звернулась до суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою суду від 13 вересня 2017 року, заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено, а саме накладено арешт на автомобіль TOYOTA RAV4, державний номерний знак [NUMBER], який зареєстрований 22 березня 2007 року за [PERSON] Судове засідання, яке призначене на 06 листопада 2017 року відкладено у зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача. У судове засідання, яке призначене на 27 грудня 2017 року, позивач та представник позивача не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву від 27 грудня 2017 року, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання, яке призначене на 27 грудня 2017 року, не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 08 грудня 2017 року. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи та враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. 17 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 188. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За період перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було придбано автомобіль TOYOTA RAV4, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Київській області Територіального сервісного центру № 3245 № 426 від 04 липня 2017 року, згідно даних Єдиного державного реєстру МВС, станом на 05 липня 2017 року автомобіль TOYOTA RAV4, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 22 березня 2007 року за [PERSON] на підставі біржової угоди № 411082 від 14 березня 2007 року і по теперішній час не перереєстровувався. Відповідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). На підставі ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, автомобіль TOYOTA RAV4, державний номерний знак [NUMBER], який придбаний 22 березня 2007 року, є спільною сумісною власністю, оскільки набутий подружжям за час шлюбу. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ набута, за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Отже, норми сімейного законодавства презумують спільність майна подружжя, набутого у шлюбі, якщо не буде доведено, що це майно є особистою приватною власністю одного з них. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до статті 81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд вважає, що автомобіль TOYOTA RAV4, державний номерний знак [NUMBER], є спільною сумісною власністю сторін по справі, оскільки був придбаний під час шлюбу. Отже, за таких обставин, позивач та відповідач мають рівні права на володіння, користування і розпорядження автомобілем TOYOTA RAV4, державний номерний знак [NUMBER], який підлягає поділу в рівних частках. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплаченого ним при подачі позовної заяви судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved