Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом і в обґрунтування своїх вимоги зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23.04.2007 року, укладеного у простій письмовій формі між позивачем та відповідачем, спірний автомобіль передавався у власність [PERSON], за який останній сплачував по договору 30000 грн. 00 коп. ціну автомобіля. Для здійснення всіх необхідних дій для оформлення права власності на зазначений автомобіль, представник відповідача видав довіреність на позивача тай ого жінку [PERSON] від 16.05.2007 року, що посвідчена [PERSON], приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, про що зроблено запис в реєстрі №1455. Однак, за постійним браком часу позивач не встиг оформити право власності на вказаний автомобіль і не звертався до відповідних органів реєстрації наземних транспортних засобів. 06.09.2016 року позивачеві стало відомо те, що на все майно відповідача накладено арешт, в тому числі під арешт потрапив спірний автомобіль, про що відповідач позивача не повідомляв. Цього ж дня, 06.09.2016 року відповідач повідомив, що позивач повинен повернути автомобіль для його розрахунку за борги, а договір він не визнає без повернення коштів. Позивач вважає, що вищевказаний автомобіль належить на праві власності, оскільки між сторонами фактично був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, між ними було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, були виконані всі обовязки сторін за цим договором, позивач передав оговорену суму коштів за автомобіль, відповідач її отримав та передав позивачу автомобіль, ключі від нього та документи. За таких обставин позивач просить визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ 21093, 2003 року випуску, номер кузову ХТА 21093033417567, державний номер [NUMBER]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, при цьому про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 23.04.2007 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21093, 2003 року випуску, номер кузову ХТА 21093033417567, державний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] Продаж транспортного засобу було вчинено за 30000 грн. 00 коп. (а.с.8) Відповідно до довіреності серії НАМ 164299 від 15.08.2015 року відповідач [PERSON] уповноважив позивача [PERSON] та [PERSON] експлуатувати, у процесі експлуатації керувати, розпоряджатися, здавати в оренду, обміняти, продати транспортний засіб марки ВАЗ, модель 21093, 2003 року випуску, синього кольору, номер кузову ХТА 21093033417567, державний номер [NUMBER] (а.с.7) Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно із ст.239 цього Кодексу правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. За змістом ст.ст.238, 244, 245ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на майно, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, особа, яка видала довіреність, може в будь-який час її скасувати, припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляв. При оформленні довіреності перехід права власності не відбувається, оскільки повірений отримує лише тимчасове право на здійснення від імені і на користь іншої сторони (власника майна) тих дій, які передбачені довіреністю, в тому числі продаж майна. За змістом ст.ст.328, 334, 655 ЦК України власником майна за договором купівлі-продажу стає покупець за цим договором, який прийняв майно і сплатив за нього обумовлену договором грошову суму. Крім того, законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна. Пунктами 7,8 Правил державної реєстрації (переєрестрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджених постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року передбачено, що власники транспортних засобів -юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника та наявності передбачених Правилами необхідних документів. Таким чином, суд вважає, що у вказаних правовідносинах право власності позивача виникає тільки після державної реєстрації прав на відповідний автомобіль у встановленому законодавством порядку.

Outcome: dismissed