Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив розірвати договір фінансового лізингу № 000834 від 11.04.2016 року, укладений між сторонами, а також повернути сплачений адміністративний платіж за вказаним договором у розмірі 15 000 грн. В обґрунтування вимог свого позову [PERSON] посилався на те, що при укладанні договору він з повним текстом не знайомився. При цьому, позивач не мав бажання та можливості укладати даний договір. Крім того, позивач також посилався на те, що відбулася істотна зміна обставин, у звязку з чим договір, на його думку, слід розірвати. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися. При цьому, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 11 квітня 2016 року між сторонами було укладено Договір фінансового лізингу № 000834 (далі Договір). Предметом фінансового лізингу за Договором є транспортний засіб ЗАЗ Forza Basic Plus 1,5i. Лізингодавець (відповідач) бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу (позивачу) на строк та на умовах, передбачених Договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах Договору та згідно з положеннями чинного законодавства. Вартість предмета лізингу на момент укладання Договору становить 150\~000 грн. Договором також передбачені права та обовязки сторін, умови поставки та прийому-передачу предмета лізингу, користування предметом лізингу, гарантійні зобовязання сторін, страхування, вартість предмета лізингу та порядок здійснення платежів, порядок розірвання договору тощо. Вказаний Договір підписано представником ТОВ «Соло Інвест», а також позивачем. На виконання вказаного Договору позивач 11 квітня 2016 року позивачем було сплачено адміністративний платіж у розмірі 15\~000 грн. В той же час, у подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання вказаного Договору та повернення коштів, сплачених на його виконання. 18 травня 2016 року за вих. № 66/02 відповідачем на адресу позивача було направлено відповідь, в якій зазначено, що Договір було підписано позивачем власноручно, дійсність договору підтверджується його діями щодо внесення адміністративного платежу. ТОВ «Соло Інвест» зазначило, що воно готове виконати умови Договору та надати позивачу у лізинг обраний ним автомобіль відповідно до умов Договору. Крім того, позивачу було розяснено, що Договір вважається розірваним за бажанням позивача, а також положення п. п. 12.1-12.3 Договору, з яких вбачається, що у разі розірвання Договору за ініціативою лізингоодержувача, поверненню підлягають 60 % від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40 % утримує лізингодавець в якості штрафу за дострокове розірвання Договору. Адміністративний платіж у такому випадку поверненню не підлягає. 02 червня 2016 року за вих. № 73/02 відповідачем на адресу позивача було направлено відповідь на заяву про повернення коштів у звязку із розірванням Договору, в якій повторно розяснено п. п. 12.1-12.3 Договору. Таким чином, на теперішній час відповідач кошти, внесені в якості адміністративного платежу, позивачу не повернув, у звязку з чим він і звернувся до суду із даним позовом. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Згідно зі ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частиною 1 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно зі ст. 6 зазначеного Закону істотними умовами договору лізингу є: - предмет лізингу; - строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); - розмір лізингових платежів; - умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст. 652 ЦК України У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що у правовідносинах, які виникли між сторонами, має місце істотна зміна обставин, у звязку з чим, на думку суду, даний договір підлягає розірванню. При цьому, виходячи зі справедливого розподілу витрат між сторонами, які були ними понесені, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним адміністративний платіж у розмірі 15\~000 грн. За такого вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved