Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що громадянин [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO]. Малолітня [PERSON], яка народилася [INFO], перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як дитина, позбавлена батьківського піклування (рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради від 17.11.2010 року № 498 про надання статусу). Мати дитини, [PERSON], рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.10.2010 року (справа № 2-5551/10) позбавлена батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 23.03.2012 року № 464, малолітня передана під опіку бабусі [PERSON]. На момент влаштування малолітньої під опіки, її батько [PERSON], був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Відповідно до довідки про звільнення № 05925 від 17.12.2013 року, громадянин [PERSON] звільнений умовно-достроково із Старобабанської ВК-92 на підставі ст. 81КК України. Станом на 21.07.2014 року громадянин [PERSON] не звернувся до служби у справах дітей із заявою щодо повернення йому на виховання малолітньої доньки. Відповідно до акту відвідування сім'ї [PERSON], в якій виховується підопічна [PERSON], від 20.05.2014 року, батько звільнився з місць позбавлення волі, але з дитиною не проживає, її життям та вихованням не цікавиться. Відповідно до характеристики, наданої адміністрацією дошкільного-навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 25 «Пізнайко», батька [PERSON] працівники закладу ніколи не бачили, він не приводив та не забирав дитину із закладу. Згідно з висновком про стан здоров'я малолітньої від 27.05.2014 року малолітня має диспластичну кардіопатію, післяопіковий рубцевий стеноз стравоходу. Малолітня [PERSON] - дитина-інвалід та потребує постійного медичного нагляду. Громадянин [PERSON] був належним чином повідомлений про час та місце засідання комісії з питань захисту прав дитини, але на засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Просять суд позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO]. Стягнути з громадянина [PERSON] 1984 року народження, уродженця м. Черкаси, не працюючого, аліменти в розмірі ? усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, скерувала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Прокурор м. Черкаси підтримала позовні вимоги, та просила заяву задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Дослідивши матеріли справи, прийнявши до уваги висновок виконавчого комітету Черкаської міської ради, думку прокурора, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Громадянин [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO]. Малолітня [PERSON], яка народилася [INFO], перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як дитина, позбавлена батьківського піклування (рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради від 17.11.2010 року № 498 про надання статусу). Мати дитини, [PERSON], рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.10.2010 року (справа № 2-5551/10) позбавлена батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 23.03.2012 року № 464, малолітня передана під опіку бабусі [PERSON]. На момент влаштування малолітньої під опіки, її батько [PERSON], був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Відповідно до довідки про звільнення № 05925 від 17.12.2013 року, громадянин [PERSON] звільнений умовно-достроково із Старобабанської ВК-92 на підставі ст. 81КК України. Станом на 21.07.2014 року громадянин [PERSON] не звернувся до служби у справах дітей із заявою щодо повернення йому на виховання малолітньої доньки. Відповідно до акту відвідування сім'ї [PERSON], в якій виховується підопічна [PERSON], від 20.05.2014 року, батько звільнився з місць позбавлення волі, але з дитиною не проживає, її життям та вихованням не цікавиться. Відповідно до характеристики, наданої адміністрацією дошкільного-навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 25 «Пізнайко», батька [PERSON] працівники закладу ніколи не бачили, він не приводив та не забирав дитину із закладу. Згідно з висновком про стан здоров'я малолітньої від 27.05.2014 року малолітня має диспластичну кардіопатію, післяопіковий рубцевий стеноз стравоходу. Малолітня [PERSON] - дитина-інвалід та потребує постійного медичного нагляду. Громадянин [PERSON] був належним чином повідомлений про час та місце засідання комісії з питань захисту прав дитини, але на засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує протягом тривалого часу, відповідач не проявляє до дитини батьківської турботи, не цікавиться її здоров'ям, не відвідує її, не турбується про фізичний розвиток дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку утримувати дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд на вимогу позивача вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved