Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KR89210124 від 04.04.2006 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] про стягнення на користь позивача заборгованості в розмірі 40326,27 грн. Покликався на те, що 04.04.2006 року Відповідачка уклала з Позивачем кредитний договір і отримала кредит у розмірі 2728,69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку заборгованість за кредитом становить 40326,27 грн., з яких: 2728,70 грн. - заборгованість за кредитом; 15246,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31980,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; за відніманням суми у розмірі 12025,45 грн., яка була задоволена судовим наказом Буського районного суду Львівської області від 20.05.2009 року, а також штрафи- 500 грн. фіксована частка, 1896,49 грн. процентна складова. В судове засідання представник позивача не з»явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, справу просила слухати без її участі. Представник [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій справу просив слухати без його участі. В запереченнях на позовну заяву, вважав позов безпідставним. Покликався на те, що термін позовної давності закінчився 04 березня 2010 року. Крім того вважав, що Відповідачка не вчинила підпис при укладенні правочину в письмовій формі, оскільки вона не підписувала умови надання споживчого кредиту, на підставі яких Позивачем нарахована заборгованість. В наданих суду письмових поясненнях представник Позивача зазначила, що відповідно до ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги до договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідач висловив згоду на укладення кредитного договору саме в такій формі, про що свідчить його особистий підпис у Заяві позичальника наступного змісту « ця Заява разом з Умовами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між мною та банком кредитний договір, що вона ознайомилась та згідна з Умовами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Таким чином Заява разом з Умовами складає договір про надання банківських послуг, а тому між сторонами виникли договірні відносини, що походять з кредитного договору. Відповідно до п.5.5 Умов надання банківських послуг терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені штрафів встановлюється тривалістю 5 років. Банк звернувся в суд в межах позовної давності, оскільки судовий наказ був виданий Буським районним судом 20.05.2009 року, який відповідно переривав позовну давність, позов про стягнення заборгованості поступив в суд в квітні 2014 року, тобто в межах 5 років. В запереченнях на пояснення представника Позивача представник Відповідача зазначив, що Відповідач з посиланням на норми п.3 ст.653 ЦК України вважає, що з 20.05.2010 року договір № DNH4KR89210124 від 04.04.2006 року після винесення рішення суду, вже розірваний, умови договору стосовно нарахування відсотків і штрафних санкцій не можуть бути використані банком після прийняття судом рішення і кредит стягується як сума боргу. Що позивач в кредитному договорі не обумовив тривалість позовної давності, а визначив його в «правилах кредитування» або в «умовах кредитування». Правила кредитування підписані головою правління банку без зазначення дати їх складання, прийняття чи затвердження, а також не містять реквізитів та особистого підпису позичальника щодо погодження з ним саме цих Умов. В спростуванні розрахунку ціни позову представник Відповідача зазначив, що розрахунок відсотків річних в розмірі, встановлених в умовах п.4.2. до договору № DNH4KR89210124 від 04.04.2006 року, які не підписувалися відповідачем, але які застосовує позивач встановлюється в розмірі 2,09% у місяць, відповідно ставка річних становить 25,08%, відповідно до п.4.2. умов кредитування в подвійному розмірі становить 50,16% річних, отже сума річних за весь час дії договору станом на 15.04.2014 р. становить 7616,06 грн. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік по стягненню неустойки (штрафу, пені)- «Ухвала Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2013 року, що становить 1493,96 коп. Положеннями ч.1 ст.547 Цивільного Кодексу України встановлено, що правочин на забезпечення виконання зобов»язання вчиняється у письмовій формі. За змістом ч.2 ст.207 та п.2 ч.1 ст.208 ЦК України необхідною та обов»язковою умовою для укладення письмового правочину є те, що сторони власноруч вчиняють підпис при укладенні правочину, а вчинення його між фізичною та юридичною особою вимагає письмової форми. Підтвердженням викладеного є Постанова судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 06.03.2013 року. Представник третьої особи Відділ ДВС Буського районного управління юстиції в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій справу просив слухати без його участі, свого відношення до позову не висловив. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов частково підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідачка підписавши заяву від 04 квітня 2006 року погодилася на отримання кредиту на умовах Позивача. Отримала кредит у розмірі 2728,69 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 25,08% на суму залишку заборгованості за кредитом. Не здійснила жодної виплати по даному кредиту. Відповідно до п.5.5 Умов надання банківських послуг термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені штрафів встановлюється тривалістю 5 років. Банк звернувся в суд в межах позовної давності, оскільки судовий наказ був виданий Буським районним судом 20.05.2009 року, який відповідно переривав позовну давність, позов про стягнення заборгованості поступив в суд в квітні 2014 року, тобто в межах 5 років. В передостанньому абзаці заяви від 04 квітня 2006 року підписаної Відповідачкою зазначено, що Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 6,00 % на місяць розрахованих від залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Тому суд бере до уваги розрахунок Позивача та вважає необґрунтованим розрахунок Відповідача. Суд не може погодитись з розміром грошових сум, що визначені кредитором як штрафні санкції та заборгованість за прострочення виконання зобов'язань, оскільки сума основного боргу складає 2728,70 грн., а ціна позову - 40326,27 грн., що не співмірно з сумою боргу та значно перевищує розмір збитків. З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, суд вважає за можливе, застосувавши ст.549, ч.3 ст.551 ЦК України, позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитом, а саме: 2728,70 грн. - заборгованість за кредитом; 15246,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2728,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а всього - 20703,92 грн.

Outcome: approved