Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, зокрема, на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №022673 від 03 лютого 1998 року. Мотивує свій позов тим, що 16 червня 2004 року його дід [PERSON] склав заповіт, згідно якого все належне йому майно він заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON], тобто відповідачам. 10 травня 2010 року [PERSON] помер. Позивач є єдиним спадкоємцем вказаного спадкового майна після смерті діда за законом, оскільки спадкоємці по заповіту [PERSON] та [PERSON] від успадкування належного їм майна відмовляються на користь позивача. Позивач прийняв спадщину, просить визнати його право власності на спадкове майно. Позивачка в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов підтримав повністю, просив його задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Представник відповідача Бережанківської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить розглядати у його відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали до суду письмові заяві в яких позов визнали повністю, жодних заперечень не мають. Справу просили слухати у їхню відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Бережанківської сільської ради і зареєстрованого 16 червня 2004 року в реєстрі за №59 стверджується, що [PERSON] все належне йому майно заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 10 травня 2010 року. Судом встановлено, що спадкоємцями майна після смерті [PERSON] за заповітом є [PERSON] та [PERSON] Однак, останні від успадкування належного їм майна відмовляються. Відповідно, спадкування майна належного [PERSON] буде відбуватися за законом. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, єдиним спадкоємцем майна за законом після смерті [PERSON] є лише позивач [PERSON] З спадкової справи №496/2010 від 05 листопада 2010 року вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 10 травня 2010 року спадщину прийняли відповідачі [PERSON] та [PERSON] Довідкою Бережанківської сільської ради №68 від 23 лютого 2016 року стверджується, що спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом подачі відповідної заяви, заповіт [PERSON] не змінювався та не скасовувався. Спадкоємцем за законом є [PERSON], тобто позивач. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно і розяснено йому право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті [PERSON] прийняв спадщину, а спадкоємці за заповітом від успадкування належної їм земельної ділянки відмовилися, а тому суд вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за законом [PERSON]І на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №022673 від 03 лютого 1998 року.

Outcome: approved