Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 27 квітня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис №251. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Проти примирення з відповідачем заперечував. Відповідач у судовому засіданні визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 квітня 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис №251(а.с. 14). Від шлюбу позивач і відповідач мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] виданим 17 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний запис №857(а.с. 13) та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] виданим 16 лютого 2006 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний запис №171(а.с. 12). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач впевнена, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовною вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved