Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22 квітня 2010 року в м.Миколаєві Львівської області між ним та відповідачем [PERSON] укладено письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність позичальнику грошових коштів в розмірі 2700 доларів США у строк повернення коштів до 22 серпня 2010 року. Того ж дня відповідач отримав вказані грошові кошти в розмірі 2700 доларів США, про що засвідчив написаною власноручно розпискою. По закінченню вказаного строку відповідач [PERSON] позичені кошти не повернув. Він неодноразово звертався до нього усно та письмово із рекомендованими повідомленнями про повернення позичених коштів, однак останній постійно лише обіцяв повернути їх,однак не повернув їх і до сьогоднішнього часу З приводу таких неправомірних дій відповідача [PERSON] він звертався до правоохоронних органів,однак отримав від них відповідь, що відносини між ним та [PERSON] з приводу позичених коштів, носять цивіль-правовий характер. 03 січня: 2017 ріжу відповідач [PERSON] звернувся до нього про відтермінування повернення позичених коштів в розмірі 2700 доларів США до 10.02.2017 року, що підтверджується написаною ним власноручно розпискою від 03.01.2017 року. Оскільки відповідача не повернув йому кошти, то такий просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 72387 грн., 3% річних в розмірі 6437,38 грн., судового збору в розмірі 788,24 грн., а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 79612,76 грн. В судове засідання позивач не зявився, однак подав до суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно стаття 1046 Цивільного кодексу України: «за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.» Статтею 1047 Цивільного кодексу України наголошено: «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.» У відповідності до вимог статті 1049 Цивільного кодексу України: «Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором» Згідно статті 530 Цивільного кодексу України: «якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).» Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] отримав під розписка від [PERSON] грошові кошти в розмірі 2700 доларів США із строком повернення до 22.08.2010 року. Однак станом на день подачі позову до суду сума позики не повернута. Згідно вимог статті 1050 Цивільного кодексу України: «Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.» У разі порушення зобов'язання, згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України, «боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.» За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача коштів є обгрунтованими, підтвердженні належними доказами та підлягають до задоволення. У відповідності ст.88 ЦПК суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved