Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачзвернувся до суду і просить стягнути з відповідача борг в сумі 32 000 доларів США та 3% річних в розмірі 5502,02 грн., мотивуючи тим, що 30.09.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №6557. Відповідно до умов договору позики позивач надав відповідачу позику в сумі 42 000,00 дол. США, що в еквіваленті за курсом національного банку України становило на дату укладення договору 332 220.00 грн. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. Відповідач зобов'язався повернути таку ж саму суму грошових коштів в повній сумі і в строк, передбачений пунктом 1 договору позики, тобто до 30.09.2011 року. До 30.09.2011 року, як це передбачено умовами укладеного договору позики, позичальник грошові кошти в повному обсязі не повернув. Влітку 2013 року відповідач погасив лише частину заборгованості в сумі 10 000, 00 дол. США, однак не уникав контактів та не заперечував свій борг перед позивачем. Коли приходив строк повернення боргу відповідач, посилаючись на відсутність грошових коштів необхідних для погашення заборгованості просив відтермінувати повернення боргу. Погоджуючись на продовження терміну користування грошовими коштами, відповідач повертав позивачу оригінал розписки і на її заміну позивачу видавалась нова, з вказівкою суми боргу та строку його повернення. Станом на 24.04.2015 року свої зобов'язання відповідач не виконав, суму позики в розмірі 32 000,00 дол. США, або її частину відповідач не повернув. У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, збільшивши позовні вимоги в частині стягнення 3% річних від простроченої суми боргу станом на 30.06.2015 р. в розмірі 10 090,5 грн., та з тих же підстав просив його задовольнити. Дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 30 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання безвідсоткової позики (а.с.5). Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петрицькою А.П. за реєстром № 6557 Відповідно до п. 1. даного договору, позикодавець передає на умовах цього договору у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі 332 220 тис. грн., що еквівалентно 42 000,00 дол. США, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених у цьому Договорі. Відповідно до п. 3.1 Договору позики відповідач зобов'язувалася повернути позику в строк до 30 вересня 2011 року. Як вбачається з розписки відповідача від 30.09.2014 р. відповідач, на виконання вказаного договору, повернув позивачеві частину боргу в сумі 10 000,00 дол. США, при цьому, не виконавши взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та не повернувши решту суми за договором, а саме 32 000,00дол. США, що стало підставою для звернення з даним позовом. Згідно вказаної розписки частину, що залишилася, в розмірі 32 000 доларів США відповідач зобов'язувався повернути до 31.05.2015 р., при цьому 15 000 доларів США - до 31.12.2014 р. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки у позивача є борговий документ відповідача, а відповідачем не надані документи позивача про погашення відповідачем боргу, то зазначені обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що борг відповідача перед позивачем за договорами позики від 30.09.2010 р. у розмірі 32 000 доларів США підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Згідно курсу НБУ на день розгляду справи вказана сума складає 704 686,75 грн. (32000 х 22,02146100). Згідно п. 5 договору про надання безвідсоткової позики, у випадку прострочення виконання зобов'язань п.9 договору позичальник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також неустойку у розмірі 3% річних від простроченої суми. З огляду на те, що залишкові кошти за договором відповідач повинна була повернути в строк до 31 травня 2015 року, то з 01 червня 2015 року відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої договором та законом. Відповідно до п. 9 договору позивачем розраховано для відповідача 3% річних в розмірі 10 090,5 грн., виходячи з курсу долара до гривні за курсом НБУ на дату подання заяви про збільшення позовних вимог (30.06.2015 р.) за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2015 р., виходячи з такого: 32 000,00 дол. США х 21,1961 х 3% / 365 днів х 181 дні). Вказаний розрахунок перевірено судом, він є правильним та відповідає закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача слід стягнути на користь позивача 32 000,00 дол. США, що еквівалентно 704 686,75 грн., - заборгованість за договором позики, 3% річних - в розмірі 10 090,5 грн. за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2015 р., а всього - Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, з яких по оплаті судового збору - у розмірі 3 775,8 грн., витрати, пов'язані з явкою до суду - в розмірі 280,92 грн., а всього - 4056,72 грн. На підставі викладеного, ст.ст.509, 526, 530, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved