Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня винесення рішення і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано у 2009 році, позивач має малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідачка ніколи не відвідувала сина, не хотіла з ним зустрічатись та спілкуватись. Відповідачка позбавила сина будь-якої материнської уваги, його вихованням не займається вже багато років, ніколи не цікавиться здоров'ям дитини, морально та матеріально дитину не підтримує. Відповідачка не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини. Дитина перебуває на обліку у гастроентеролога, у зв'язку з чим потребує регулярного щорічного лікування, що потребує перетинання державного кордону, та без дозволу матері це неможливо зробити. З урахуванням викладеного та посилаючись на положення ст.ст. 150, 164 СК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позивач просить позов задовольнити. Позивач та представник позивача в судове засіданні не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явилася, була повідомлена про дату та час судового засідання належним чином шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 36 від 24.02.2017р., у відповідності до статті 74 ЦПК України вважається повідомленою належним чином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Суворовської районної ради у м. Херсоні в судове засіданні не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рішення Суворовським районним судом м. Херсона від 30.04.2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні від 19.08.2011 року. Відповідно до довідки і виданої директором КП «Центр» дитина [PERSON] зареєстрований та проживає разом з батьком, бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS]. За змістом характеристики виданої завідуючим дошкільного навчального закладу № 71 від 13.10..2016 року вбачається, батько [PERSON] піклувався про розвиток сина, спонукав до навчання, завжди приводив та забирав дитину із садочка, приймав активну участь у вихованні дитини. Мати [PERSON] жодного разу не з'являлася та не приймала участі у вихованні та житті дитини. Згідно характеристики виданої Херсонською загальноосвітньою школою № 51 імені Г.О. Потьомкіна від 13.10.2016 року, вихованням дитини займається батько [PERSON], бере активну участь у житті класу:відвідує батьківські збори,бере участь у шкільному та позашкільному житті класу, самостійно доглядає за навчанням, вихованням та зовнішнім виглядом сина. Мати [PERSON] жодного разу школу не відвідувала участі у навчально-виховному процесі дитини не бере. За змістом довідки від 03.11.2016 року № 301 виданої Херсонським центром позашкільної роботи Херсонської міської ради, витрати щодо забезпечення колективу костюмами, оплата участі у фестивалях, конкурсах здійснюються батьком дитини [PERSON] На зайняття гуртка дитину приводить батько і забирає батько. Відповідно до виписки з амбулаторної карти дитина [PERSON] з 2007 року знаходиться на «Д» обліку з ДЗ: хр. кишковий лямбліоз, дискенезія жовчно-вивідних шляхі. З 07.12.2015 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні. З 27.07.2016 року по 01.08.2016 року була проведена хірургічна операція. Дитину завжди супроводжує батько, в поліклініку, при домашніх виклихах. Мати [PERSON] за весь час перебування дитини на дільниці жодного разу не з'являлася, а також не приймала участі в житті дитини. У судовому засіданні в якості свідка була допитана бабуся дитини [PERSON], яка пояснила суду, що відповідач після розірвання шлюбу, взагалі не підтримує зв'язків із сім'єю, не цікавиться станом здоров'я дитини, не надає матеріальної допомоги, із сином не спілкується, а ні по телефону, чи в інший спосіб, тобто протягом шести років ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Також пояснила, що дитина з народження має хронічне захворювання кішківника та перебуває на обліку у гастроентеролога. Даний факт знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи (а.с.12-15). Допитаний в якості свідка дідусь дитини, батько відповідачки [PERSON], пояснив, що відповідач [PERSON] покинула внука на свого колишнього чоловіка (позивача у справі), з того часу більше шести років, жодного разу не цікавилась життям дитини, тобто самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Місце проживання [PERSON] на разі йому невідоме. Свідок [PERSON], пояснила, що є класним керівником учня [PERSON] Характеризувала дитину, як старанного, дисциплінованого, працелюбного учня. Іван є учасником Всеукраїнських конкурсів та шкільних олімпіад, неодноразово нагороджувався грамотами, подяками та сертифікатами. Вихованням сина займається батько [PERSON], мати [PERSON] жодного разу не брала участі у навчально-виховному процесі дитини. Відомості в особовій справі щодо матері - відсутні. Згідно висновку Виконавчого комітету Суворовської районної у місті Херсоні ради за №34 від 10.03.2016 року, затвердженого рішенням виконкому Суворовської районної у м. Херсоні ради № 34 від 10.03.2017р., є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 2 та 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки судом після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин по справі, зокрема ставлення відповідача як матері до свого сина, вставлено наявність факту свідомого нехтування нею своїми обов'язками по вихованню та утриманню дитини, а саме відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, суд приходить до висновку про необхідність застосування крайнього заходу впливу на відповідача шляхом позбавлення її батьківських прав. У відповідності до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з відповідним позовом і до досягнення дитиною повноліття, підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved