Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за непоставлену продукцію, в якому просить стягнути з останньої борг у розмірі 225 000 гривень. Позивач посилається на той факт, що між ним та ФОП [PERSON] було укладено усний договір поставки, відповідно до домовленостей між ними ФОП [PERSON] надіслано на адресу позивача рахунок про проведення передоплати № 4 від 13.11.2014 року на загальну суму поставки товару (рибо продукції) 225 000 грн. Після отримання рахунку позивач здійснив передоплату товару та перерахував на рахунок ФОП [PERSON] кошти в сумі 225 000 грн., однак після здійснення оплати відповідач свої зобовязання не виконав та не поставив товар рибні відходи, що порушує законні права позивача. 26.08.2016 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 98 про повернення коштів за непоставлену продукцію, проте на претензію відповідач не відповів, кошти в добровільному порядку не повернув. Просить суд стягнути з Відповідача вищевказану суму боргу та судові витрати, понесені при подачі позову. Представник Позивача за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення в газеті «Наддніпрянська правда» № 5 від 20.01.2017 року, а тому суд вважає за можливе згідно ст.ст.224,226 ЦПК України\~провести заочний розгляд даної справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Норкова ферма «Вікінг» та ФОП [PERSON] було укладено усний договір поставки товару рибо продукції рибних відходів. Відповідно до домовленостей між ними ФОП [PERSON] направила на адресу ТОВ «Норкова ферма «Вікінг» рахунок № 4 від 13.11.2014 року про проведення передоплати на загальну суму поставленого товару 225 000 грн. Згідно платіжного доручення № 14 від 13.11.2014 року ТОВ «Норкова ферма «Вікінг» здійснило передоплату товару та перерахувало на рахунок ФОП [PERSON] кошти в сумі 225 000 грн. Після перерахунку коштів відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по поставці товару (рибо продукції), в звязку з чим позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 98 від 26.08.2016 року про повернення сплачених коштів за непоставлену продукції, однак відповідачем претензія залишена без уваги, в добровільному порядку кошти не повернуті. Як вбачається з виписки з ЄДРПОУ, станом на 21.10.2014 року, ФОП [PERSON], зареєстрована в реєстрі 16.10.2014 року, номер запису 24870060002006697. Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку, [PERSON] займається господарською діяльністю: оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками, роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах. Дата формування витягу 28.10.2014 року. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань, продукції позивачу не поставляє, сплачені кошти на вимогу позивача не повертає, що порушує законні права позивача. Згідно ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до ст. 53 ЦК України, фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом. Згідно ч.3 ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у разі визнання ФОП банкрутом за заявою кредитора протягом пяти років після завершення розрахунків з кредиторами такий громадянин-підприємець не звільняється від подальшого виконання їхніх вимог. Незадоволенні вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 712 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно ч. 1 ст. 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У звязку з викладеним, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги ТОВ «Норкова ферма «Вікінг» до [PERSON] про стягнення боргу за непоставлену продукцію є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати у вигляд судового збору. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі, яка була сплачена при зверненні з позовом, що підтверджується платіжним дорученням № 288 від 08.08.2016 року. Інші документально підтверджені судові витрати у суду відсутні.

Outcome: approved