Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, яким просить суд визнати право власності на одну другу частину житлового будинку літ. «А», який розташований за адресою: [ADDRESS], і складається з: літ. «2-1» - веранди, площею 5,7 кв.м., літ. «2-2» - кухні, площею 7,6 кв.м., літ. «2-3»- житлової, площею 9,9 кв.м., літ. «2-4»- житлової, площею 9,4 кв.м., літ. «2-5»- житлової, площею 11,6 кв.м., загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., а також літ «Г»- гараж, загальною площею 29,1 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав, і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, був сповіщений належним чином про дату, час та місце його проведення, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку із чим суд, в силу ст. 169 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності відповідача. [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі рішення Народного суду Комінтернівського району Одеської області від 03.05.1982 року № 2-412 належала на праві власності одна друга частина житлового будинку літ. «А», який розташований за адресою: [ADDRESS], і складається з: літ. «2-1» - веранди, площею 5,7 кв.м., літ. «2-2» - кухні, площею 7,6 кв.м., літ. «2-3»- житлової, площею 9,9 кв.м., літ. «2-4»- житлової, площею 9,4 кв.м., літ. «2-5»- житлової, площею 11,6 кв.м., загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., а також літ «Г»- гараж, загальною площею 29,1 кв.м. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 08.08.2013 року приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М., зареєстрований у реєстрі за № 1332, яким заповів все своє майно [PERSON]. На час розгляду цієї справи відомості про скасування чи зміну заповіту відсутні. [INFO] [PERSON] помер, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Денихівської сільської ради Тетіївського району Київської області, актовий запис про смерть № 33 від 03.10.2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. [PERSON], будучи дружиною [PERSON], померлому [INFO], подала 28.02.2015 року державному нотаріусу Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області заяву, яка зареєстрована у реєстрі за № 1-412, про відмову від обов'язкової частки у спадщині, що залишилась після смерті [PERSON] Інші спадкоємці не встановлені. Приватним нотаріусом Марченко О.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема, на спірну частину житлового будинку,оскільки за життя право власності спадкодавця не було зареєстровано в установленому законом порядку. В теперішній час спадкоємець до майна [PERSON] позбавлений можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючи документи на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Законодавцем в нормі ст. 1219 ЦК України визначений перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Цей перелік складають ті права і обов'язки, які нерозривно пов'язані з особою. В силу положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку, що за життя належало спадкодавцю. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності житлового будинку є копія рішення народного суду, що вступило в законну силу, яке підтверджує право власності на будинок. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право власності на спірну частину житлового будинку, та гараж, які розташовані за адресою: [ADDRESS], і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved