Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення безпідставно списаних коштів у розмірі 8 000,00 грн., пеню станом на 06.08.2018 р. в розмірі 728 грн., 3% річних станом на 06.08.2018 р. в розмірі 59,80 грн., що в загальному розмірі становить 8 787,80 грн. та судові витрати в розмірі 8 704,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.03.2017 р. між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії шляхом акцепту публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в результаті чого позивачу було відкрито рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випущено міжнародну платіжну картку МС DEBIT WORLD № [NUMBER] зі стоком дії 3 роки з моменту її випуску. 07.05.2018 р. о 18:40 позивач помітив на екрані свого мобільного телефону два смс-повідомлення від ПАТ «Альфа-Банк» про списання коштів з кредитної картки позивача 1) о 18:05 - в сумі 4000,00 грн.; 2) о 18:38 - в сумі 4000,00 грн. [PERSON] о 18:42 зателефонував в колл-центр ПАТ «Альфа-Банк» за номером 3344 та повідомив оператора колл-центру про подію та попросив заблокувати картку, оскільки зазначена операція зі списання коштів з кредитної картки ним не здійснювалась, платіжна картка не втрачалась, іншим особам не передавалась, ПІН-код нікому не повідомлявся. Оператор повідомив про успішне блокування картки позивача та про замовлений пере випуск картки. Крім того, 07.05.2018 р. [PERSON] звернувся до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в результаті чого 08.05.2018 р. було розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2018 р. за № 12018100100005236. 08.05.2018 р. [PERSON] звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» із претензією держателя картки, в якій повідомив про свою незгоду з виявленим ним списанням по рахунку кредитної картки на загальну суму 8 000,00 грн., оскільки ні ним, ні будь-хто уповноважений ним не брав участі у здійснення таких транзакцій, не отримував і не чекав отримання яких-небуть товарів або послуг в їх результаті, на день операції картки перебувала у розпорядженні позивача. Проте, у відповідь отримав смс-повідомлення від відповідача із відмовою від повернення безпідставно списаних коштів де зазначено, що операція проведена коректно (з введенням CVV) з рекомендаціями звернутись до правоохоронних органів/страхової компанії. [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Альфа-Страхування» із заявою про настання збитку від 11.05.2018 р., проте отримав письмову відмову № 0514.18.01-0264.07 від 12.07.2018 р. у зв'язку з відсутністю підстав для виплати страхового відшкодування. Задля усунення негативних наслідків, що могли б настати в разі несвоєчасного повернення списаних з кредитної картки позивача кредитних коштів, 22.06.2018 р. позивач самостійно, за рахунок власних коштів, здійснив поповнення власного карткового рахунку на суму 8000,00 грн. Станом на дату звернення до суду, відповідач не здійснив повернення суми помилково списаних коштів. Тому, [PERSON] вважає, що дії відповідача з незабезпечення належного надання послуг, незабезпечення безпечності рахункових операцій, невиконання розпорядження щодо зупинення операцій по рахунку, неповернення безпідставно списаних грошових коштів разом з процентами у разі їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта є неправомірним, таким, що порушують майнові права та законні інтереси позивача. Зважаючи на п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні», відповідач зобов'язаний повернути суму неналежного переказу в розмірі 8000,00 грн. та сплатити пеню за період з 07.05.2018 р. по 06.08.2018 р. (91 день) у розмірі 0,1%, що становить 728,00 грн. Крім того, підлягає стягненню з ПАТ «Альфа-Банк» 3% річних за період з 07.05.2018 р. по 06.08.2018 р. (91 день) у сумі 59,80 грн. Також, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. та судового збору в розмірі 704,80 грн. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 13 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. У встановлені строки на адресу суду представником відповідача подано відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що за результатами службового розслідування, проведеного ПАТ «Альфа-Банк» зроблений висновок по проведеній перевірці, звернення клієнта та встановлено, що транзакція була здійснена успішно без порушення правил Міжнародної платіжної системи. При здійсненні оспорюваної клієнтом транзакції код, що використовується для додаткової ідентифікації та використовується клієнтом під час проведення операції, вводився. Операція проводилась без фізичного використання картки, шляхом воду реквізитів платіжної картки із підтвердженням коду, в СМС-повідомленні. При операції використовувались наступними реквізитами карти: номер платіжної карти; строк дії карти; CVV2 код; код підтвердження, надісланий в СМС-повідомленні. Також, від представника ПАТ «Альфа-Банк» надійшли пояснення на позов, де зазначено, що випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 04.05.2018 по 10.05.2018 відбулось списання коштів з карткового рахунку у загальній сумі 8 000,00 грн. двома платежами відбулось 10.05.2018 р. в мережі інтернет. Оскільки проведені позивачем транзакції коректно, тому клієнт несе відповідальність за операції здійснені із введенням CVV-коду, як це передбачено Правилами міжнародної платіжної системи. Кошти були списані з рахунку, тому, що позивачем розголошено стороннім особам. Доводи позивача щодо порушення кримінального провадження по факту шахрайських дій відносно нього, не можуть бути взяті до уваги, оскільки дане провадження не є закінченим, не встановлено винних осіб, і не доведено відсутність вини позивача у знятті коштів з його карткового рахунку. Враховуючи те, що задоволенню не підлягають позовні вимоги про стягнення безпідставно списаних коштів, а тому і не підлягають задоволенню похідні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій, 3% річних та збитків. ПАТ «Альфа-Банк» заперечує проти заявлених сум судових витрат та вважає їх безпідставними. В свою чергу від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказано, що відповідач безпідставно посилається на Правила міжнародної платіжної системи, оскільки відносини між клієнтом та банком регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком, а не Правилами міжнародної платіжної системи. Позивач, його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 21.03.2017 р. між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії шляхом акцепту публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в результаті чого позивачу було відкрито рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випущено міжнародну платіжну картку МС DEBIT WORLD № [NUMBER] зі стоком дії 3 роки з моменту емісії. За приписами ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка, банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Встановлено, і дана обставина не заперечується сторонами, що 07.05.2018 р. [PERSON] на мобільний телефон надійшло два повідомлення про списання грошових коштів з кредитної картки у дві транзакції по 4 000,00 грн. Того ж дня, [PERSON] зателефонував до гарячої лінії ПАТ «Альфа-Банк» за номером 3344 та повідомив, що ним списання грошових коштів ним не здійснювались, просив заблокувати картку, йому було повідомлено про успішне блокування картки. 08.05.2018 р. [PERSON] звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» із претензією держателя картки, в якій повідомив про свою незгоду з виявленим ним списанням по рахунку кредитної картки на загальну суму 8 000,00 грн., оскільки ні ним, ні будь-хто уповноважений ним не брав участі у здійснення таких транзакцій, не отримував і не чекав отримання яких-небуть товарів або послуг в їх результаті, на день операції картки перебувала у розпорядженні позивача. Як вбачається із виписки по рахунку кредитної картки World Debit Master Card за період з 04.05.2018 по 10.05.2018 р. [PERSON], на дату здійснення операції 07.05.18 зазначено два перекази, а саме: «покупка (Liqpay*Denmund (IODNOZ19), DN-SK, UKR, MCC 7994)» на суму 4000,00 грн., а також : «покупка (Liqpay*Denmund (IODNOZ19), DN-SK, UKR, MCC 7994)» на суму 4000,00 грн. Датою проведення операції зазначено 10.05.2018 р. Крім того, [PERSON] звернувся до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в результаті чого 08.05.2018 р. було розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2018 р. за № 12018100100005236, що підтверджується витягом є ЄРДР від 08.05.2018 р. У відповідь позивач отримав СМС-повідомлення від відповідача із відмовою від повернення безпідставно списаних коштів де зазначено, що операція проведена коректно (з введенням CVV) з рекомендаціями звернутись до правоохоронних органів/страхової компанії. [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Альфа-Страхування» із заявою про настання збитку від 11.05.2018 р., проте отримав письмову відмову № 0514.18.01-0264.07 від 12.07.2018 р. у зв'язку з відсутністю підстав для виплати страхового відшкодування. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705 емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Представник відповідача зазначає, що відмова у задоволенні вимоги позивача про повернення грошових коштів, оскільки при здійсненні трансакцій підтверджено пін-код, що свідчить про порушення позивачем положень Умов банківського обслуговування збереження і не його розголошення. Проте, Верховний Суд України в своїй постанові від 13.05.2015 р. у справі № 6-71цс15 зазначив, що висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки спірної суми супроводжувались правильним вводом пін-коду вказаної картки, а умовами договору передбачено обов'язок позивача, щодо нерозголошення даного пін-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковим, оскільки висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, оскільки судом встановлено, що операція зі списання грошових коштів у сумі 8 000,00 грн. з карткового рахунку № [NUMBER] позивачем 07.05.2018 року не здійснювалась, платіжна картка не втрачалась, іншим особам не передавалась, ПІН-код нікому не повідомлявся, тобто фактично під час здійснення вказаної операції електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, що свідчить про несанкціоноване списання грошових коштів, відповідачем не вживались дії для зупинення операції, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, а тому суд вважає, що з ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню на користь [PERSON] списані з карткового рахунку грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. Разом з тим, згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Враховуючи, що несанкціоновано списані з карткового рахунку позивача грошові кошти відповідачем та на час розгляду справи не зараховані на картковий рахунок позивача, тому суд вважає, що з ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню на користь [PERSON] пеня за період з 07.05.2018 року по 06.08.2018 року в сумі 728 грн., із розрахунку суми списання - 8000,00 грн. - 0,1% - кількість днів 91 днів). Також, вимогою [PERSON] є стягнення з ПАТ «Альфа-Банк» 3% річних за період з 07.05.2018 р. по 06.08.2018 р., що за розрахунком позивача становить суму в розмірі 59,80 грн. За положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим зобов'язанням є такі правовідносини сторін, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом вказаних норм, нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначених норм права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства, у зв'язку з чим вимога позивача щодо стягнення 3% річних підлягає задоволенню. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судові витрати, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, ч. 1 ст. 137 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів справи, інтереси [PERSON] у суді представляє адвокат Тарасенко Т.П. У якості підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, у матеріалах справи наявний акт приймання-передачі наданих послуг до договору № 30/07/18 про надання правової допомоги від 30.07.2018 року та квитанція № 3688 від 06 серпня 2018 року на суму 8 000, грн. 00 коп. Зважаючи на те, що вимога [PERSON] щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідає приписам ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов до висновку про стягнення із відповідача зазначених витрат у розмірі 8 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved