Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 27 червня 1987 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 271. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подальше спільне сімейне життя із відповідачем немоливе через різні погляди на життя, часті суперечки та конфлікти. Збереження шлюбу неможливе. Спільного господарства не ведуть. Просить у відповідності до ст. ст. 105, 110, 114, 115 Сімейного кодексу України задовольнити позов повністю. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення проти позову. 06 листопада 2020 року ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 27 листопада 2020 року ухвалою цього ж суду передано справу на розгляд до Подільського районного суду м. Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справ. 15 січня 20221 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про дату час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку сторони позивача щодо розгляду справи, яка викладена у клопотанні яке надійшло до суду 15.01.2021, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 27 червня 1987 року сторони зареєстрували шлюбу у приміщенні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 271, що підтверджено оригіналом повторного свідоцтва про шлюб від 03 жовтня 2020 року серії [NUMBER] . У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам, а відтак суд прийшов до висновку про те, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та враховує загальні положення законодавства на які посилалась позивач у позовній заяві. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн, що платіжним документом, який міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved