Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 21713 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн, спричиненої залиттям квартири. Позовні вимоги мотивувала тим, що 05 серпня 2016 року квартиру, в якій мешкає позивач із дітьми, було залито водою з вини відповідача, залиттям їй було завдано матеріальної шкоди, а також моральної шкоди, яку позивач обґрунтовувала тим, що їй прийшлося виїхати із квартири, оскільки в неї на руках були діти, а в квартирі внаслідок залиття неможливо було проживати, крім того, в квартирі зявилась пліснява, а у старшої дитини виникли захворювання дихальної системи, внаслідок яких він перебував в лікарні, також повідомила, що відповідач не надав жодної копійки для відшкодування шкоди, хоча у них була домовленість щодо добровільного відшкодування за висновком незалежного спеціаліста. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила стягнути з винної у затоплені її квартири особи матеріальну шкоду в розмірі 21713,00 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач визнав той факт, що затоплення сталося внаслідок зриву крану. Представник третьої особи в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до копії ордеру на службове приміщення № 49 та довідки КП ЖЕК-10» Чернігівської міської ради від 19.10.2016 року є квартиронаймачем квартири № 1 корп. № 2 будинку 23 по вул..Бєлова в м. Чернігові (а.с. 41, 46). 05 серпня 2016 року сталося залиття квартири № 1 корп. № 1 будинку 23 по вул. Бєлова в м. Чернігові, причиною якого відповідно до акту від 08.08.2016 року, затвердженого КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради, причиною якого є несправність змішувача гарячої води в туалеті квартири № 9 корп. № 2 будинку 23 по вул..Бєлова в м. Чернігові (а.с. 42) власником якої являється відповідач, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 50). Звітом про оцінку вартості збитку виконаним на замовлення позивача [PERSON] підприємством «Експертною фірмою «Експерт-Плюс» встановлено, що загальна вартість збитку заподіяного внаслідок залиття квартирі № 1 корп. № 1 будинку 23 по вул. Бєлова в м. Чернігові в якій мешкає [PERSON] становить 21713,16 грн. (а.с. 8-39). Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що влітку сталося затоплення сусідом з третього поверху, квартири, в якій проживав його батько на другому поверсі та сусідки на першому поверху, зі слів очевидців, він знає, що вода лилась навіть через вікна, заходив до сусідки на кухню, бачив там плями на стінах та стелі, пошкодження лінолеуму, в кімнату до сусідки він не заходив. Свідок [PERSON] пояснила, що під час затоплення її не було, а через тиждень вона до позивача заходила, був запах сирості, на стінах підтікання, килимові покриття були вогкими. Свідок [PERSON] пояснила, що літнього вечора вона сиділа біля підїзду, вибіг син позивача та сказав, що їх затоплює, на той час вона побачила, що вода витікала з вікна, а також лилась по стіні будинку. Свідок [PERSON] повідомив, що був в квартирі позивача біля 21 00 години, зайшов в коридор побачив відклеєні шпалери на кухні, в квартирі підлога підсохла на той час, до ванної кімнати та вбиральні він не заходив. Свідок [PERSON] повідомила, що є цивільною дружиною відповідача, відповідач їй повідомив про те, що зірвало кран, вони не могли додзвонитись до аварійної служби, а самотужки відразу не вдалося відповідачу перекрити кран. Також повідомила, що в квартирі у сусідки на той час, коли вона заходила вже все підсохло. Також пояснила, що відповідач пропонував їй відновити стіни, стелю та тумби, які розмокли і стали непридатні до використання. Свідок [PERSON] повідомила, що в складі комісії складала акт; про те, де точно були плями та затікання вона не памятає, про все було відображено в акті, памятає запах сирості, що позивач була засмучена, бо проживати в таких умовах з новонародженою дитиною вона не могла, також повідомила, що відповідач був запрошений для складання акту, але його не підписав. Свідок [PERSON] повідомила, що в складі комісії складали акт та на той час була підлога на кухні ще волога, були сліди затікання, про що відображено в акті. Свідок [PERSON] пояснив, що входив в склад комісії, памятає, що був деформований лінолеум, були сліди затікання та відставання шпалер від стін, плями на стелі, про все відображено було в акті. Відповідно до частин 1, 2 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобовязує, а власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідальність за шкоду спричинену залиттям слід покласти на відповідача [PERSON], який є власником квартири, оскільки саме на власника покладається відповідальність доведення того факту, що не з його вини заподіяно шкоду, крім того, акт про залиття від 08.08.2016 року та акт огляду квартири (а.с. 43) в сукупності з поясненнями свідків доводять той факт, що причиною затоплення в квартирі відповідача, що сталося 05.08.2016 року є несправність вентиля гарячої води у квартирі відповідача. Відповідачем було надано копію висновку спеціаліста, однак суд його не приймає до уваги, оскільки цим висновком не передбачено відновлення підлоги пошкодженого лінолеуму та ДСП, а згідно із показаннями свідків, які були в складі комісії КП «ЖЕК-10» ЧМР при складанні акту затоплення, а також свідка [PERSON], внаслідок залиття квартири позивача з вини відповідача було пошкоджене покриття підлоги лінолеум та ДСП під ним. Крім того вказаний висновок складався без огляду квартири позивача. Суд вважає, що позивач не довела того факту, що у звязку із залиттям були пошкоджені килимові покриття на суму 1890 грн, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити, оскільки відомості викладені в акті щодо залиття килимів не підтверджені свідком [PERSON], яка підписала цей акт, крім того сам по собі факт залиття килимів не свідчить про те, що вони були пошкодженні та подальше їх використання є неможливим. Отже, суд вважає, що матеріальна шкода завдана залиттям складає 19823 грн та підлягає стягненню з відповідача, пошкодження меблів позивача - тумб, підтверджується, крім акту (а.с. 43), показаннями свідка зі сторони відповідача [PERSON] Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого права (реальні збитки). Згідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також, на думку суду, грунтуються на положеннях п.3 ч. 2 ст.23 ЦК України та ст. 1167 ЦК України доводи позивача про спричинення йому\~\~моральної шкоди, завданої відповідачем залиттям його квартири тобто, пошкодженням його майна, в результаті чого, вона змушена змінити свій звичний спосіб життя, займатись питаннями ремонтуквартири, відшуканням на це коштів. Отже, суд вважає, що розміром моральної шкоди, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, виходячи з принципу виваженості, розумності та справедливості, тривалості вимушених змін у житті, та враховуючи розяснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 3103.1995 року „Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди може бути сума у розмірі 1000 грн, оскільки позивачем не доведено, що стан здоровя її сина погіршився саме внаслідок дій відповідача. В п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 розяснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Проте, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Як вбачається із наданого посвідчення № 024290, відповідач є інвалідом війни (а.с. 94), отже він, відповідно до п.8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Таким чином, враховуючи наявність пільги у відповідача, яка звільняє його від сплати судових витрат по справі, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір підлягає компенсації останньому за рахунок держави. Кошти, понесені в якості оплати вартості дослідження спеціаліста в сумі 1650 грн не є судовими витратами, а є збитками в розумінні ст.. 22 ЦК України, в якості стягнення збитків позивач не просила їх стягнути, відповідну позовну вимогу позивач не заявляла, а тому ці кошти не підлягають стягненню.

Outcome: partial