Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2012 року [PERSON] зайняла у нього в борг 30 000 доларів США, що в еквіваленті відповідає 246 000 грн. згідно усної угоди. На підтвердження отримання грошей відповідач надала йому власноруч написану розписку із зазначенням строку повернення боргу 01.12.2012 року. В даній розписці зазначено, що грошові кошти були надані без процентів. Але в відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув грошові кошти у зазначений строк. 06.06.2013 року на адресу відповідача ним було надіслано рекомендований лист з вимогою повернення грошових коштів у розмірі 246 000 грн., але на теперішній час грошові кошти так і не повернені, тому просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 246 000 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, викладені в позові, та наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 03.12.2013 року пояснила суду, що вона дійсно брала ці гроші у борг, але не має можливості їх віддати, оскільки її матеріальний стан змінився. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 14.10.2012 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США, що в еквіваленті відповідає 246 000 грн. із кінцевим строком повернення 01.12.2012 року без урахування процентів, що підтверджується копією розписки [PERSON] від 14.10.2012 року (а.с.4) Станом на01.12.2012 року відповідач [PERSON] грошові кошти у розмірі 246 000 грн. не повернула, тому позивач був змушений 06.06.2013 року звернутися до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення грошових коштів (а.с.6-7), але на теперішній час грошові кошти позивачу не повернуті. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконав покладені на нього зобов'язання щодо повернення позикодавцеві грошових коштів в строк та порядку, встановлені розпискою, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягає стягненню з відповідача сума позики у розмірі 246 000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 460 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved