Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача вартість витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 26849,13 грн. та просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ № 153 о/с від 01.09.2014 року [PERSON] з 01 вересня 2014 року зараховано курсантом другого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ. 27.05.2015 року між Національною академією внутрішніх справ, комплектуючим органом - УМВС України в Житомирській області та [PERSON] укладено договір №143ДЮІ про підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ, згідно з яким вона навчалася за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинна відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням в навчальному закладі. Позивач зазначив, що відповідач з 01.09.2014 року по 17.06.2016 року перебувала на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу Національної академії внутрішніх справ від 17.06.2016 року №797 [PERSON] видано диплом за спеціальністю «Правознавство» та після закінчення навчання відповідач була направлена для подальшого проходження служби до органів внутрішніх справ. Наказом ГУНП в Житомирській області від 10.10.2016 № 233 о/с [PERSON] звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого нею рапорту, за власним бажанням. Відповідач звільнилася зі служби в поліції до спливу трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчального закладу з власної ініціативи, що призвело до порушення умов договору. Таким чином, оскільки [PERSON] в період з 01.09.2014 року по 17.06.2016 року навчалася в Національній академії внутрішніх справ, проте порушила умови укладеного договору про підготовку фахівця, у зав'язку з чим повинна відшкодувати витрати, пов'язані з її утриманням у вищому навчальному закладі. Представник позивача [PERSON] при подачі позову надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Частина 1 ст. 224 ЦПК України встановлює, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справ доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII, у редакції, яка діяла станом на 27.05.2015 року, тобто на момент підписання договору між позивачем та відповідачем, підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Судом встановлено, що 11.08.2013 року між Донецьким юридичним інститутом МВС України, в особі ректора [PERSON] та Головним управлінням МВС України в Житомирській області в особі начальника [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті МВС України, предметом якого є підготовка відповідача за державним замовленням на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» (а.с. 5). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2014 року № 785-р «Про деякі питання організації 2014/2015 навчального року в навчальних закладах, що розташовані у Донецькій і Луганських областях», наказів МВС україни від 07.08.2014 року № 792 «Про переведення курсантів в Львів ДУВС імені Е.Д. Дідоренка та Донецький юридичний інститут МВС України, від 29.08.2014 року № 885 «Про організаційно - штатні зміни у вищих навчальних закладах МВС України», наказом ректора Національної академії внутрішніх справ № 153 о/с від 01.09.2014 року [PERSON] зараховано курсантом другого курсу денної форми навчання (а.с. 8). 27.05.2015 року між Національною академією внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в Житомирській області та [PERSON] було укладено договір №143ДЮІ про підготовку за державним замовленням фахівця (а.с. 7). Відповідно пункту 2.3.5 вказаного договору відповідач зобов'язався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначений замовником, і відпрацювати не менше трьох років. Пунктом 2.3.6 договору передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов`язався відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно з пунктом 3.1 договору №143ДЮІ від 27.05.2015 року підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку у разі дострокового розірвання договору є звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин, через неуспішність, за порушення дисципліни. Відповідно до п. 4.1. договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно п. 4.4. договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Відповідно до витягу з наказу Національної академії внутрішніх справ №797 від 17.06.2016 [PERSON] присуджено ступінь вищої освіти бакалавра за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність» та видано диплом (а.с. 9). Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач була направлена для проходження служби до Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Наказом начальника ГУНП в Житомирській області [PERSON] № 233 о/с від 10.10.2016 року [PERSON] була звільнена з органів внутрішніх справ згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - за власним бажанням (а.с. 10). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків. Відповідно до приписів ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Статтею 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до частин 4, 5 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, [PERSON] закінчила навчання 17.06.2016 року, а після закінчення навчання працювала інспектором Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області по 15.10.2016 року, тобто менше 3 років. Судом встановлено, що відповідач в період навчання на здобуття вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» перебувала на державному забезпеченні продовольчим, речовим майном, грошовим утриманням та оплатою відповідних комунальних послуг. Зі змісту довідки про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утримання курсанта [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ вбачається, що за період навчання з 01.09.2014 року по 15.03.2016 року фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача, становлять 26849,13 грн., з яких: грошове забезпечення - 6491,21 грн.; продовольче забезпечення - 4299,05 грн.; речове забезпечення - 3701,54 грн., оплата комунальних послуг і вартість спожитих енергоносіїв - 12357,33 грн. Відповідно до довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ [PERSON] ознайомлена з розміром фактичних витрат, пов'язаних з її навчанням у навчальному закладі, про що свідчить її особистий підпис (а.с.11-12). Зазначені витрати підтверджені наданими розрахунками (а.с.13-21), які суд приймає як належний доказ по справі. Враховуючи, що внаслідок укладення договору №143ДЮІ від 27.05.2015 року про підготовку фахівця відповідач взяв на себе зобов'язання щодо проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, проте дане зобов'язання не виконала, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved