Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 02.04.2015 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу остання залишилася проживати з матір`ю. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09.10.2015 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно. На даний час [PERSON] проживає з позивачем та повністю перебуває на його утриманні. Позивач стверджує, що має всі необхідні умови для проживання та розвитку своєї неповнолітньої доньки, тому здатен матеріально утримувати доньку та займатися її вихованням. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21.09.2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.12.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Хмара М.В. не з`явилися, подали до суду заяву, у яких позовні вимоги підтримали повністю, просять розглянути справу у їх відсутності, не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань від останньої до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 18 серпня 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис за № 1282. У шлюбі мають дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 02 квітня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано та позивачу [PERSON] в частині задоволення позову про визначення місця проживання дочки з ним було відмовлено і дочка залишилася проживати з матір`ю. Рішенням Здолбунівського районного суду від 09.10.2015 року стягнуто з [PERSON] , 1979 р.н. на користь [PERSON] , 1983 р.н. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2010 р.н. в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.08.2015 року. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2020 року визначено місце проживання дитини з батьком. На даний час неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , який приводить і забирає дитину з навчального закладу, відвідує батьківські збори та свята дитини, утримує її та займається її вихованням. Також, дочка переведена на навчання за місцем свого фактичного проживання з Кунинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Здолбунівської районної ради Рівненської області в м.Рівне до Рівненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За змістом ст.181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно норм Сімейного кодексу України вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Судовим розглядом встановлено, що дитина з березня 2020 року проживає з батьком. Отже, станом на час звернення позивача до суду із цим позовом неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає з батьком, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин, суд приходить до висновку, що проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з батьком і перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів із позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання їх неповнолітньої дитини. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У силу вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши обставини визначені ст.182 СК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1400 грн. щомісячно У зв`язку із задоволенням позову із відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved