Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, в якому зазначив, що між ним та відповідачкою, яка є його рідною дочкою 08.04.2002 року було укладено Договір довічного утримання, який посвідчено нотаріусом [PERSON], але у зв'язку з тим, що [PERSON] з часу укладення вказаного договору жодним чином не виконує його умови: не надає грошових коштів, не оплачує комунальні послуги за квартиру, не купує ліки, одяг та харчі, на телефонні дзвінки не відповідає, можливо взагалі змінила номера мобільних телефонів, попередньо не повідомивши про це позивача, у зв'язку з чим [PERSON] вважає, що [PERSON] спираючись на кровне споріднення з ним ніколи не мала наміру виконувати зобов'язання за Договором про довічне утримання, у зв'язку з чим, позивач просить його розірвати, знявши нотаріальну заборону, на відчуження квартири [ADDRESS] та визнавши за ним право власності на вказану квартиру. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про день і час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, заперечень суду не надала. На адресу суду повернувся конверт з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Суд за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК України, за відсутністю відповідачки. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 744 ЦК країни передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1, ч.2 ст. 746 ЦК України, відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров'я, а набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Відповідно до ст. 748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Положеннями ст. 749 ЦК України передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно ст. 750 ЦК України, набувач може бути зобов'язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду). Відповідно до ст. 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Положеннями ст. 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Згідно ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. В судовому засіданні встановлено, що 08 квітня 2002 року сторони уклали Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі під номером 1076. Згідно вказаного договору, [PERSON] (відчужувач) передав у власність відповідачці ( набувачеві) у власність квартиру [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 20.01.1999 року на Запорізькій універсальній товарній біржі «Капітал-Центр», реєстраційний номер № Н-945, зареєстрованого в міжміському бюро технічної інвентаризації 21.01.1999 року за реєстрованим номером № 38286. Після укладання Договору довічного утримання, [PERSON] переоформила на себе право власності на вищевказану квартиру, включаючи особистий рахунок на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до умов вищевказаного Договору, [PERSON], повинна довічно повністю утримувати гр. [PERSON], забезпечувати його продуктами харчування, одягом, необхідною допомогою, ліками, а також залишити в його безкоштовному довічному користуванні квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.5 Договору, грошова оцінка зазначених в ньому видів матеріального забезпечення на місяць, за згодою сторін, визначається у розмірі 140,00 грн. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що відповідачка, яка є його рідною дочкою, з часу укладення Договору довічного утримання не виконує взяті на себе обов'язки, які передбаченні Договором, укладеним між ними: жодного разу не оплатила квартплату з комунальними послугами, ні разу не надала дала 140,00 грн., ні разу не купила ліків, харчів, одягу, тобто повністю не звертає уваги на потреби батька і стан його здоров'я, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою. Крім того, відповідачка не провідує його, не доглядає за ним і, взагалі, дуже погано ставиться, на дзвінки на мобільні номера телефону не відповідає, тому, позивач переконаний, що вона змінила телефонні карточки мобільних операторів, умисно не вказавши їх батькові. В ході судового розгляду було встановлено, що за спірний період з квітня 2002 року по день звернення до суду плату за надані комунальні послуги регулярно здійснював сам позивач [PERSON], що підтверджується наданими квитанціями та поясненнями свідка [PERSON], яка додала, що вона є дружиною [PERSON] та проживає разом з ним в одній квартирі. За період їхнього шлюбу, жодного разу [PERSON] не приходила до них, не надавала ніякої допомоги батькові, навіть коли той проходив лікування в кардіологічному центі. Всі витрати пов'язані з утриманням квартири, а також на сплату житлово-комунальних послуг, несе особисто сам [PERSON], а [PERSON], будучи рідною дочкою позивача, жодного разу не надала, зазначених в Договорі довічного утримання, грошових коштів, не цікавиться майновим станом батька, його забезпеченістю в харчах та одязі, не піклується про його стан здоров'я. З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позивач, як громадянин, віднесений до 2-ї категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнений від сплати судового збору, згідно п.п.10 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011р., питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved