Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи втратившою право на користування квартирою № 27 в будинку № 2 по вул. Героїв Сталінграда в м. Кіровограді. В обгрунтування вимог зазначено , що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на власність . Починаючи з лютого 2012 р. відповідач - батько позивача [PERSON] у даній квартирі не проживає. За період з лютого 2012р. по 1 лютого 2015р. жодного разу не з'являвся, всі обов'язки з ремонту і підтримання в належному стані квартири та сплати комунальних платежів, що випливають з договорів на утримання житлового приміщення, покладені тільки на позивача, жодних особистих речей відповідача, в тому числі одягу, меблі та інших предметів в квартирі не знаходиться , а тому змушений звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. До судового засідання позивачем надано клопотання про розгляд справи без його участі та підтримку позовних вимог (а. с. 26 ). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с. 20,23), направленими за адресою реєстрації особи та повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. Згідно свідоцтва про право на власність на нерухоме майно від 05.12.2011року (а. с. 5). та витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно № 2477406 від 16.04.2013 року (а. с. 7) позивач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім'ї в даній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], [INFO] ( а.с.8). Реєстрація відповідача за даною адресою підтверджується даними Адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Кіровоградській області ( а.с. 13). 17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст.8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст.30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку. Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до ст.. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки відповідач без поважних причин понад три роки не проживає у даному житлі, що підтверджується актом від 30.01. 2015 року (а. с. 6). Згідно ст.405 ЦК України, а саме ч. 2 член сім»ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. У зв»язку з зазначеним позов є обгрунтованим та доведеним і підлягає задоволенню повністю. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved