Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про поновлення на роботі. В обґрунтування позову покликається на те, що 16 липня 2012 року позивача було тимчасово прийнято на посаду водія автотранспортних засобів в колону автомобільну. 16.10.2013 року наказом №104-кф трудовий договір було продовжено на невизначений строк. 20.12.2013 р. наказом №160-кф його було звільнено з займаної посади згідно п.4 ст.40 КЗпП України у зв'язку з прогулом без поважних причин. Вказане звільнення вважає незаконним та безпідставним з огляду на наступне. Починаючи з 02.12.2013 р. і по 06.12.2013 р. позивача не було на роботі з поважних причин, оскільки 11.10.2013 р. о 16.20 год. ним було вчинене адміністративне правопорушення,передбачене ст.124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 11.10.2013 р.,внаслідок чого в нього було вилучено посвідчення водія і був позбавлений права виконувати свої основні трудові функції. Адміністрацію за основним місцем роботи позивач повідомив і пояснив, що не зможе здійснювати перевезення закордон, оскільки працівники ДАІ в нього вилучили посвідчення водія. 01.11.2013 р. Солом'янський районний суд м.Києвасвоєю постановою наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн. 12.12.2013 р. поїхав в м.Київ з метою сплати накладеного штрафу від 12.12.2013 р., що підтверджується квитанцією про сплату штрафу від12.12.2013 р. Після чого позивачу було повернуто посвідчення водія, і з того часу приступив до виконання трудових обов'язків в повному обсязі. Відтак, вважає причиною свого невиходу на роботу поважною, а не прогулом згідно п.4 ст.40 КЗпП України, тому просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач уточним позовні вимоги, просить позовні вимоги викласти в такій редакції: визнати формулювання причин звільнення [PERSON] по ч.4 ст.40 КЗпП України у зв'язку з прогулом без поважних причин невірним. Змінити формулювання звільнення, [PERSON], вказавши формулювання звільнення - за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. Представник позивача у судовому засідання підтримав уточнені позовні вимоги позивача та просив такі задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача визнав. Не заперечив проти внесення зніми у формування звільнення [PERSON] - за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, з'ясувавши права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлено, що згідно наказу директора Львівської філії ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» від 16.07.2012 року №69 - кф [PERSON] прийнято на роботу тимчасово, з 16.07.2012 р. по 15.10.2012 р., в колону автомобільну №1 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі всіх марок, з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, з оплатою праці згідно відпрацьованого часу. /а.с.30/. На підставі наказу у трудовій книжці [PERSON] було зроблено запис №23 як такий, що прийнятий на роботу./а.с.4/. Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора Львівської філії ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» від 20.12.2013 р. №160- кф [PERSON], [PERSON] звільнено з роботи за прогул без поважних причин, здійснений 02.12.2013 р., 03.12.2013 р., 04.12.2013 р., 05.12.2013 р. та 06.12.2013 р., згідно п.4 ст.40 КЗпП./а.с.31/. Про що також зроблено запис в трудову книжку [PERSON] №25 /а.с.4/. Згідно пояснень, які надав [PERSON] вбачається, що з 02.12.2013р. - 06.12.2013 р. був відсутній на роботі через те, що були вилучені права на керування транспортними засобами, які знаходились в м.Києві в Солом'янському ДАІ, де був змушений оплатити штраф по місцю вилучення. На роботу начальником колони [PERSON] не викликався /а.с.37/. Згідно ст. 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 4 ст.40 вище згаданого Закону передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Однак, позивачем надано, а судом прийнято до уваги докази поважності відсутності на роботі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АА 2№919133 від 11.10.2013 р., згідно якого вбачається, що [PERSON] 11.10.2013 р.в м.Києві на вул. Нововокзальній, 41 в 14.00 год. керував автомобілем марки «Рено» д.н. [NUMBER] з напівпричепом «MERKER» д.н. [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки не дотримався безпечного інтервалу, в наслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (металеві розсувні ворота), що призвело до пошкодження металевих воріт та транспортного засобу. /а.с.5/. Згідно постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 01.11.2013 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. /а.с.6/. Квитацію про оплату штрафу /а.с.7/. Як вбачається з ч.3 ст.235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству,у випадках коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган,який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю. У відповідності до приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженого Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року N 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за N 110, п. 2.25, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Стаття 38 КЗпП України містить одну причину звільнення, а саме «за власним бажанням» та поділу на пункти не має. Тому суд вважає, що формулювання причини звільнення вказане відповідачем в наказі про звільнення від 20.12.2013 року та трудовій книжці позивача є таким, що не відповідає чинному законодавству, а тому підлягає зміні на «Звільний за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України». Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, а тому позов [PERSON] слід задоволити в повному обсязі.

Outcome: approved