Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просить: розірвати шлюб, укладений між сторонами 01 вересня 2007 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1343; після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що останнім часом шлюбні відносини між сторонами погіршились через протилежні погляди на шлюб та сімейне життя, втрату почуття любові, що призвело до фактичного припинення шлюбу. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка. Просить у відповідності до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити позов повністю. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення проти позову. Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині ухвали. 06 січня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом учасників справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить такі задовольнити. У судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце цього засідання. Направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про дату час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку сторони позивача щодо розгляду справи, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 01 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюбу у приміщенні відділу реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1343, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб від 01 вересня 2007 року серії [NUMBER] . Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] . У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам, а відтак суд прийшов до висновку про те, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи визначене, суд приходить до висновку, що вимога про зміну прізвища, яке набуте у зв`язку із реєстрацією шлюбу відповідає ст. 113 СК України, а відтак позивачу необхідно відновити дошлюбне прізвище - [PERSON] . Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статтях 112, 113 Сімейного кодексу України та враховує загальні положення законодавства на які посилалась позивач у позовній заяві. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved