Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № IFXRFB01405135, укладеного 16.02.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 1634,00грн. строком з 16.02.2007р. по 16.08.2008 року включно зі сплатою щомісячних платежів у сумі 143,51 грн. для погашення заборгованості по кредиту. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав в повному обсязі у зв'язку з чим станом на 24.05.2013 року заборгованість по кредиту становить 10173,58 грн., які позивач разом із понесеними судовими витрати по справі просить стягнути з відповідача. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача, підтримує позовні вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку. З урахуванням думки позивача, який не заперечував щодо заочного розгляду справи, положення частини 1 статті 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16.02.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № № IFXRFB01405135 (а.с.7), згідно до якого останій отримав кредит в розмірі 1634,00грн. на строк 18 місяців з 16.02.2007р. по 16.08.2008 року включно з умовами сплати щомісячних платежів у сумі 143,51 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.5-6) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 24.05.2013 року відповідач, згідно до поданого позивачем розрахунку має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 10173,58 грн., що є заборгованістю по відсоткам за користування кредитом. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем суду не подано. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума заборгованості, яка складається з процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість в сумі 10173,58 грн., що є заборгованістю по відсоткам за користування кредитом за договором № IFXRFB01405135 від 16.02.2007р. В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати покладається на відповідача, згідно до ст. 141 ЦПК України .

Outcome: approved