Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся з названим позовом до суду та просить суд задовольнити свої вимоги, визнавши [PERSON] утратившим право користування квартирою № 30 в будинку № 4-а по в. Дзержинського м. Шостка, із забов»язанням управління державної міграційної служби в Сумській області зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що з 2002 р. він постійно мешкає у спірній квартирі. Починаючи з 2006 року відповідач не мешкає у даній квартирі без поважних причин, перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинить, має ключ від квартири, між ними відсутні будь-які сварки, до житла не проявляє ніякого інтересу та не сплачує комунальні послуги., він особисто сплатив всі борги по квартирі та зробив там ремонт. За таких обставин просить суд задовольнити заявлені вимоги та підтримує їх в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, бо вважає їх необґрунтованими. Свої заперечення мотивує тим, що спірна квартира надавалась його батькам наприкінці 80х років, з якими він разом мешкав та був зареєстрований з 1998 р. Позивач по справі є його рідним братом по матері, але з ними не проживав, бо конфліктував з батьком та відбував покарання за скоєння злочину. Після смерті батьків, попросив у нього дозвіл на реєстрацію та проживання у спірній квартирі, на що він погодився та на підтвердження цього, надав йому доручення, бо сам у 2002 році відбував покарання. Зареєструвавшись у квартирі, позивач у 2002 році знов скоїв злочин та був засудженим до семи років позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі у 2005 році, відповідач знову почав мешкати у спірній квартирі разом зі своєю співмешканкою [PERSON], яка народила йому сина. У зв»язку з відсутністю грошових коштів, зробили невеликий ремонт замінили шпалери, унітаз, облаштували стелю. Але після звільнення з місць позбавлення волі позивача у 2009 році, який також почав мешкати у даному житлі, між ними почали виникати конфлікти, бо брат також бажав мати сім»ю. Оскільки квартира складається з однієї кімнати, він працював позмінно, співмешканка з малою дитиною також потребувала спокою та відпочинку, вони змушені були перейти жити до батьків співмешканки, але це вплинуло на їх подальші відносини, що потягло їх припинення. Повернувшись знов додому, виявилось, що позивач почав спів мешкати з жінкою, яка мала двох доньок. Йому було важко відпочивати після змін, його продукти харчування також використовувались на всіх мешканців без його дозволу, що не влаштовувало, тому він перейшов мешкати спочатку до гуртожитку, а згодом до [PERSON], з якою познайомився. Періодично він приходив до квартири, брав свої речі, які там залишались і залишаються, користувався своїми меблями, надавав брату кошти на сплату комунальних послуг, заміну вхідних дверей, але розписки про це не брав, а також сплачував борги за комунальні послуги згідно виконавчим листам, які надійшли за місцем його роботи. Згодом, позивач, без його згоди, віддав його диван, на якому він відпочивав, коли приходив, якомусь бомжу, а крісло взагалі залишив на площадці під»їзду. Сім»я брата нараховує зараз п»ять осіб, він розуміє, що мешкати усім в однокімнатній квартирі важко, але іншого житла у нього немає, тому він просить відмовити позивачу у його вимогах, бо ніколи не втрачав інтересу до житла. 2-й відповідач - управління державної міграційної служби в Сумській області позов не визнає, оскільки ніяких прав позивача він не порушував, а зняття особи з реєстрації можливо на підставі рішення суду, якого немає. Просить відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача та розгляд справи проводити у його відсутності. 3-я особа по справі: КП «Укржитлокомфорт» в судове засідання не з»явилось, про день розгляду справи повідомлено належним чином, просить справу розглядати у його відсутності та покладається на розсуд суду. Заслухавши сторони та їх адвокатів, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Виходячи з положень ст. 71 ЖК України та роз»ясень, наданих у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу», право користування житловим приміщенням за тимчасової відсутності наймача або членів його сім»ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. У разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин - перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї, цей строк може бути продовжений судом. Судом встановлено, що квартира № 30 в будинку № 4-а по в. Дзержинського м. Шостка відповідно довідки ПО «Єнергія» від 25.12.2014 р. за № 140, не приватизована, станом на 26.12.2014 р. там були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Фактично, кількість мешкаючи х у спірній квартирі, жилою площею 17.7 кв.м, складає шість осіб, про що свідчить витяг з особового рахунку за № 4382 а.с.6,7, 16. З 29.07.2017 р. у даній квартирі зареєстрований та мешкає син позивача [PERSON], 17.07.2014 р.н а.с.98. Той факт, що [PERSON] був зареєстрованим та мешкав у спірному житлі раніше [PERSON] свідчить довіреність, яку він надав позивачу у 2002 році та дав згоду на «управління та розпорядженням своїм майном, жилою площею, а саме квартири № 30 в будинку 4-а по в. Дзержинського м. Шостка» а.с.73 на підставі чого, [PERSON] і зареєструвався у спірному житлі. Згідно свідоцтва про народження, відповідач має дитину [PERSON],[INFO], де він записаний батьком відповідно до ст. 135 СК України, що свідчить про те, що [PERSON] дійсно спів мешкав з [PERSON] а.с.80. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду свідчила про те, що вона мешкала разом з [PERSON] з 2005 р. по 2011 р. у спірній квартирі. Від спільного проживання вони мають сина. Коли почали жити у квартирі [PERSON], зробили косметичний ремонт житла переклеїли шпалери, замінили унітаз, облаштували стелю, тобто зробили косметичний» ремонт з урахуванням фінансових можливостей. Коли з місць позбавлення волі прийшов позивач, почалися конфлікти, бо [PERSON] запросив до себе мешкати дівчину, до нього почали приходити його друзі, мешкати разом стало неможливим, тому вони з [PERSON] проживали то у нього, то у її матері. Згодом, це вплинуло на їх відносини, і вони почали мешкати кожен окремо, а свої речі вона забрала зі спірного житла у 2011 році. Їй відомо, що [PERSON] зараз мешкає у своєї співмешканки, яка надала йому своє житло, але фактично жити йому ніде. Свідок [PERSON] суду показала, що познайомилась з [PERSON] у 2011 році, жити у квартирі [PERSON], їй було не зручно, бо там було багато людей, а вона має двохкімнатну квартиру. Їй відомо, що із заробітної плати [PERSON], проводилось утримання на погашення боргу по комунальним послугам, кожен місяць [PERSON] казав, скільки грошей треба було віддати [PERSON] на утримання житла. Вона була проти сплати комунальних платежів, оскільки особовий рахунок по квартирі був відкритий на [PERSON], більш того, [PERSON] всі речі [PERSON] склав у мішки, що було незручно в користуванні ними, без дозволу викинув диван та крісло, яке належало [PERSON] Як міг, [PERSON] допомагав [PERSON] в ремонті - за спільні кошти вони придбали вхідні двері. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, в судовому засіданні свідчили про те, що вони вже декілька років не бачили [PERSON] у спірному житлі. По зовнішньому вигляду квартири бачили, що [PERSON] робив у квартирі ремонт, сам посплачував всі борги по комунальним послугам. Про те, що саме [PERSON] платив по рахункам за комунальні послуги їм відомо зі слів позивача. Факт відсутності [PERSON] у спірному житлі викладений і у акті від 16.07.2015 р., укладений мешканцями будинку № 4 а по в. Дзержинського [PERSON] та [PERSON] а.с.99. Свідок [PERSON] суду показала, що починаючи з 2013 року вона почала спів мешкати з [PERSON], в тому ж році, вона познайомилась і з [PERSON], який , комунальні платежі не сплачує, всі борги по комунальці сплатив [PERSON] Вони разом зробили ремонт у квартирі, де зараз постійно мешкає п»ять осіб, [PERSON] ніякої участі у ремонті житла не приймав. Разом з тим, вирішуючи питання про поважність причин відсутності відповідача у спірному житлі, та аналізуючи свідчення свідків [PERSON], [PERSON] суд вважає, що ці свідки не в повній мірі ознайомлені з відносинами, які існують між сторонами та їм невідомі достеменно ті обставини, які фактично існують. Так, ставити у провину [PERSON], що він не сплачує комунальні послуги, а тому втратив інтерес до житла не можна, бо як убачається з наданих доказів, борги, наприклад, з газопостачання по спірній квартирі існували і станом на 15.09.14 р. (а.с.14), коли позивач майже два роки мешкав там зі своєю співмешканкою та дітьми, про що свідчить договір від 16.9.14 р. про погашення заборгованості побутового газу. В той же час, постанова Відділу ДВС від 22.11.13 р. свідчить про те, що саме [PERSON] сплатив борги та судові витрати за комунальні послуги з теплопостачання. Про те, що утримання значних коштів відбулось із заробітної плати [PERSON] свідчить довідка Шосткинського заводу хімічних реактивів від 28.11.14 р. а.с.46-48, та рахункові листи а.с.71-72. Посилання позивача на те, що відповідач не ставить питання про вселення, що, на його погляд, також свідчить про байдужість відповідача до житла, є безпідставним, оскільки відповідач має ключі від квартири, приходить туди, коли йому треба, бо там знаходяться його особисті речі, про що не заперечує і сам позивач, а також підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка разом з відповідачем місяць потому відвідувала цю квартиру, перепон йому в цьому ніхто не чинить, але можливості відпочити після нічної зміни в однокімнатній квартирі, де мешкають , крім нього, ще п»ятеро осіб, він не може, що ї є підставою його тимчасової відсутності у спірному житлі. і не може не вважатись не поважною причиною. Таким чином, проаналізувавши встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог призведе до порушення житлових прав відповідача, тому позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню

Outcome: dismissed