Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із уточненими позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 05 листопада 2007 року та від 21 березня 2008 року, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], і належить на праві власності [PERSON] та квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], і належить на праві власності [PERSON], для задоволення вимог позивача, що виникли на підставі Кредитного договору з фізичною особою №014/5366/18/06215 від 05 листопада 2007 року, укладеного [PERSON] у сумі 19\~384,38 доларів США, що еквівалентно 522\~914,16 грн. за офіційним курсом НБУ на 31 березня 2017 року (26,976058 грн. за 1 дол.США) та 400\~698,36 грн. пені, з яких: 13\~530,59 дол.США (еквівалентно 365\~001,98 грн. за курсом НБУ)-прострочений кредит; 5853,79 дол.США прострочені відсотки (еквівалентно 157\~912,18 грн. за курсом НБУ); 319\~100,78 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 81\~597,58 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків; та на підставі Кредитного договору з фізичною особою №014/5366/3/11989 від 21 березня 2008 року, укладеного [PERSON] в сумі 14\~857,33 доларів США, що еквівалентно 400 792,20 грн. за офіційним курсом НБУ на 31 березня 2017 року (26,976058 грн. за 1 дол.США) та 300995,41 грн. пені, з яких: 10 372,30 дол.США (еквівалентно 279 803,77 грн. за курсом НБУ)-прострочений кредит; 4485,03 дол.США прострочені відсотки (еквівалентно 120 988,43 грн. за курсом НБУ); 238\~634,96 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 62360,45 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», з встановленням початкової ціни на рівні ціни, не нижчої за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; та стягнення з відповідачів судових витрат. Представники позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні та представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги визнали частково, просили відмовити в задоволенні позову щодо звернення стягнення на квартири в рахунок погашення пені. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 05 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір з фізичною особою №014/5366/18/06215, згідно умов якого банк зобов»язався надати останньому кредит в розмірі 23000 доларів США, а [PERSON] належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти у порядку і на умовах, передбачених цим договором. Крім того, сторонами були укладені Додаткові угоди №1, №2, №3 та №4 від 10 березня 2010 року, від 05 травня 2010 року, від 25 листопада 2011 року та від 11 лютого 2013 року, відповідно, щодо зміни механізму погашення кредиту і сплати відсотків, та реструктуризацією заборгованості. Сторони узгодили строк повернення кредиту до 04 листопада 2014 року (а.с.9-24). З метою забезпечення належеного виконання зобов»язання за кредитним договором від 05 листопада 2007 року №014/5366/18/06215 та додаткових угод до нього, між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], і належить на праві власності [PERSON] на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори [PERSON] 20 жовтня 1994 року за реєстром №2-3247 (а.с.46-49). Відповідно до п.1.3. Іпотечного договору, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON], сторони оцінили предмет іпотеки в 155\~490 грн. (на день укладення договору) (а.с.46, зворот). Крім того, судом встановлено, що 21 березня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір з фізичною особою №014/5366/3/11989, згідно умов якого банк зобов»язався надати останньому кредит в розмірі 17\~000 доларів США, а [PERSON] належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти у порядку і на умовах, передбачених цим договором. Крім того, сторонами були укладені Додаткові угоди №1, №2, №3 та №4 від 10 березня 2010 року, від 05 травня 2010 року, від 25 листопада 2011 року та від 11 лютого 2013 року, відповідно, щодо зміни механізму погашення кредиту і сплати відсотків, та реструктуризацією заборгованості. Сторони узгодили строк повернення кредиту до 20 березня 2015 року (а.с.52-68). З метою забезпечення належеного виконання зобов»язання за кредитним договором від 21 березня 2008 року №014/5366/3/11989, та додаткових угод до нього, між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], і належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори [PERSON] 06 жовтня 2005 року за реєстром №5039 (а.с.90-93). Відповідно до п.1.3. Іпотечного договору, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON], сторони оцінили предмет іпотеки в 117\~010 грн. (на день укладення договору) (а.с.90, зворот). Банк свої зобов»язання згідно кредитних договорів виконав в повному обсязі, надав [PERSON] кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується копіями заяв на видачу готівки №265001 від 05 листопада 2007 року та №265002 від 21 березня 2008 року, на суму 23\~000 доларів США та 17\~000 доларів США, відповідно (а.с.25,69). У відповідності до п.1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», зареєстрованого 09 жовтня 2015 року державним реєстратором, останній є правонаступником усіх прав та обов»язків Віктритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (а.с.108-119). Проте, відповідач [PERSON] в порушення умов кредитних договорів своєчасно не повернув позивачу кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов'язань по кредитним договорам. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором по [PERSON] вбачається, що станом на 31 березня 2017 року заборгованість останнього за Кредитним договором з фізичною особою №014/5366/18/06215 від 05 листопада 2007 року, становить 19\~384,38 доларів США, що еквівалентно 522\~914,16 грн. за офіційним курсом НБУ на 31 березня 2017 року (26,976058 грн. за 1 дол.США) та 400\~698,36 грн. пені, з яких: 13\~530,59 дол.США (еквівалентно 365\~001,98 грн. за курсом НБУ)-прострочений кредит; 5853,79 дол.США прострочені відсотки (еквівалентно 157\~912,18 грн. за курсом НБУ); 319\~100,78 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 81\~597,58 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків (а.с.190-214). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором по [PERSON] вбачається, що станом на 31 березня 2017 року заборгованість останнього за Кредитним договором з фізичною особою №014/5366/3/11989 від 21 березня 2008 року, становить 14\~857,33 доларів США, що еквівалентно 400 792,20 грн. за офіційним курсом НБУ на 31 березня 2017 року (26,976058 грн. за 1 дол.США) та 300995,41 грн. пені, з яких: 10 372,30 дол.США (еквівалентно 279 803,77 грн. за курсом НБУ)-прострочений кредит; 4485,03 дол.США прострочені відсотки (еквівалентно 120 988,43 грн. за курсом НБУ); 238\~634,96 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 62360,45 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків (а.с.215-239). Кінцевий строк повернення кредиту, згідно п.1.1 Кредитного договору з фізичною особою №014/5366/18/06215 від 05 листопада 2007 року - до 04 листопада 2014 року (а.с.9), та згідно п.1.1 Кредитного договору з фізичною особою №014/5366/3/11989 від 21 березня 2008 року до 20 березня 2015 року (а.с.52). Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов»язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі Закон «Про іпотеку») передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобовязаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.5.1 Іпотечних договорів, укладених між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] і [PERSON], у разі порушення основного зобов»язання, умов Крдитного договору, або умов цього Договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушення зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки (а.с.47, зворот; а.с.91, зворот) При цьому, у відповідності до п.5.2 Іпотечних договорів, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов»язання, в тому числі у випадку якщо у момент настання строку виконання зобов»язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлений Кредитним договором строк суми процентів, комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій) (а.с.47, зворот; а.с.91, зворот). Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене іпотекодерджателем на підставі в тому числі рішення суду (п.5.4 Іпотечних договорів). Судом встановлено, що на виконання зазначених умов кредитних договорів, Іпотечних договорів, банком було направлено на адресу [PERSON] та [PERSON] лист вимогу №22-6-0-4/182 від 14 вересня 2015 року за Кредитним договором з фізичною особою №014/5366/18/06215 від 05 листопада 2007 року, та лист-вимогу №22-6-0-4/181 від 10 вересня 2015 року за Кредитним договором з фізичною особою №014/5366/3/11989 від 21 березня 2008 року, в яких банк вимагав протягом 30 календарних днів виконати порушені зобов»язання (здійснити погашення простроченої заборгованості за кредитами, простроченої заборгованості за відсотками та пені), сплатити відстки за користування кредитами та пеню на момент повного погашення кредитів (а.с.96-100). Проте заборгованість за крередитними договорами погашена не була. Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку. За змістом ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України). Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25 березня 2015 року у справі № 6-44цс15, від 15 квітня 2015 року у справі № 6-46цс15. З огляду на статтю 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мараторій носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. За правовою позицією Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №6-58 ЦС15 Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не провожиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права. За таких обставин вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки за даних обставин задовольняється судом з урахуванням відповідного рішення, а його виконання здійснюється з урахуванням Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. При цьому, ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до правової позиції, викладеної в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань», роз»яснено, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, а вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, внаслідок чого з засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов»язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору з фізичною особою №014/5366/18/06215 від 05 листопада 2007 року в сумі 400\~698,36 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків; та в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору з фізичною особою №014/5366/3/11989 від 21 березня 2008 року в сумі 300995,41 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків підлягають частковому задоволенню, оскільки згідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, при її зменшенні суд враховує: по-перше, що загальний розмір неустойки (штрафу, пені), становить 701\~693,77 грн., а розмір заборгованості за кредитом та відсотками, становить 923\~706,36 грн.; по-друге, суд враховує норми ст.3 ЦК України, щодо справедливості, та розумності які є загальними засадами цивільного законодавства, суд приходить до висновку про зменшення нарахованої позивачем суми пені, за несвоєчасність виконання відповідачем зобов'язань за кредитними договорами до 20 000 грн. за кожним з договорів. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено частково, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial