Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,36 га (кадастрові номери: 5124182900:01:0020129, 5124182900:01:0050792) цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті матері [PERSON] .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем. Пізніше, 07.08.2021 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На підставі клопотання представника позивача адвоката Міняєва Ю.В. (ордер серії ВН № 1063036 від 27.08.2021 р.) з Ренійської РДНК витребувано спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] (№ 234/2020). Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. 10.11.2021 р. від представника відповідача Готка Т. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві вказано, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, у зв`язку з тим, що позовна заява не містить доказів, того, що Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області є належним відповідачем по справі та відсутності інших спадкоємців. Справу просила розглянути у її відсутності. 12.11.2021 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що відзив складений з грубим порушенням норм ЦПК України, поданий особою, яка не має повноважень діяти від імені відповідача, оскільки довіреність від юридичної особи відсутня, у зв`язку з чим не може бути прийнятий судом до уваги. Крім того, у відповіді зазначено, що пред`явлення позову не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом , не є підставою для відмови у задоволенні позову, а є підставою для заміни первісного відповідача належним відповідачем, згідно ч. 2 ст. 51 ЦПК України. Однак у позові зазначено належного відповідача, оскільки спадкоємство здійснюється за заповітом, заповіт складено на ім`я позивача, інших спадкоємців не має, крім того, з довідки виконкому Ренійської міської ради Одеської області від 05.08.2021 р., вбачається, що разом із померлою [PERSON] , на день її смерті, був зареєстрований лише її син - позивач [PERSON] . В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: паспорт громадянина України [PERSON] , № [NUMBER] ; витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] ; свідоцтво про смерть [PERSON] , померла - [INFO] ; довідка виконкому Ренійської міської ради Одеської області № 189 від 05.08.2021 р., із якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований [PERSON] ; витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; свідоцтво про народження [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; заповіт від 27.11.2006 р., згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла сину [PERSON] ; державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 438617 площею 2,36 га (кадастрові номери: 5124182900:01:0020129, 5124182900:01:0050792), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник власник [PERSON] ; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно; заява [PERSON] від 08.10.2020 р. № 473 про прийняття спадщини; Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи, заповіти); Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,36 га (кадастрові номери: 5124182900:01:0020129, 5124182900:01:0050792) цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Під час життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом. Спадкоємцем за заповітом є позивач по справі [PERSON] . Відповідно до матеріалів витребуваної спадкової справи № 234/2020 позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, крім того, на момент відкриття спадщини, постійно проживав (був зареєстрований) разом із спадкодавцем, про що свідчить довідка виконкому Ренійської міської ради Одеської області № 189 від 05.08.2021 р.. Інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. 07.08.2021 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії.. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті матері [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину як впорядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України так і шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України), відмову від спадщини не заявляв. Інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Тобто матеріали справи містять докази того, що позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, прийняв спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, інших спадкоємців, які б мали обов`язкову долю у спадщині, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги заперечення викладені у відзиві, оскільки вони спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved