Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № 77/КВ/Ф-06, укладеного 19.05.2006р. між ТзОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 10000 євро на термін до 10.05.2011р., за користування яким зобов'язувалася сплатити 11,5 % річних. Мета кредитування - споживчі цілі. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань, 19.05.2006р. укладено договір поруки № 77/П-06 з [PERSON], яка несе солідарну відповідальність усім своїм майном. 30.06.2010р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого в повному обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» відступає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого стає новим кредитором у зазначених зобов'язаннях, та внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 77/КВ/Ф-06 від 19.05.2006р. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 07.05.2012р. її заборгованість по кредиту становить 43253,71грн., з яких: 35673,95грн. - заборгованість за кредитом; 7579,77грн. - заборгованість за відсотками. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини. Просив позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, покликаючись на письмове заперечення (а.с.54-55), при цьому факт укладення договору та наявність простроченої заборгованості не заперечила. Просила надати відповідачу відстрочку виконання рішення суду на 6 місяців. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи, про причину неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Заслухавши думку сторін, суд розглянув справу та ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача [PERSON], враховуючи при цьому її письмове заперечення на позовну заяву (а.с.54-55). Заслухавши представника позивача та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.05.2006р. між ТзОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 77/КВ/Ф-06 (а.с.7-12), згідно якого остання отримала кредит у розмірі 10000 євро на термін до 10.05.2011р., за користування яким зобов'язувалася сплатити 11,5 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 30.06.2010р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого в повному обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» відступає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого стає новим кредитором у зазначених зобов'язаннях, та внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.27-30). На адресу відповідачів 26.04.2012р., позивачем направлялись досудові вимоги (а.с.23,25). Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.32) відповідач [PERSON] кредит вчасно не сплачувала, у зв'язку з чим станом на 07.05.2012р. заборгованість по кредиту становить 43253,71грн., з яких: 35673,95грн. - заборгованість за кредитом; 7579,77грн. - заборгованість за відсотками. Представник відповідача вказала, що її довірителькою частково було сплачено суму по кредиту - 105 Євро., однак враховуючи, що позивачем 28.05.2012р. заявлено позов на суму 43253,71грн., і після цього банком позовні вимоги не збільшувались (це виключне право позивача), суд вражає за недоцільне здійснювати перерахунок заборгованості з урахування сплачених сум, оскільки відповідач зобов'язана виконати зобов'язання в повному обсязі, при цьому свого розрахунку заборгованості відповідачем (її представником) суду не подано. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань, 19.05.2006р. укладено договір поруки № 77/П-06 з [PERSON], яка несе солідарну відповідальність усім своїм майном (а.с.13). Згідно з п. 10 вказаного договору, договір поруки діє до повного виконання зобов'язань по кредитному договору боржником чи поручителем. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦПК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», - пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як вбачається з п. 1.3 кредитного договору № 77/КВ/Ф-06 від 19.05.2006р. (а.с.7) сторонами погоджено термін виконання основного зобов'язання - 10.05.2011р. (закінчення дії договору). В той же час, з позовом до поручителя позивач звернувся лише 28.05.2012р. (а.с.2), тобто більш як через один рік з моменту закінчення терміну дії кредитного договору, за виконання позичальником якого [PERSON] поручилася. Відтак, враховуючи наведене, а також письмові заперечення поручителя - відповідача [PERSON], та те що строк виконання основного зобов'язання згідно умов кредитного договору № 77/КВ/Ф-06 від 19.05.2006р. настав 10.05.2011р., а позивач протягом шести місяців від дня настання цього строку не звернувся до суду з позовом до поручителя - відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, то суд вважає, що порука за договором від 19.05.2006р. припинилася. Таким чином, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором лише з боржника (позичальника) - відповідача [PERSON] При цьому, щодо заяви відповідача [PERSON] про відстрочку виконання рішення суду, то суд вважає наступне. Ст. 217 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача [PERSON], що в свою чергу підтверджується поданими нею до заяви доказами (а.с.145,146,147,148,), а також думку представника позивача, який при вирішенні даного питання поклався на думку суду, - суд вважає, що таку заяву слід задоволити. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved