Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та [PERSON], котрим просив визнати незаконним та скасувати розпорядження обласного управління житлово-комунального господарства №370 від 05 червня 1997 року. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру №52931 від 05 червня 1997 року, виданого виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 грудня 2011 року, виданого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевич В.М. В процесі розгляду справи за клопотанням сторони позивача співвідповідачами залучено Львівську міську раду та Відділ приватизації житла Франківського району, Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради виключено з числа відповідачів та залучено у справу третьою особою. Також третьою особою залучено Третю Львівську державну нотаріальну контору. Свої вимоги Позивач обґрунтував тим, що 14 жовтня 2013 року йому стало відомо, що 09 грудня 1996 року його батьком [PERSON] складено та подано заяву про приватизацію квартири [ADDRESS] У вказаній заяві містяться підписи від імені [PERSON], [PERSON] та його [PERSON]. 02 грудня 2011 року державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевич В,М. йому, позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку з 1/3 частини квартири [ADDRESS] З вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що ця квартира приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 05 червня 1997 року на підставі розпорядження обласного управління житлово-комунального господарства №370 видано свідоцтво про право власності на квартиру №52931 від 05 червня 1997 року. Позивач зазначив, що заяви про приватизацію квартири він не підписував та не надавав згоди на приватизацію вказаної квартири. Крім того, з покликань позивача вбачається, що він 19.12.1995 року був призваний на строкову військову службу та проходив її до 19.07.1997 року, а про приватизацію квартири йому стало відомо тільки після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року. Тому позивач вважає, що приватизація квартири відбулась незаконно, без його згоди, а тому розпорядження обласного управління житлово-комунального господарства №370 від 05 червня 1997 року, на його думку слід визнати незаконним та скасувати, а свідоцтво про право власності на квартиру №52931 від 05 червня 1997 року і відповідно свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 грудня 2011 року слід визнати недійсними. В судовому засіданні позивач та його уповноважений представник [PERSON], що діє на підставі угоди про надання правової допомоги. позовні вимоги підтримали, надали пояснення, що є аналогічні до викладеного в тексті позовної заяви, просили такий позов задовольнити. Представник Відповідача - Львівська міська рада - Партика Н.С., що діє на підставі довіреності, проти позову заперечила, вважаючи вимоги безпідставними, просила в задоволенні позову відмовити. Представники третьої особи - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради - Томашук О.В. та Цибрух Я.В. висловили думку про безпідставність позовних вимог. Інші сторони у справі в судове засіданні при належному, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. повідомленні про час та місце розгляду справи участь уповноважених представників не забезпечили. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності цих сторін у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, на підставі наявний у справі даних та доказів. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, права і обов'язки сторін, суд приходить до висновку про безпідставність позову та необхідності відмови у його задоволення виходячи з наступних підстав та мотивів. Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Згідно свідоцтва виконкому Львівської міської ради народних депутатів №52931 від 05 червня 1997 року про право власності на квартиру [ADDRESS] виданого згідно розпорядження органу приватизації від 05 червня 1997 року за № 370, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказана квартира належить на праві приватної власності. 02 грудня 2011 року державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевич В,М. позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом по смерті його батька [PERSON] на 1/2 частку з 1/3 частини квартири [ADDRESS] 09 грудня 1996 року [PERSON] керівнику органу приватизації подано заяву, що підписана [PERSON] та [PERSON], про оформлення передачі їм у спільну часткову приватну власність квартиру [ADDRESS] З наданих суду Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради матеріалів, які стали підставою для видачі розпорядження про приватизацію квартир, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] приватизована відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». У відповідності до частини 2 статті 8 закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції закону, яка діяла на момент приватизації квартири) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). За клопотанням сторони Позивача ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 04 вересня 2014 року призначено почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання: - чи виконаний у заяві від 09.12.1996 року про приватизацію квартири [ADDRESS] підпис від імені [PERSON] ним самим чи іншою особою? Згідно із висновком криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підпису № 3701 від 28.11. 2014 року встановити ким, самим гр. [PERSON], чи іншою особою виконаний підпис від його імені, який розташований на заяві від 09.12.1996 року про приватизацію квартири [ADDRESS] у графі «Підпис, наймача та повнолітніх членів сім'ї» поруч запису «[PERSON]І» - не виявляється можливим. Посилання Позивача на той факт, що під час звернення його батька до органу приватизації 09 грудня 1996 року він, [PERSON] проходив строкову військову службу не дає суду підстави достеменно встановити, що [PERSON] не мав об'єктивної можливості перебуваючи на військовій службі підписати вказану заяву. Судом встановлено з матеріалів приватизаційної справи та сторонами не спростовано, що позивач [PERSON] постійно зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] Таким чином Позивач не міг не знати, що вказана квартира перебуває у його спільній сумісній приватній власності, набутої в процесі приватизації. За результатом розгляду цього спору та доводів позивача, якими він обґрунтовує свої вимоги, суд розцінює таку правову позицію Позивача і звернення останнього за захистом свої прав та інтересів, як спосіб намагання усунення від права власності у спірній квартирі співвласника [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є безпідставними та надуманими, а тому у їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed