Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 2802,24грн. за спожиту електричну енергію за період з 01.06.2018 р. по 01.01.2019 р. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] та користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] . У зв`язку з тим, що обов`язків по сплаті за використану електроенергію відповідач належним чином не виконує за вказаний вище період утворилась заборгованість у розмірі 2802,24грн, яку позивач просить стягнути, а також суму судового збору у розмірі 2270,00 грн., понесену ним при зверненні з позовом до суду. Ухвалою суду від 12.10.2021 року було відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін на 15 годину 00 хвилин 11.11.2021 року. Через неявку відповідача на вказані вище час та дату, розгляд справи був відкладений до 15 години 20 хвилин 08.12.2021 року для повторного виклику учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду вдруге не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою проживання та споживання послуг, наданих позивачем та у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, водночас відповідач причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг, наданих позивачем за адресою: [ADDRESS] , користується електричною енергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] та договору про користування електричною енергією. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357із наступними змінами та доповненнями (ПКЕЕН), згідно п. 1 якої, ці Правила є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками, незалежно від форм власності. Відповідно до п. 19ПКЕЕН, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 20ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п. 42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати вартість спожитої електричної енергії та здійснювати інші платежі, відповідно до умов договору та цих Правил. Позивач у період з 01.06.2018 року по 01.01.2019 року надав відповідачу електричну енергію у житлове приміщення, розташоване у за адресою: [ADDRESS] , а відповідач у вищевказаний період не оплачував за спожиту електричну енергію в повному обсязі, оплата склала 453,60грн., у зв`язку із чим сума заборгованості складає 2802,24грн, що підтверджується розрахунком, доданим до позовної заяви. Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved