Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою про відшкодування з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 24.12.2007 року відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів у Запорізьку філію ПАТ «Укртелеком» на підставі Наказу від 24.12.2007 року № 261-к. 24.07.2013 року відповідач у м. Запоріжжя, по вул. Юності, в районі будинку № 70, керуючи автомобілем «ЗАЗ-1102», державний номер 121-59НР, виявивши, що на нерегульованому пішохідному переході почала перетинати проїжджу частину пішохід [PERSON] не зміг своєчасно зупинити керований ним транспортний засіб та здійснив наїзд на пішохода, в результаті якого пішохід [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці події. Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2015 року по цивільній справі за позовом потерпілих [PERSON] та [PERSON] до ПАТ «Страхова група «ТАС» в особі Запорозької регіональної дирекції, ПАТ «Укртелеком» в особі Запорізької філії, третя особа: [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином було визнано мирову угоду між потерпілими [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Укртелеком» в особі Запорізької філії згідно якої було досягнуто згоди щодо виплати потерпілим у грошовій сумі розміру моральної шкоди, завданої смертю їх матері [PERSON], по 25 000 грн. 00 коп. кожному. Грошові кошти, належні до виплати потерпілим [PERSON] та [PERSON] були перераховані на відповідні рахунки, що підтверджується: платіжним дорученням від 03.04.2015 № 2796; платіжним дорученням від 03.04.2015 № 2797; платіжним дорученням від 30.04.2015 № 3560; платіжним дорученням від 30.04.2015 № 3561; платіжним дорученням від 05.06.2015 № 4358; платіжним дорученням від 05.06.2015 № 4359. Станом на 08.06.2015 року ПАТ «Укртелеком» в особі Запорізької філії-грошові кошти потерпілим [PERSON] та [PERSON] перераховано в повному обсязі. Після сплати грошових коштів потерпілі [PERSON] та [PERSON] не мають жодних матеріальних претензій до ПАТ «Укртелеком» щодо відшкодування будь-якої шкоди, завданої злочином. Позивач вважає, що він, відповідно до ст. 1191 ЦК України, як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки в сумі 50 000 грн., а також судовий збір в сумі 500 грн., перерахувавши кошти на р/р 26008439897 в ЗОД АТ «[PERSON] Аваль» м. Запоріжжя, МФО 380805, ЄДРПОУ 01184385. Представник позивача надав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує повністю та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, але за участю його представника [PERSON], також зазначив, що позов визнає, але бажає вирішити спір шляхом укладення мирової угоди. Представник відповідача [PERSON] надала суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, а також зазначає, що вирішити спір шляхом укладення мирової угоди з позивачем не вдалось. Також повідомила, що відповідач [PERSON] визнає позов у повному обсязі. Суд розглядає справу на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення. Судом встановлено, що згідно наказу Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» № 261-к від 24.12.2007 року [PERSON] був прийнятий на роботу до Центру телекомунікаційних послуг на посаду водія автотранспортних засобів (обсяг двигуна до 1,8 л.). На вищевказаній посаді відповідач пропрацював до 30.07.2014 року, згідно копії наказу № 317-к від 30 липня 2014 року, яким відповідач був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк пять років без позбавлення права керування транспортним засобом, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком два роки за те, що він 24.07.2013 року, керуючи автомобілем «ЗАЗ-1102», державний номер 121-59НР, здійснював рух по проїжджій частині вул. Юності, з боку вул. Радісній у напрямку вул. Сахалінської в м. Запоріжжі з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху у місті на 10 км/год. В той же час в районі будинку № 70 по вул. Юності пішохід [PERSON] на нерегульованому пішохідному переходу, який обладнаний дорожньою розміткою та знаками, почала перетинати проїжджу частину вул. Юності зліва направо по ходу руху транспортного засобу під керуванням [PERSON] Виявивши пішохода [PERSON], водій [PERSON] не зміг своєчасно зупинити керований ним транспортний засіб та здійснив наїзд на пішохода в результаті чого пішохід [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці події. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2015 року по справі за позовом потерпілих [PERSON] та [PERSON] до ПАТ «Страхова група «ТАС» в особі Запорозької регіональної дирекції, ПАТ «Укртелеком» в особі Запорізької філії, третя особа: [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином було визнано мирову угоду між потерпілими [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Укртелеком» в особі Запорізької філії згідно якої було досягнуто згоди щодо виплати потерпілим у грошовій сумі розміру моральної шкоди, завданої смертю їх матері [PERSON], по 25 000 грн. 00 коп. кожному. Позивач перерахував кошти на рахунки потерпілих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями платіжних доручень №2796 від 03.04.2015 року, №2797 від 03.04.2015 року, №3560 від 30.04.2015 року, №3561 від 30.04.2015 року, №4358 від 05.06.2015 року, №4359 від 05.06.2015 року. Крім того з позивача при перерахунку потерпілим коштів було утримано військовий збір у розмірі 250 грн. та податок з доходів фізичних осіб у розмірі 2500 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №2794 та №2795 від 03.04.2015 року. Суд вважає, що провина відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП була доведена у повному обсязі, що підтверджується вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2013 року та ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2015 року, що набрали законної сили. Згідно зі ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли: 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування шкоди проводиться за наявності саме шкоди, винних, протиправних дій особи, що її заподіяла, а також причинного зв'язку між діями правопорушника та настанням шкоди. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати: судовий збір у розмірі 500 грн. 00 коп., сплачений позивачем згідно платіжного доручення № 4830 від 24.06. 2015 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 50 00 грн. 00 коп., а також судовий збір в сумі 500 грн.00 коп.

Outcome: approved