Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що з 09 грудня 1994 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони на час подання позову неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки з відповідачем припинено у 2017 році. Причиною цьому вказує, те, що між ним та відповідачкою відсутнє взаєморозуміння, інтерес до життя і проблем кожного, що поступово призвело до втрати почуття любові. Відповідач відмовляється від розірвання шлюбу через органи РАЦС, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 09.12.1994 року виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, актовий запис № 9. Ухвалою судді від 20 травня 2021 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду. Позивач, представник позивача, у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до канцелярії суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Крім того позивач у позовній заяві просив не відшкодовувати йому судові витрати по справі ( а.с. 2, 19) Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Крім того просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 18). В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 грудня 1994 року виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, актовий запис №9, дошлюбне прізвище відповідача « [PERSON] », яке вона змінила на « [PERSON] » при реєстрації шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей про що зазначив у позові позивач та не заперечувала відповідач. Позивач стверджує, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені у 2017 році. Відповідач у судове\~засідання не\~з`явилася,\~в заяві\~про визнання\~позову факти\~викладені в\~ньому не\~заперечувала. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, вони проживають окремо, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. \~Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги викладене, те що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнала і це не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що відповідач при укладенні шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». В заяві про розгляд справи за її відсутності, відповідач висловила бажання щодо залишення після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] », у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами, залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». Позивач у позовній заяві просив суд не відшкодовувати йому судові витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору при зверненні до суду, а тому питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Outcome: approved