Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за час прострочення грошового зобов'язання, після збільшення розміру позовних вимог (а.с. 35-36) просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму інфляційних втрат за час прострочення виконання основного грошового зобов'язання за період з 09.11.2011 року по 26.03.2015 року в розмірі - 83420,39 грн., три відсотка річних від простроченої суми в розмірі - 28657,72 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що у вересні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 31.12.2008 року між сторонами було укладено договір безпроцентної позики строком до 28.02.2009 року, згідно з яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 301781,00 грн. Проте, [PERSON] вчасно не повернув кошти та станом на 20.05.2011 року загальна заборгованість становить 390703,03 грн. В подальшому відповідач частково повернув суму заборгованості та станом на 09.11.2011 року заборгованість складала 371370,58 грн. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.03.2012 року, позов позивача задоволено. У Відділі державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві на виконанні знаходиться виконавче провадження ВП № 43055231. Заборгованість боржником не погашена. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, при цьому зазначив, що відповідачем будь-яких дій по сплаті заборгованості не приймаються, заборгованість не сплачена. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в справі містяться відповідні документи, заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає, повторну неявку відповідача без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності, та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2011 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києві від 20.03.2012 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг в розмірі 373190,58 грн., в тому числі компенсацію інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за період з 28.02.2009 року по 08.11.2011 року (а.с. 6-8) Судом встановлено, що на примусовому виконання Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва знаходиться виконавчий лист від 14.11.2011 року № 2-5520/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 373190,58 грн. (а.с.55-56) Рішення суду відповідачем не виконано. Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» заборгована відповідачем сума має бути сплачена з урахуванням положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та за приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України , згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позаяк індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене у гривнях. При цьому, виходячи з аналізу положень ст. ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України, грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняються на підставах встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язань передбачені ст. ст. 599 - 609 ЦК України. Діючим законодавством не передбачено припинення зобов'язання на підставі постановлення судового рішення про задоволення вимог кредитора. Оскільки рішення суду не виконано, відповідачем заборгованість перед позивачем не погашення, суд приходить до висновку, що теперішній час у відповідача наявні перед позивачем боргові зобов'язання. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними. Суд погоджується з розрахунками наданими позивачем щодо інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 37), а тому підлягають задоволенню його вимоги та з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію інфляційних втрат у розмірі 83420,39 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 28657,72 грн. за період 09.11.2011 року по 26.03.2015 рік. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1120,79 грн. (а.с. 1, 34)

Outcome: approved