Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду через представника [PERSON] з позовом до відповідача про визначення ідеальних часток в спільній сумісній власності та просив суд ухвалити рішення, яким визначити частки в спільній сумісній власності - квартирі [ADDRESS] по ? частині кожному. Мотивував вимоги позову тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 вересня 1993 р. виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м.Києва згідно розпорядження №3004 [PERSON] та [PERSON] яка на той час була дружиною позивача належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Квартира є однокімнатною. 11.10.1993 р. право власності на вказану квартиру зареєстровано в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» за №4205. 16.08.1995 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини було змінено на [PERSON]. З 2010 р. відповідач фактично в вказаній квартирі не проживає. Однак, відповідач є власником частини вказаної квартири і не визначення у встановленому законом порядку часток співвласників у спільній сумісній власності перешкоджає позивачу розпорядитися належною йому частиною квартири. Посилаючись на ст.ст. 319, 368, 370 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду свого представника з належим чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, вказуючи на обставини справи викладені в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, належним чином повідомлялася судом про день та час розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 вересня 1993 р. виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м.Києва згідно розпорядження №3004 [PERSON] та [PERSON] яка на той час була дружиною позивача належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. (а.с. 4). 16.08.1995 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини було змінено на [PERSON] Квартира [ADDRESS]. є однокімнатною, (а.с. 6-7). 11.10.1993 р. право власності на вказану квартиру зареєстровано в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» за №4205. (а.с. 4 зворот). Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна - квартири [ADDRESS] виконаного ТОВ «Юридична фірма «Юрісперітус» оціночна вартість об'єкта оцінки становить 737099 грн. (а.с. 10-27). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. За правилами ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважється, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи викладене у суду є законні підстави для визначення часток позивача та відповідача в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] по ? частині за кожним. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved