Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення страхового відшкодування посилаючись на те, що 04.12.2017 року між ними та [PERSON] було укладено Договір № 396346а7к5 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані експлуатацією транспортного засобу - «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] . 07.06.2018 року в м. Києві по вул. Скоропадського сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2018 року винним у ДТП визнано [PERSON] . Страхувальник повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, та подав заяву на виплату страхового відшкодування. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту про «Пряме врегулювання» № АХА2387724 від 20.06.2018 року, страхового акту № АХА2387727 від 20.06.2018 року, та умов Договору страхування, розмір страхового відшкодування склав 73 856,39 грн., яке було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля на СТО згідно платіжного доручення № 465 605 від 21.06.2018 року, № 465 830 від 21.06.2018 року. Відповідно до умов договору розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених у кошторисі збитків, за вирахуванням франшизи. У даному випадку франшиза дорівнює нулю. Таким чином, страхове відшкодування становить 73 856,39 грн. (вартість відновлювального ремонту). На момент ДТП відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» згідно полісу № АМ/7026957, де ліміт за шкоду - 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. Кошти у розмірі 51 081,97 грн. були сплачені ПАТ НАСК «Оранта» відповідно до процедури прямого врегулювання збитку. Дана сума виплачена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Таким чином, кошти у розмірі 22 774,42 грн. слід стягнути на їх користь з відповідача у порядку ст. 1194 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача обставини викладені у позовній заяві, позовні вимоги, підтримав, просив їх задовольнити. До суду відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Будучи присутнім у судовому засіданні 01.07.2019 року позовні вимоги не визнавав, вважав, що кошти має сплатити його страхова компанія у межах ліміту, саме для цього укладався договір страхування. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши копію Акту про зарахування зустрічних однорідних вимог, звіту та реєстру виплат, суд приходить до наступного. Дана справа зареєстрована в Оболонському районному суді м. Києва 01.04.2019 року. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.04.2019 року ухвалено передати матеріали справи по підсудності до Дніпровського районного суду м. Києва. 11.05.2019 року матеріли справи надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва. 14.05.2019 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін до суду. 17.09.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про зміну найменування - ПрАТ «СК «АРКС». Клопотання по суті спору сторонами не подавалися. В суді встановлено, що 04.12.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», та [PERSON] було укладено Договір № 396346а7к5 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу - «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] . 07.06.2018 року в м. Києві по вулиці П. Скоропадського, 6, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2018 року у справі № 757/30372/18-п, саме відповідач є особою, винною у заподіянні матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортних засобів. Відповідно до Рахунку-фактури № 2018003801 від 14.06.2018 року вартість ремонтних робіт автомобіля потерпілого склала з ПДВ 73 856,39 грн. Згідно розрахунку страхового відшкодування страхове відшкодування становить 73 856,39 грн. Відповідно до платіжного доручення № 465 605 та платіжного доручення № 465 830 від 21.06.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виплатила потерпілій стороні страхове відшкодування в сумі 73 856,39 грн. (51 081,97 грн. + 22 774,42 грн.). Встановлено, що відповідальність водія [PERSON] на час ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за Полісом № АМ 7026957, згідно якого франшиза - 0, ліміт за шкоду майну - 100 000,00 грн. Відповідно до Угоди про пряме врегулювання збитків та положення про пряме врегулювання збитків, позивач отримав у рахунок страхового відшкодування за завдану відповідачем шкоду, кошти у розмірі 51 081,97 грн. (за виключенням коефіцієнту фізичного зносу, який становить 0,4400). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Статтею 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховик зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством України. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом статті 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. При цьому, згідно статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Отже, враховуючи норми діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 921,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved