Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди в сумі 450000 грн. , завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури і суду та 50000 грн. витрат, понесених у зв»язку з наданням юридичної допомоги за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та в обґрунтування зазначив, що слідчим СВ Кіровоградського MB УМВС України в Кіровоградській області Король І.С. 13.02.2015 [PERSON] повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 20.12.2014, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України у кримінальному проваджені № 12014120020009227, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2014. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.12.2014р. за поданням слідчого Король І.С. відносно [PERSON] було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та поміщено до СІЗО м. Кіровограда терміном до 17.02.2015 включно. Строк тримання під вартою розраховано з моменту затримання [PERSON] 12.45год. 20.12.2014р. 29.12.2014р. ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області міру запобіжного заходу [PERSON] змінено з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово. Під вартою [PERSON] пробув 9 (дев'ять) діб. У подальшому, вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.06.2015р. , залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.09.2015 року, [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення. 30.03.2016р., Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, вирок Кіровського районного суду м.Кіровограда від 09 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2015 року щодо [PERSON] -залишено без змін. Право на відшкодування шкоди завданої фізичній особі незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю у сфері правосуддя виникає за умови постановления судом виправдовувального вироку, що і відбулося 09.06.2015р., а саме [PERSON] виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Таким чином, [PERSON] був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності, позбавлений волі, оскільки відносно нього застосовувався запобіжний захід тримання під вартою, був обмежений у свободі пересування так як перебував під домашнім арештом, у зв'язку з цим він зазнав моральних страждань та у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди на підставі вищезгаданого Закону. Враховуючи, що перебування [PERSON] під вартою 9 днів, подальший домашній арешт і притягнення його до кримінальної відповідальності мають характер моральних страждань, негативні наслідки внаслідок його ув'язнення та притягнення до кримінальної відповідальності вважає, що розмір відшкодування не може бути меншим ніж 450 000 грн. Притягненням до кримінальної відповідальності, ув'язненням та незаконним засудженням був порушений нормальний ритм життя [PERSON], порушені його плани, постраждала його репутація як громадянина. Перебування в нелюдських умовах СІЗО негативно вплинуло як на його фізичне так і психічне здоров'я. Здоров'ю [PERSON] були завдані негативні наслідки, оскільки він дуже сильно хвилювався,переносив нервові стреси. Таким чином, незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування прокуратури завдали [PERSON] моральних втрат, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Своїми незаконними рішеннями, діями (бездіяльністю) держава України в особі органу дізнання і досудового слідства (MB УМВС України в Кіровоградські області, який перебуває в структурному підпорядкуванні ГУ НП у Кіровоградській області), прокуратури Кіровоградської області (Прокуратура м. Кіровограда) завдали [PERSON] значної майнової (матеріальної) і моральної (немайнової) шкоди внаслідок незаконного затримання, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжних заходів тримання під вартою та домашнього арешту. [PERSON] зазнав моральну шкоду, яка виявилась у стражданнях, заподіяних йому внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації його звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Оскільки родина Авагян не мала грошових кошт, щоб сплатити захиснику його гонорар за надання юридичних послуг, то з ним було укладено угоду з виплатою гонорару після завершення процесу. Ця сума склала 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн., та на даний час не сплачена і відповідно до практики Європейського суду також підлягає відшкодуванню, а тому просить стягнути ці кошти на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. В судовому засіданні представник відповідача Національної поліції України Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області позовні вимоги не визнав та надав відзив на позовну заяву з посиланням, що правові відносини щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду регулюється Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» N266/94-BP від 01.12.1994 (в подальшому Закону №266/94), яким визначено вичерпний перелік підстав, для відшкодування шкоди. Так, однією із підстав згідно з п. 1, ч.1 ст. 1 цього закону, є шкода, завдана громадянинові внаслідок: - «Незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян». Частина 2 ст. 1 цього ж Закону визначає, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті (незаконне повідомлення про підозру, взяття і тримання під вартою, в нашому випадку), завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Крім того, в ст. 2 Закону N266/94, передбачено право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбаченим цим Законом, за наявності певних випадків, серед яких: «Постановления виправдувального вироку суду» (ч. 1 ст. 2 Закону N266/94); «Закриття кримінального провадження за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати» (ч. 2 ст. 2 Закону N266/94). Стаття 3 Закону N266/94 визначає, що громадянинові, за наявності випадків передбачених в ст. 1 цього ж закону, відшкодовується моральна шкода. Оскільки відповідно до ст. 8 Закону України « Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 2017 рік складає 1600 грн. В іншій частині вимог просить відмовити , оскільки сума зазначеної шкоди, явно перевищує межі встановлені чинним законодавством, та є недоведена . В судовому засіданні представник відповідача Державної казначейської служби України позовні вимоги не визнав та надав заперечення проти позову з посиланням, що сам позивач зазначив, що він офіційно не працював. Також, позивачем не надано жодного доказу, того, що до часу кримінального переслідування щодо нього та обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він перебував у будь-яких трудових відносинах та мав дохід від своєї трудової діяльності. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, тому вважають, що при визначені розміру шкоди позивачем значно завищено суму відшкодування шкоди, порівняно з відповідним мінімальним розміром, встановленим у статті 13 Закону. У разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п. 35 Порядку стягувачі подають документи, зазначені у п. 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Відповідно до п. 38 Порядку для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди заподіяної фізичним та юридичним особам в Державній казначейській службі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством (Державною казначейською службою У країни) за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мечу, а саме за бюджетною програмою 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудовою слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного манна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади їх посадових і службових осіб» передбаченою в додатку № 3 до Закону України від 25.12.2015 № 928- VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а тому просить відмовити в задоволенні позову . В судовому засіданні представник прокуратури зазначив, що позов задоволенню не підлягає, оскільки в провадженні СВ Кіровоградського MB УМВС України в області перебувало кримінальне провадження №12014120020009227 від 26.10.2014 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. [PERSON] 20.12.2014р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Під час досудового розслідування 21.12.2014р. до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 29.12.2014р. апеляційним судом Кіровоградської області змінено на цілодобовий домашній арешт. Кримінальне провадження з обвинувальним актом направлено на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.06.2015р. [PERSON] визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17.09.2015р. вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.06.2015р. стосовно [PERSON] залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016р. вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.06.2015 та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17.09.2015 залишено без змін. Рішенням Конституційного Суду України від 27.10.1999 № 9-рп/99 у справі №1-15/99 встановлено, що притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред'явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. Таким чином, [PERSON] перебував під слідством та судом у період з 20.12.2014 до 17.09.2015, а всього 8 місяців 28 днів. Нормативною основою для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, є ст. 1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Положеннями частин першої та другої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закону). Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановления виправдувального вироку суду. У даній справі позивачем заявлено вимоги про стягнення на його користь на відшкодування завданої моральної шкоди коштів у сумі 450 000 грн. (п.5 ст.3 Закону) та сплачених у зв'язку з наданням юридичної допомоги витрат у сумі 50 000 грн (п.4 ст. 3 Закону). Факт винесення виправдувального вироку відносно [PERSON] надав йому право ставити питання про відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону. Згідно приписів ч.ч. 5, 6 ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ст.13 Закону питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 складає 3723 гривні. Однак, згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі 1600 грн. У даному випадку, зміни до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на цей час законодавцем не внесено, тому при визначенні розміру моральної шкоди слід керуватися Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, виходячи із мінімальної розрахункової величини у розмірі 1600 гривень. Сам по собі факт винесення виправдувального вироку відносно позивача надає йому право на відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону у мінімально визначеному розмірі. Між тим, позивачем заявлено до відшкодування моральну шкоду у розмірі 450000 тис. грн. , оскільки сума зазначеної шкоди, явно перевищує межі встановлені чинним законодавством, вона є недоведена . Судом встановлено наступні факти. Слідчим СВ Кіровоградського MB УМВС України в Кіровоградській області Король І.С. 13.02.2015р. [PERSON] повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 20.12.2014р., про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України у кримінальному проваджені № 12014120020009227, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2014р.. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.12.2014р. за поданням слідчого Король І.С. відносно [PERSON] обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та поміщено до СІЗО м. Кіровограда терміном до 17.02.2015р. включно. Строк тримання під вартою розраховано з моменту затримання [PERSON] 12.45год. 20.12.2014р. 29.12.2014р. ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області міру запобіжного заходу [PERSON] змінено з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово. Під вартою [PERSON] пробув 9 (дев'ять) діб. У подальшому, вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.06.2015р., залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.09.2015 року, [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення. 30.03.2016р., Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, вирок Кіровського районного суду М.Кіровограда від 09 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2015 року щодо [PERSON] залишено без змін. Таким чином, перебуваючи під вартою в [PERSON] перебував під слідством та судом в період з 20.12.2014 року до 17.09.2015, всього 8 місяців 28 днів . Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1176 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до пункту пятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. В зв'язку з цим позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні його конституційних прав, переживаннях через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, порушення у зв»язку з цим нормальних життєвих зв'язків, вимушених змінах в організації його життя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Частиною 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством. Згідно правової позиції , викладеної ВС від 31.10.18 року в постанові у справі № 383/596/15, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову та стягнення 30000грн. моральної шкоди, в задоволенні інших позовних вимог відмовити. У зв»язку з розглядом кримінальної справи, а потім кримінального провадження стосовно позивача, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 9 діб , домашнього арешту , всього перебування під слідством 8 місяців та 28 днів, позивачу було завдано моральної немайнової шкоди, яка знайшла свій прояв у тяжкості вимушених змін, тому , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості , позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі саме 30000грн. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 складає 3723 гривні. Однак, згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі 1600 грн. У даному випадку, зміни до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на цей час законодавцем не внесено, тому при визначенні розміру моральної шкоди слід керуватися Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, виходячи із мінімальної розрахункової величини у розмірі 1600 гривень. Враховуючи , що майже 9 місяців позивач був під слідством з розрахунку 9* 1600грн. складає 14000грн. Але враховуючи характер заподіяної шкоди та відсутність передбаченого Законом граничного розміру відшкодування моральної шкоди , враховуючи доведеність в суді тих страждань позивача , суд вважає за необхідне визнати розміний розмір відшкодування в розмір саме 30000грн. Вимога , щодо відшкодування 50000грн. витрат на правову допомогу не підтверджена , оскільки суду повідомлено , що за домовленістю ці кошти будуть оплачені з стягнутих витрат , є безпідставною та такою , що не ґрунтується на законі. Так як чинне законодавство передбачає стягнення понесених витрат, посилання на позицію Європейського суду в цій частині є безпідставним. Згідно ст..ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями частин першої та другої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закону). Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Згідно з п.4 статті 3 Закону у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв»язку з наданням юридичної допомоги. Враховуючи , що позивач на час перебування під слідством офіційно не працював , доказів наявності родини і її страждань суду не надано , посилання на рішення Європейського суду і розміри , визначені ним на відшкодування витрат у інших справах , суд визнає безпідставним і вирішує стягнути 30000грн, що в розрахунку не є менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством. В іншій частині позов є необґрунтований та не доведеним. Згідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави .

Outcome: partial