Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з останніх на свою користь вартість спричинених збитків, що утворилися в результаті розрахунків за актом про порушення № 000530 від 02 січня 2019 року, у розмірі 23228,90 грн та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок, що проводилась 02 січня 2019 року у відповідачів за адресою: [ADDRESS] , відповідно до п.5.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, представниками позивача виявлено порушення вищезазначених Правил, що зафіксовано у відповідному акті, а саме виявлені явні ознаки втручання в параметри розрахункового приладу обліку, з метою зміни його показів - вплив на лічильник постійним магнітом, внаслідок чого спожита електроенергія не враховується. Порушення було зафіксоване індикатором впливу постійного магнітного поля. Крім того, також порушена геометрія магнітної суспензії під впливом постійного магнітного поля. Позивач зазначає, що такі дії відповідачів є правопорушенням в електроенергетиці та внаслідок таких протиправних діянь йому спричинено матеріальний збиток. Так, відповідно до п.8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, у присутності відповідача [PERSON] був складений відповідний акт про порушення № 000530 від 02 січня 2019 року, з яким споживач був ознайомлений. Позивач наголошує, що оскільки споживач вчинив дії, що призвели до споживання не облікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії мали можливість під час проведення контрольного огляду приладу обліку, позивачем визначено обсяг та вартість електричної енергії не облікованої внаслідок порушення відповідачами Правил користування електричною енергією за кількістю 184 днів, відповідно до положень п.3.3. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 липня 2006 року за № 782/12656. При цьому, позивач зазначає, що вірно застосовано абз.3 п.п.а п.3.3. вказаної Методики, де зазначається, що якщо споживач встановив пристрій, що занижує покази засобу обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії мали можливість під час проведення контрольного огляду приладу обліку, споживачу робиться перерахунок за користування електричною енергією з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості днів за шість календарних місяців, що передували дню виявлення порушення. У свою чергу, відповідно до протоколу засідання комісії з розгляду акта про порушення № 000530 від 02 січня 2019 року, вартість необлікованої енергії складає 23228,90 грн, яку відповідачі в добровільному порядку не сплачують, тому позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2019 рокувідкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03 березня 2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній зазначив, що вказана позовна заява є необґрунтованою, містить невідповідність зазначених в ній відомостей реальним обставинам справи, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. Вказує, що жодних належних та допустимих доказів того, що індикатор магнітного впливу, що встановлений в електролічильнику, є сертифікованим або атестованим позивачем надано не було. Тому, на думку відповідача [PERSON] , неможливо встановити, що електролічильник був справним на момент його встановлення в квартирі відповідачів. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів уповноваження працівників позивача, якими було складено акт про порушення № 000530 від 02 січня 2019 року, здійснювати будь-які дії з електролічильником, здійснювати перевірку на відповідність вимогам чинного законодавства, чи пройшли останні відповідне навчання та інструктаж для вчинення таких дій. Наголошує, що позивач також не надав належних та допустимих доказів того, що на момент встановлення електролічильника, встановлений на його корпусі індикатор магнітного впливу не був порушений, доводи позивача відповідною експертизою не підтверджені. Більше того, позивач не повідомляв відповідачів претензією щодо необхідності сплати збитків або про наміри звернення до суду з відповідною позовною заявою. З огляду на вищевикладене, як сама перевірка була проведена позивачем з грубим порушенням встановленого порядку, так і сам акт про порушення не відповідає вимогам Правил користування електричною енергією та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, а тому протокол засідання комісії з розгляду акта про порушення № 4/19 від 24 січня 2019 року не є дійсним, оскільки не дотримано протокольне рішення НКРЕ від 07 червня 2012 року № 23, в якому вказано, що у разі невідповідності складених актів про порушення ПКЕЕ положенням Методики, енергопостачальники мають привести свої дії по відношенню до споживачів у відповідність до вимог законодавства шляхом скасування нарахувань по актах та повідомлення споживачів. Враховуючи викладене, відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 27 квітня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача зазначає, що факт встановлення лічильника та індикатору дій впливу постійного (змінного) магнітного або електричного поля зафіксовано актом технічної перевірки від 10 квітня 2012 року, який було підписано споживачем без жодних зауважень чи заперечень, а тому не зрозуміло які фотознімки вимагає надати відповідач, оскільки ні Правилами, ні Методикою не передбачено фото або відео фіксація індикатора на момент встановлення лічильника. Також представник позивача зазначає, що наявність службового посвідчення у працівника вже доказує проходження відповідного навчання та інструктажу, як того вимагає Методика, та відповідно до Методики службові посвідчення пред`являються представниками електропостачальника на місці виявлення порушення. Твердження відповідача про те, що він не був повідомлений претензією щодо необхідності сплати збитків не відповідають дійсності, оскільки копію протоколу засідання комісії по розгляду акту порушення, досудову претензію та рахунок по акту споживачу вручено на засіданні комісії, про що є запис в протоколі з підписом споживача. Додатково представник позивача зазначає, що факт втручання в роботу приладу обліку, в даному випадку, не має бути підтверджений експертизою, оскільки факт втручання в роботу приладу обліку було зафіксовано індикатором впливу фізичних полів. Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що позовні вимоги енергопостачальника відповідають вимогам законодавства України та підлягають задоволенню. У запереченнях на відповідь на відзив, які надійшли на адресу суду 18 червня 2020 року відповідач [PERSON] зазначає, що надана позивачем відповідь на відзив не містить жодного підпису будь-якої особи, зокрема особи, яка зазначена представником відповідно до доданої до такого документу довіреності, а тому позивачем порушено вимоги, передбачені ст. 179 ЦПК України. Позивачем проігноровано зазначені у відзиві на позовну заяву посилання на необхідність подання останнім належних та допустимих доказів щодо того, що індикатор магнітного впливу №М7364091, що встановлений в засіб обліку №4166534, є сертифікованим або атестованим, чим позивач ігнорує положення пунктів 2.1. та 3.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Отже, сертифікат (атестат) та акт технічної перевірки, на який посилається позивач, за своєю суттю є різними документами, які передбачені для різних цілей та не замінюють один одного, а тому акт технічної перевірки не може бути належним документом, який підтверджує або спростовує, що індикатор був сертифікованим, тобто таким, що відповідав вимогам, встановленим Методикою. Крім того, позивач не надає жодних доказів, що представники останнього, які зазначені в акті про порушення №000530 від 02 січня 2019 року, пройшли відповідне навчання та інструктаж, тобто були уповноважені та мали право для складання такого акта. Також вказує, що в протоколі №4/19 від 24 січня 2019 року не зазначено жодних точних реквізитів протоколу, рахунку по акту, рахунку за виконані послуги, досудової претензії для того, щоб стверджувати, що відповідачу було надано саме ту досудову претензію, копію якої позивач надав разом з позовною заявою, та чи була будь-яка претензія надана відповідачу взагалі. Жодних рахунків по акту та за виконані послуги відповідач не отримував, та позивач не долучив їх до позовної заяви або відповіді на відзив. Вважає, що для доведення вини відповідача без розумного сумніву необхідно було провести відповідну експертизу до того, як приймати будь-яке рішення. Враховуючи викладене, відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання представник позивача Киріяк І.М. не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в черговий раз подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадження загальнодержавного карантину. Суд вважає, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним. В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року N 87/2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року N 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України запроваджено карантин. Розгляд справи за клопотанням відповідача [PERSON] було відкладено 18 лютого 2020 року, у тому числі через загальнодержавний карантин, 23 березня 2020 року, 18 травня 2020 року та 09 червня 2020 року. Посилання клопотань відповідача [PERSON] на загальнодержавний карантин, як на підставу для чергового відкладення справи, не може бути прийнято до уваги, оскільки постанова Кабінету Міністрів України N 211 від 11 березня 2020 року не зупинила роботу судів і не містить заборони участі сторін у судових засіданнях. Наразі карантинні заходи є послабленими, з 12 травня 2020 року дозволена робота адвокатських офісів, а з 01 червня 2020 року Україна перейшла на 3 етап карантинних послаблень. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України). Відповідачі проживають у м. Дніпро та мають об`єктивну можливість з`явитися у судове засідання. Станом на час розгляду справи відповідач [PERSON] скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, позивач подав до суду відповідь на відзив, а відповідач [PERSON] - заперечення на відповідь на відзив. Крім того, матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі належним чином сповіщених відповідачів. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). На ім`я відповідача [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , за яким вона отримує від позивача, як енергопостачальника, послуги з постачання електроенергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем [PERSON] факт отримання від позивача, як енергопостачальника, послуг з постачання електроенергії за вказаною адресою не оспорюється (а.с.16-17). 02 січня 2019 року за даною адресою місця проживання відповідачів було проведено перевірку дотримання ними, як споживачами, вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, за наслідками якої складено акт про порушення № 000530 від 02 січня 2019 року, оскільки, встановлено порушення п.2.3.4 та п.5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме виявлені явні ознаки втручання в параметри розрахункового приладу обліку, з метою зміни його показів, встановлено вплив на лічильник постійним магнітом, внаслідок чого спожита електроенергія не враховується. Порушення зафіксоване індикатором впливу постійного магнітного поля. Крім того, порушена геометрія магнітної суспензії під впливом постійного магнітного поля. Споживач з виявленими порушеннями ознайомлений (а.с.9-10). Також відповідно до пояснень до акта про порушення № 000530 від 02 січня 2019 року, при огляді приладу обліку за адресою: [ADDRESS] , було виявлено факт пошкодження пломби-індикатора магнітного поля (а.с.11). У свою чергу, актом встановлення/ заміни/ технічної перевірки/ контрольного огляду/ збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті побутового споживача № 000530 від 02 січня 2019 року, представник Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» Дедовець Д.В . та Дичко А.А. підтвердили, що на об`єкті споживача, розташованого за адресою: [ADDRESS] , представником електропостачальника були виконані роботи з технічної заміни пломб вузла обліку (засобу обліку) (а.с.12-13). 24 січня 2019 року відбулось засідання комісії з розгляду актів про порушення п`ятого району електричних мереж (5РЕМ) Дніпровських міських електричних мереж (ДМЕМ) Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» по розгляду акта про порушення № 000530 від 02 січня 2019 року, за наслідками чого визначено розмір заподіяної відповідачами позивачу шкоди у розмірі 23228,90 грн, що підтверджується копією протоколу № 4/19 від 24 січня 2019 року та копією розрахунку розміру відшкодувань збитків по акту № 000530 (а.с.6-7). Відповідачам було направлено досудову претензію по оплаті нарахувань по акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії № 000530 від 02 січня 2019 року на суму 23228,90 грн (а.с.18). Станом на час розгляду справи в суді відповідачами збитки позивачу не відшкодовані. Згідно з ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до п.4 ч.2 ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії та визначено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Згідно п. 4 п.п. 5.5.5. п. 5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (далі - Правила), споживач електричної енергії зобов`язаний здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Відповідно до п. 20 п.п. 5.5.5. п. 5.5. Правил споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Підпунктом 8.2.6. п. 8.2. Правил на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Обсяг недорахованої електроенергії відповідно до розрахунку розміру відшкодувань збитків по акту №000530 від 02 січня 2019 року складає 13560 кВт*г на суму 23228,90 грн за період з 02 липня 2018 року по 02 січня 2019 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідачами належних та допустимих доказів щодо спростування заявлених позивачем вимог суду не надано. Доводи відповідача [PERSON] з приводу того, що для доведення вини відповідачів необхідно було провести відповідну експертизу судом до уваги не приймаються з огляду на наступне. Відповідно до п.8.4.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14.03.2018 за № 312, факт пошкодження пломб та/або індикаторів, та/або засобів вимірювальної техніки, факт втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки, крім випадків спрацювання індикаторів (фіксації індикаторами впливу фізичних полів), має бути підтверджений експертизою, проведеною спеціалізованою організацією (підприємством), яка має право на її проведення відповідно до законодавства (далі - експертиза). До отримання оператором системи результатів експертизи положення цієї глави не застосовуються для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, за винятком випадків, передбачених цим пунктом. Акт про порушення N 000530 від 02.01.2019 р., складений посадовими особами позивача, містить відомості про те, що виявлення порушення зафіксовано невбудованим індикатором впливу, а тому підстави для проведення експертизи в даному випадку відсутні. Інші доводи відповідача [PERSON] висновків суду також не спростовують. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі по 960,50 грн з кожного (1921/2) (а.с.1).

Outcome: approved