Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.32-33), просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 400 доларів США, що еквівалентно 10508,00 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 980 доларів США, що еквівалентно 25744,60 грн., та три відсотки річних в сумі 24,52 долари США, що еквівалентно 644,14 грн., що разом становить 1404,52 долари США або 36896,74 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 16.09.2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній взяв у борг суму в розмірі 400 доларів США, зі сплатою 10% відсотків та строком користування по 16.10.2014 року. На вимогу відповідач грошові кошти у встановлений розпискою строк не повернув, проценти за користування грошовими коштами , передбачені змістом розписки, не сплатив. Посилаючись на ст. 625 ЦК України просить також стягнути з відповідача три відсотки річних за неналежне виконання боржником зобов'язання за договором. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явились. Позивач направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахування уточненої позовної заяви. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.31-33). Відповідач в судові засідання 27.02.2017 р., 15.03.2017 р., 16.05.2017 р. та 02.06.2017 року не з'являвся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 12, 19,20, 23, 29,30). Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON] в письмовій формі було укладено договір позики, за яким останній отримав в позику кошти в сумі 400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10% та строком повернення до 16.10.2014 року (а.с. 5). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У постанові від 02.07.2014 року в справі № 6-79цс14 Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Зі змісту частини 1 статті 530 ЦК України вбачається, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатитисуму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі №6-369цс15 від 02.09.2015 та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права згідно із ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За офіційними даними Національного банку України станом 02.06.2017 р. - на день винесення рішення судом, діяли офіційні курси гривні до іноземної валюти 2627,0953 за 100 доларів США. Оскільки відповідача допустив неналежне виконання зобов'язань, з урахуванням меж заявлених вимог та положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі З огляду на викладене вище, суд стягує із відповідача на користь позивача 400 доларів США., що еквівалентно 10508,00 грн., відсотки за користування позикою за період з 17.10.2014 року по 01.11.2016 року в розмірі 980 доларів США, що еквівалентно 25744,60 грн., та три відсотки річних в сумі 24,52 долари США, що еквівалентно 644,14 грн., що разом становить 1404,52 долари США або 36896,74 грн. На виконання положень частини 3 статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved