Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернувся зі вказаним позовом вказавши, що з 13.03.1957 р. його батьки [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі. Ними був побудований житловий будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Моріса Тореза, 9, і набуто право власності на земельну ділянку площею 5,9571 Га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Надеждівської сільської ради, Криворізького району Дніпропетровської області. Вказаний будинок та земельна ділянка є їх спільним майном, і відповідно їх частки є рівними, по 1/2 частині кожному. 02.12.2006 р. помер його батько [PERSON]. Після смерті батька, спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка проживала разом с ним в спадковому будинку. 15.07.2007 р. померла мати [PERSON]. Після смерті матері, спадщину прийняла його сестра [PERSON], яка проживала та була зареєстрована з батьками в спадковому будинку. 29.12.2010 р. померла і сестра. Після її смерті спадщина відкрилася на цілий будинок і земельну ділянку. Він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але 17.10.2011 р. йому було відмовлено у звязку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Шестимісячний строк він пропустив з тої причини, що у нього було відсутнє свідоцтво про його народження, яке він повторно отримав аж 20.01.2012 р., тому, що для його отримання потрібен був певний час, так як він народився в с. Шептухово, Курської області, Російської Федерації. Крім того, він вважав, що з відповідною заявою до нотаріуса звернеться його брат [PERSON], який також отримав відмову нотаріуса в оформленні спадщини. Вони з братом є єдиними спадкоємцями другої черги після смерті своєї сестри. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову та про розгляд справи у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи докази: копії: свідоцтв про народження; свідоцтв про смерть; свідоцтва про шлюб; відмови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу; копію свідоцтва про право особистої власності; довідки від 18.10.2011 р. голови квартального комітету; державного акту на право власності на земельну ділянку; домової книги (а.с. 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17-20), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. За життя [PERSON] та [PERSON] був побудований житловий будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Моріса Тореза, 9, і набуто право власності на земельну ділянку площею 5,9571 Га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Надеждівської сільської ради, Криворізького району, Дніпропетровської області. 02.12.2006 р. помер [PERSON]. Спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON], яка проживала разом з ним у спадковому будинку. 15.07.2007 р. померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на буд. № 9 по вул. Моріса Тореза в м. Кривому Розі та на земельну ділянку, що розташована на території Надеждівської сільської ради, Криворізького району, Дніпропетровської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка -[PERSON], яка проживала з померлими у вказаному будинку. 29.12.2010 р. померла [PERSON]. 17.11.2011 р. позивачу - [PERSON] та відповідачу [PERSON], приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті їх сестри [PERSON], у звязку з пропуском шестимісячного строку. Крім цього, у [PERSON] було відсутнє свідоцтво про його народження, яке б підтверджувало факт родинних відносин з спадкодавцем. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки між померлими [PERSON] та [PERSON] не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток, також принцип рівності їх часток не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного з них, як співвласників майна є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частині будинку та земельної ділянки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У листі № 24-753/0/4-1 від 16.05.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, позивач є спадкоємцем за законом і має право на спадкування майна своєї померлої сестри. Згідно ст. 1272 ЦК України суд, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Ураховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, даних щодо юридичної обізнаності особи. Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог і є підстави для задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, ст. ст. 368, 372, 1221, 1223, 1235, 1261-1265, 1268, 1270, 1272 ЦК України, та

Outcome: approved