Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 07.10.2005р. між ним та відповідачем було укладено договір № HECFSE00000221, відповідно до якого, [PERSON] був наданий кредит у розмірі 3000грн. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання в повному обсязі не виконала, внаслідок чого, станом на 25.07.2013р. виникла заборгованість у розмірі 28735,35грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1161,19грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9846,59грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 17571,57грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість не погасила, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 28735,35грн. за кредитним договором № HECFSE00000221 від 07.10.2005р. та судовий збір у розмірі 287,35грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання призначене на 12.02.2014р. не з'явилась, на адресу суду надіслала заяву, якою просила розгляд справи провести у її відсутність. Окрім того, в своїх письмових запереченнях зазначила, що згідно п.1.1 кредитного договору № HECFSE00000221 від 07.10.2005р., укладеного між нею та позивачем, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання через касу на строк по 09.10.2006р., у вигляді строкового кредиту у розмірі 3000грн. Тобто сторонами по кредитному договору було чітко обумовлено строк виконання нею кредитних зобов'язань, а саме по 09.10.2006р. включно. Оскільки строк позовної давності за вимогами позивача сплинув 09.10.2009р., доказів поважності його пропуску не надано, просить суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованістю та пропуском строку позовної давності. В попередніх судових засіданнях відповідач також не визнавала позовні вимоги, однак за інших обставин, а саме посилаючись на погашення вищевказаного кредиту ще в 2006р. та відсутність будь якої заборгованості за цим кредитом з її боку перед банком на день звернення до суду. З пояснень представника позивача та досліджених матеріалів справи вбачається, що 07.10.2005р. між банком та відповідачем було укладено договір № HECFSE00000221, відповідно до якого, [PERSON] був наданий кредит готівкою через касу банку у розмірі 3000грн. на строк по 09.10.2006р. включно. Відповідно до умов договору погашення заборгованості повинно було здійснюватись щомісяця в період сплати; позичальник повинен надавати банку грошові кошти (місячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, ін. витрати. На думку представника позивача, відповідач свої зобов'язання належним чином та в повному обсязі не виконала, внаслідок чого, станом на 25.07.2013р. виникла заборгованість у розмірі 28735,35грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1161,19грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9846,59грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 17571,57грн. та надав відповідні розрахунки. Згідно кредитного договору його укладеного між банком та відповідачем 07.10.2005р. Строк повернення грошових коштів та відповідних виплат за цим договором визначено 09.10.2006р. Таким чином банк мав право звернутися за захистом своїх порушених прав, у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх зобов'язань за умовами договору, як то зазначено в позовній заяві, починаючи з 09.10.2006р, однак у строки визначенні законом цього не зробив, а звернувся до суду лише 13.08.2013р. Виходячи зі змісту положень п. 31 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012р. « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог, на підставі спливу строків позовної давності.

Outcome: dismissed