Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просив визнати додаткову угоду до договору купівлі - продажу майнових прав №11-А.5-2-21122017 від 21.12.2017 року укладений в Одеській області Лиманський район село Фонтанка - 19.08.2019 року недійсним в наслідок помилки та стягнути з відповідача на його користь фактично сплачених грошових коштів у сумі 484270,00 грн. У обґрунтування позову зазначив, що 21.12.2017 року між ним та ТОВ «Кооператив «Рів`єра Сіті» за участю ТОВ «Сіті Міськ Буд», було укладено Договір купівлі - продажу майнових прав №11-А.5-2-21122017, предметом договору виступала квартира [ADDRESS] . Позивачем у встановлений договором термін поступово було перераховано 484270,00 грн., однак відповідач по справі не виконав свої зобов`язання по договору та не ввів в експлуатацію вищезазначену квартиру, у зв`язку з чим між ним та відповідачем 19.08.2019 року, була підписана Додаткова Угода до договору купівлі - продажу майнових прав №11-А.5-2-21122017 від 21.12.2017 року про поступове повернення позивачу грошових коштів в розмірі 484270,00 грн. Вважає, що він допустився помилки укладаючи додатковий договір, оскільки п 11.6 договору (первинного), визначено, що у випадку неналежного виконання продавцем своїх обов`язків, щодо терміну прийняття об`єкта капітального будівництва в експлуатацію більш ніж на 6 місяців, покупець має право розірвати договір в односторонньому порядку та фактично сплачені кошти повертаються покупцю протягом 10 календарних днів. Таким чином, зазначає, що на його думку відповідач повинен був повернути кошти протягом 10 днів, а не припиняти основний договір та повертати йому кошти протягом року, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність. Представник ТОВ «Кооператив Рів`єра Сіті» Солоницький А.В. у судове засідання не з`явився неодноразово надавав заяви про розгляд справи без його участі, посилаючись на впровадження карантину у країни, однак суд сприймає зазначені дії, як зловживання процесуальними правами та вважає за можливе розглянути справу без його участі. Представник ТОВ «Сіті Міськ Буд» у судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 21.12.2017 року між продавцем - ТОВ «Кооператив Рів`єра Сіті» та покупцем - [PERSON] за участю ТОВ «Сіті Міськ Буд» з третьої сторони був укладений договір купівлі - продажу майнових прав №11-А.5-2-21122017. Умовами зазначеного договору, визначено наступне. Пунктом 1.2 Договору передбачає, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором є квартира за будівельною адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 5122786400:01:001:3129). Пунктом 1.8. Договору, визначено, що орієнтовний строк завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - до 30.12.2018 року. Пунктом 5.5. Договору передбачено, що продавець зобов`язаний проводити будівництво об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію в строки, визначені Договором. Пунктом 10.1 Договору, визначено, що у випадках невиконання, або не належного виконання своїх зобов`язань за Договором, винна сторона відшкодовує потерпілій стороні всі збитки, спричинені такими її винними діями (бездіяльністю). Пунктом 10.2 Договору, у випадку порушення строків введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва продавець зобов`язаний сплатити покупцю неустойку у розмірі 0,1 % від загальної вартості майнових прав за кожний місяць прострочення починаючи з четвертого місяця прострочки виконання зобов`язань. Пунктом 11.6 Договору, визначено, що у випадку неналежного виконання продавцем своїх обов`язків, щодо терміну прийняття об`єкта капітального будівництва в експлуатацію більше ніж на 6 місяців, покупець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку. В такому випадку фактично сплачені продавцю кошти та гарантійний платіж повертаються покупцю протягом 10 календарних днів з моменту розірвання (припинення) цього договору в повному обсязі. Відповідно до додаткової угоди договору купівлі - продажу майнових прав №11-А.5-2-21122017 від 21.12.2017 року, укладеної 19.08.2019 року, укладеною ТОВ «Кооператив Рів`єра Сіті» та [PERSON] за участю ТОВ «Сіті Міськ Буд», сторони домовились, що фактично сплачені кошти у розмірі 484270,00 грн повертаються [PERSON] згідно графіку, а саме 25 числа кожного місяця у період з вересня 2019 року по серпень 2020 року. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач добровільно із власної волі уклав додаткову угоду від 19.08.2019 року та сам факт її укладання через власне недбальство чи незнання закону, не є підставою для визнання додаткової угоди, укладеної 19.08.2019 року - недійсною. Суд критично оцінює посилання позивача щодо необізнаності із пунктом 11.6 договору купівлі - продажу майнових прав №11-А.5-2-21122017 від 21.12.2017 року, оскільки його особистий підпис присутній на кожній сторінці договору. Ухвалюючи рішення, суд зазначає, що позивачем не поведено, а судовим розглядом не встановлено підстав для скасування додаткової угоди внаслідок помилки, оскільки лише необізнаність про пункт 11.6 договору, не доводить про факт помилки. Крім того, суд зазначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору та укладаючи додаткову угоду від 19.08.2019 року сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до вимог ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 ст.229 ЦК України встановлено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. За змістом статей 229-233 ЦК України, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно з ст.ст.77-80 ЦПК України, належними, допустимими та достатніми є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі них можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed