Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу, в якому вказує, що 03.10.2011р. між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, у формі письмової розписки, відповідно до якої він позичив відповідачу гроші в сумі 52168гривень, строком до кінця 15.02.2012р. У визначений договором строк відповідач борг не повернула, виплат не здійснює. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 52168грн., три відсотка річних від простроченої суми в розмірі 2855,66грн. та відшкодувати судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання, не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, свідків, суд встановив, що 03.10.2011р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, у формі письмової розписки, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 52168гривень, які вона зобов'язується повернути до кінця 15.02.2012року, що передбачено розпискою [PERSON] від 03.10.2011р., однак у встановлені строки і по теперішній час відповідачем не було повернуто борг. Загальна сума 3% річних складає 2855,66грн, загальна сума боргу складає 55023,66грн Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.530 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст.ст.192, 533 ЦК України - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст.1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, тобто з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved