Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований зареєстрований 03 лютого 2001 року Виконкомом Бучанської селищної ради, Ірпінського міськвиконкому, Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №5. Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення, крім того просить відновити її дошлюбне прізвища «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 03 лютого 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого Виконкомом Бучанської селищної ради, Ірпінського міськвиконкому, Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №5 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 14 серпня 2001 року Виконкомом Бучанської селищної ради, Ірпінського міськвиконкому, Київської області та малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 02 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6-7). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають двох дітей. Позивач і відповідач впевнені, що сім'я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім'ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. Заява відповідача про відновлення свого дошлюбного прізвища «[PERSON]» - також підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовною заявою у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved