Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, де прохає визнати в порядку набувальної давності за право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], в складі: житловий будинок - А-1,а,а1 площею 62,1 м. кв.; погріб під частиною будівлі - е; літня кухня - Б,б; навіс - б1; сарай - Б1; сарай - В; сарай - Г; навіс - д; гараж - Д; сарай - Е; сарай - Ж; убиральня - Ж1; ворота з хвірткою - №1; огорожа - №2; огорожа - №3; огорожа - №4; свердловина - №5. Позивач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином увідомленим про час і місце розгляду справи. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 лютого 2000 року позивач, згідно усної домовленості та розписки, придбав у [PERSON] житловий будинок та господарські споруди що в [ADDRESS]. При цьому він передав йому кошти за будинок в сумі 4000 гривень однак,взамін жодних документів на будинок він не отримав. [INFO] [PERSON] помер і у позивача окрім розписки на даний час документів, які б підтверджували право власності на будинок не існує Рішенням Пологівської сільської ради від 02.02.2016 р. назву [ADDRESS], було перейменовано на [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту від 13.01.2016 р. до переліку об'єктів нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS] входять: житловий будинок - А-1,а,а1 площею 62,1 м. кв.; погріб під частиною будівлі - е; літня кухня - Б,б; навіс - б1; сарай - Б1; сарай - В; сарай - Г; навіс - д; гараж - Д; сарай - Е; сарай - Ж; убиральня - Ж1; ворота з хвірткою - №1; огорожа - №2; огорожа - №3; огорожа - №4; свердловина - №5. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Згідно довідки Пологівської сільської ради Новосанжарського району №59 від 16.02.2016 року, позивач [PERSON] проживає у будинку за адресою: [ADDRESS], з 2000 року.

Outcome: approved