Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.06.2008 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] [PERSON]») та [PERSON] укладений кредитний договір № 014/2061/74/100106, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 17\~000,00 доларів США строком до 05.06.2017 року зі сплатою 13,00 % річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідного умов кредитного договору та тарифів кредитора, а також виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Надання кредитних коштів проводилося відповідно до вимог ст. 6.1 Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, що підтверджується заявою на видачу готівки № 0VBНвід 05.06.2008 року. Відповідачем [PERSON] не виконується зобовязання за кредитним договором № 014/2061/74/100106 від 05.06.2008 року, внаслідок чого станом на 27.10.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 6496,37 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на 27.10.2015 року становить 148805,18 грн.), з яких: -Заборгованість по кредиту - 6179,55 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на 27.10.2015 року становить 141\~548,13 грн.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1390,28 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на 27.10.2015 року становить 31\~845,61 грн.), -Заборгованість по сплаті відсотків 316,82 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на 27.10.2015 року становить 7257,05 грн.) В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору було укладено договір поруки № 014/2061/74/100106/02 від 05.06.2008 року, згідно якого [PERSON] виступила поручителем [PERSON] та взяла на себе зобовязання перед банком ВАТ «[PERSON] [PERSON]» відповідати по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобовязань. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, де просить слухати справу без його участі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без їх участі не надали. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки , що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 05.06.2008 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] [PERSON]») та [PERSON] укладений кредитний договір № 014/2061/74/100106, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 17\~000,00 доларів США строком до 05.06.2017 року зі сплатою 13,00 % річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідного умов кредитного договору та тарифів кредитора, а також виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Надання кредитних коштів проводилося відповідно до вимог ст. 6.1 Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, що підтверджується заявою на видачу готівки № 0VBНвід 05.06.2008 року. Умовами розділу 1.3 кредитного договору встановлено розмір щомісячного ануїтентного платежу, який дорівнює 267,81 доларів США та повинен сплачуватися 5 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту (якщо дата платежу припадає не на банківський день, в такому разі застосовуються положення п.7.2 цього договору). Додатком №1 до кредитного договору є графік погашення щомісячної заборгованості по кредиту, яка здійснюється кожного місяця 5 числа. Судовим розглядом встановлено, що відповідачем [PERSON] не виконується зобовязання за кредитним договором № 014/2061/74/100106 від 05.06.2008 року, внаслідок чого станом на 27.10.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 6496,37 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на 27.10.2015 року становить 148805,18 грн.), з яких: -Заборгованість по кредиту - 6179,55 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на 27.10.2015 року становить 141\~548,13 грн.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1390,28 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на 27.10.2015 року становить 31\~845,61 грн.), -Заборгованість по сплаті відсотків 316,82 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на 27.10.2015 року становить 7257,05 грн.) Згідно з\~статтею 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Частиною першою\~статті 530\~\~ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~\~ Крім того, судом встановлено, що в забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору було укладено договір поруки № 014/2061/74/100106/02 від 05.06.2008 року, згідно якого [PERSON] виступила поручителем [PERSON] та взяла на себе зобовязання перед банком ВАТ «[PERSON] [PERSON]» відповідати по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобовязань. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності ч.4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку. Встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки ( якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення ч.4 ст.550 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. у справі №6-53 цс 14. Як вбачається із змісту кредитного договору (п.9.1) у разі невиконання або не належного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум належних до сплати на дату предявлення вимоги. Включаючи проценти за кредитом (в пому числі, прострочені проценти, пеню та штрафи відповідно до цього договору). Зокрема кредитор вправі предявити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів , але більш трьох раз протягом останні дванадцяти місяців. З наданого суду розрахунку заборгованості встановлено, що позичальник [PERSON] з 31.03.2015 року припинила належним чином погашення кредиту та відсотків відповідно до встановленого договором графіку, з цього часу їй нарахована заборгованість по сплаті кредиту та процентів за користування ним. За таких обставин у ПАТ «[PERSON] [PERSON]» виникло право предявити вимоги до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржником щодо повернення кредиту протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя банк предявив лише 15.02.2016 року ( час звернення із зазначеним позовом до суду), тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст.559 ЦК України строку. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що порука поручителя припинилася, а тому позовні вимоги ПАТ «[PERSON] [PERSON]» про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] не підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № 476182 від 21.01.2016 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2232,08 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial