Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 29.12.2017 року у розмірі 62 361,01 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн., зазначаючи, що 29.12.2017 року [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 29.12.2017 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 14.07.2020 року складає 62 361,01 грн., з яких: 41 469,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 41 469,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3 042,96 - заборгованість за простроченими відсотками, 17 848,92 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 - нарахована комісія. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього в матеріалах справи мається заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання, призначене на 17.11.2020 року на 09.30 годину не з`явився з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки, відзив на позовну заяву не подав, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та у зв`язку з неявкою відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з вимог ст.ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 29.12.2017 року. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення. На підтвердження позовних вимог позивачем надано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 29.12.2017 року станом на 31.08.2019 року та станом на 14.07.2020 року, виписку за договором б/н станом на 15.07.2020 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , довідку про те, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким останньому було надано кредитну картку № [NUMBER] , термін дії 09/21, № [NUMBER] , термін дії 10/21, № [NUMBER] , термін дії 10/21, копію витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», копію витягу з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку», що відображає зміни та знаходиться на сайті www.privatbank.ua, копію документа, що посвідчує особу відповідача. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 14.07.2020 року складає 62 361,01 грн., з яких: 41 469,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 41 469,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3 042,96 - заборгованість за простроченими відсотками, 17 848,92 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 - нарахована комісія. Вирішуючи даний спір суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був ознайомлений та погодився у повному обсязі з усіма умовами кредитування з використання кредитної карти «Універсальна» та «Універсальна GOLD», що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки ««Універсальна» та «Універсальна GOLD» з підписом [PERSON] , яка містить всі умовами кредитування, зокрема: тип картки, пільговий період, тип валюти, ставки процентів, пені, комісії, штрафів тощо (а.с.23-24), а отже вказана довідка є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Таким чином, суд виходить з презумпції правомірності правочину - вищезазначеного кредитного договору у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України). Оскільки, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу умов вищезазначеного кредитного договору банк мав право змінювати (зменшувати або збільшувати) кредитний ліміт за рішенням банку, на що відповідач дав згоду, підписавши вищезазначені заяву-анкету (а.с.21) та довідку (а.с. 23-24). Також, є підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Встановлено, що відповідач користувався вищевказаним кредитом, наданим банком, але належним чином не виконував своїх зобов`язань, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував нараховані банком платежі, передбачені договором, що підтверджується наданими банком розрахунками заборгованості відповідача перед банком (а.с.12-15), доданими до позовної заяви, які при вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах справи є належними та допустимими доказами у цій справі. Відповідачем не спростовано факту отримання грошових коштів від банку за вищевказаним кредитним договором, а з розрахунків кредитної заборгованості встановлено, що позичальник частково сплачував заборгованість. Також, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] фактично отримав та використав надані йому кошти, в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» їх не повернув, тому з нього, на думку позивача, підлягає стягненню заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, що складає 17 848 гривень 92 копійки. Разом із цим, із наданим позивачем розрахунком суми заборгованості по відсоткам, нарахованими на прострочений кредит на підставі ст. 625 ЦК України, не можна погодитись, оскільки він обрахований не вірно, тому суд вважає за необхідне провести власний розрахунок в межах зазначеного позивачем періоду. Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.08.2019 року, заборгованість за наявним кредитом вперше виникла з 02.01.2018 року /а.с.12-14/. Заборгованість за кредитним договором станом на 14.07.2020 року склала 44 512,09 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 41 469,13 грн. + заборгованість за простроченими відсотками 3 042,96 грн.), що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 14.07.2020 року /а.с.15/. Таким чином, період, на який слід нараховувати 3% річних від простроченої суми за час прострочення виконання грошового зобов`язання становить з 02.01.2018 (початок нарахування відсотків, оскільки з цієї дати почала виникати заборгованість за кредитним договором) по 14.07.2020 року (кінцева дата розрахунку заборгованості, визначена позивачем) складає: 44 512 грн. 09 коп. (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за простроченими відсотками) х 3,00 % / 100 % / 365 днів х 925 днів прострочення = 3 384 гривні 14 копійок. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобов`язання не виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 47 896,23 яка складається з: 41 469,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 41 469,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 042,96 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 3 384,14 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, на підставі ст. 625 ЦК України. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. У пропорції до задоволених вимог (47 896 гривень 23 копійок) сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 1 614 гривень 44 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: partial