Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно до кредитного договору № 014/0321/74/02467, укладеного 21.05.2007 між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та відповідачем [PERSON] , останій отримав кредит в розмірі 75000,00 дол. США строком до 20.05.2027 зі сплатою відсотків у вигляді 12 % річних. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в повному обсязі у зв`язку з чим станом на 18.06.2018 заборгованість по кредиту становить 84771,78 дол. США, які позивач разом із понесеними судовими витрати по справі просить стягнути з відповідача. Відповідач не погоджуючись із зазначеним позовом скористався правом на відзив, який долучений до матеріалів справи та згідно до якого сторона просить відмовити у позові та застосувати строки позовної давності. Справа перебувала в провадженні судді [PERSON] . Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2018 року та наказом від 21.09.2018 року суддю [PERSON] звільнено із займаної посади у зв`язку з поданням заяви про відставку. На виконання вимог п. 2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Островського Л.Є. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю - Шамотайло О.В. 09 жовтня 2018 року справу передано судді Шамотайлу О.В. Та прийнято її до свого провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату та час судового засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно до кредитного договору № 014/0321/74/02467, укладеного 21.05.2007 між ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та відповідачем [PERSON] , останій отримав кредит в розмірі 75000,00 дол. США строком до 20.05.2027 зі сплатою відсотків у вигляді 12 % річних (т.1 а.с. 4-5 ). Надалі між ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») з одного боку та [PERSON] з іншого боку було укладено додаткові угоди №1 від 13.02.2009 (т.1 а.с.6-8), №2 від 04.01.2010 (т. а.с. 9-17), №3 від 29.01.2010 (а.с.17-22) та вже між ПАТ «Фідобанк» з одного боку та [PERSON] з іншого №4 від 16.12.2013 (т. 1 а.с.23-25) до кредитного договору № 014/0321/74/02467 від 21.05.2007, за якими сторони частково змінювали умови договору. Проте відповідач не виконує належним чином умови договору, з 2015 року фактично припинив здійснювати свої зобов`язання за вказаними вище угодами і 04.06.2015 позивачем було надіслано відповідачу вимогу №21-4-0-2/770 про порушення зобов`язання (а.с.26-28). Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 29-31) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 18.06.2018 відповідач, згідно до поданого позивачем розрахунку має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 84771,78 дол. США з яких: 9085,19 дол. США - заборгованість по простроченому тілу кредиту; 50609,73 дол. США - заборгованість за кредитом та 25076,86 дол. США - заборгованість по відсотках. Надалі між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено Договір №GL3N218881 від 25/09/2020 про відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Спектрум Ессетс» набула права вимоги за договором № 014/0321/74/02467 від 21.05.2007 укладеним між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та відповідачем [PERSON] (п. 474 Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №GL3N218881 від 25/09/2020.) т.2 а.с. 191- 198, 216. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 525 ЦК України). Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов`язань за договором належним чином та у встановлені строки. Отож суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом та встановлюючи розмір заборгованості, виходить з вказаного вище розрахунку позивача, який станом на 18.06.2018 становить 84771,78 дол. США з яких: 9085,19 дол. США - заборгованість по простроченому тілу кредиту; 50609,73 дол. США - заборгованість за кредитом та 25076,86 дол. США - заборгованість по відсотках. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем суду не подано. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача. Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачами суду не представлено. При цьому, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14 446цс18), а також аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц. Позаяк відповідачем позивачеві суму боргу не повернуто в обумовлений в договорі строк в повному обсязі, то право позивача невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено, а тому підлягає судовому захисту. Позиція відповідача та його заперечення не спростовують факт отримання ним кредиту за договором та подальшого не виконання взятих на себе зобов`язань за таким кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у валюті наданого кредиту є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved