Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, позовні вимоги якої пізніше уточннв, в якій просить визнати за ним право власності на як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який помер 15.02.2012р. право власності на житловий будинок №91 в с. Гончари Пустомитівського району, Львівської області, що числився за померлим та право на земельну ділянку площею 1,39 га. без контурної визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Винничківської сільської ради, Пустомитівської району, Львівської області, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на землю (середню земельну частку) виданого на підставі розпоряджень Пустомитівської РДА від 23.05.1997р., зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю №84. Свої вимоги мотивує тим, що 15.02.2012 року помер позивача та відповідача [PERSON], батько, а відповідачки [PERSON] чоловік [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок №91 в с. Гончари, Пустомитівського району, Львівської області, котрий числився за померлим згідно довідки Винничківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області №651 від 16.11.2016р., та земельна ділянка площею 1,39 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Винничківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на землю (середню земельну частку) виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 23.05.1997р., зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю за №84. На випадок своєї смерті [PERSON] своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися за законом відповідно до ст. 1258 ЦК України, почергово. Позивач вказує, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є його син, позивач [PERSON], син, а позивача рідний брат, відповідач по справі [PERSON], а також відповідачка, а спадкодавця дружина, [PERSON] Позивач вказує, що на момент смерті спадкодавця він проживав разом із спадкодавцем та надалі продовжує проживати у вказаному будинку про що свідчить відповідна довідка Пустомитівської міської ради, а тому фактично успадкував вказане майно, так як відповідності вимог ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідачі на момент смерті із спадкодавцем не проживали до нотаріальної контори у встановлений законом термін не звернулись, а отже вважаються такими, що не прийняли спадщини. Однак, у нього виникли труднощі з оформленням спадкових прав на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Труднощі в оформленні права власності на вказане майно полягають в тому, що спадкодавець за життя не виготовив правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, окрім цього відповідачі не визнають факту прийняття ним спадщини, чим в свою чергу грубо порушують його законні права та інтереси. У звязку з чим позивач змушений захищати свої майнові права та інтереси стосовно спадкового майна в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак ним подано заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилась, однак від неї надійшла заява в якій позовні вимоги позивача визнає та просить суд справу слухати у її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, однак від нього надійшла заява в якій позовні вимоги позивача визнає та просить суд справу слухати у його відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що 15.02.2012 року помер позивача та відповідача [PERSON], батько, а відповідачки [PERSON] чоловік [PERSON], про що Винничківською сільською радою, Пустомитівського району, Львівської області було складено актовий запис №1 та видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №269618. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина до складу якої увійшов увійшов житловий будинок №91 в с. Гончари, Пустомитівського району, Львівської області, котрий числився за померлим згідно довідки Винничківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області №651 від 16.11.2016р., та земельна ділянка площею 1,39 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Винничківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на землю (середню земельну частку) виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 23.05.1997р. № 262, зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю за №84. Встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] на випадок смерті своїм майном не розпорядився, а тому спадкування його майна повинно здійснюватися між спадкоємцями почергово за законом. Статтями 328, 1216 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Судом встановлено, що відповідно до ст. 1261 ЦК України, окрім позивача [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син, а позивача рідний брат, [PERSON], дружина спадкодавця, а позивача матір - [PERSON] Родинні відносини підтверджуються представленими суду доказами. Згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст. 1272 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця позивач проживав разом із спадкодавцем та надалі продовжує проживати у належному спадкодавцю житловому будинку за адресою : с. Гончари, буд. 91 Пустомитівський район Львівська області вказаному будинку про що свідчить відповідна довідка Пустомитівської міської ради, а тому у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідачі на момент смерті із спадкодавцем не проживали до нотаріальної контори у встановлений законом термін не звернулись, а отже вважаються такими, що не прийняли спадщини. Дані обставини також підтверджуються поданими відповідачами заявами про визнання позову. На даний час позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки спадкодавець за життя не встиг виготовити правовстановлюючі документи на спадкове майно Приписами ст. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Представленими суду доказами та встановленими обставинами справи, суд вважає доведеним факт набуття спадкодавцем [PERSON] за життя права власності на спірне майно на підставах, що не заборонені законом, тобто правомірно. Статтями 328, 1216 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Окрім цього, з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що що спадкодавець набув право власності на спадкове майно з підстав, що не заборонені законом, тобто правомірно, а також те, що позивач, як спадкоємець за законом вчинив дії, що обєктивно стверджують факт прийняття спадщини та визнання позову відповідачами, а також те що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved