Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою 12.05.2016 року, в обґрунтування своїх позовних вимог вказував на те, що з 24 липня 1982 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Сімя не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. З 2008 роки сторони однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення не бажає, спору щодо поділу спільного майна не має. Тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 24 липня 1982 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управляння юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 518. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 13). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про проведення судових засідань повідомлена належним чином, про що свідчать поштове повідомлення , яке повернулося на адресу суду (а.с. 12) та поштове повідомлення про отримання нею особисто судової повістки 03.09.2016 року (а.с. 15). Отже на підставі ст.ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою. В звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 24 липня 1982 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управляння юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 518, дошлюбне прізвище відповідача «Чемуха», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач стверджує, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки вони втратили почуття любові та взаємоповаги, з 2008 року сторони не підтримують шлюбні відносини та не проживають єдиною сімєю, примирення та збереження сімї неможливе. Зазначені обставини ніким не оспорюються. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в ході розгляду справи знайшли підтвердження викладені в позові обставини, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище «Іщенко».

Outcome: approved