Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] - є батьком дитини: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Шлюб між відповідачем та позивачем розірвано. Аліменти на утримання сина не сплачує. У свою чергу, відповідач усунувся від виховання та утримання сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, дитиною не цікавиться, участі у його житті не приймає, із сином не спілкується, його потребами не переймається. В судове засідання позивач та третя особа не зявились, але надали суду заяви в який зазначили, що позов підтримують та справу просять слухати без їх участі. Відповідач, в судове засідання не зявився, але в матеріалах справи є заява в якій він\~ просить позбавити його батьківських прав відносно сина та справу просить слухати справу без його участі. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці» У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (далі -СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування мене та моєї дитини, а з мого боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на мою думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. У відповідності з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 166 ч. 3 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Однак відповідно до рішення Шосткинського міськрайонного суду від 02.07.2009 року (а.с.11) аліменти на утримання дитини з [PERSON] вже стягуються. Таким чином у судовому засіданні\~ встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження дитини (а.с.7) батьком якої записаний відповідач по справі. Згідно довідки про склад сім'ї (а.с.10) видно, що [PERSON] мешкає разом з матірю. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам (а.с.14) відповідач не сплатив жодного разу аліменти та має заборгованість в розмірі 43608,90 грн. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов доведено, а тому підлягає задоволенню повністю. У відповідності ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави повинно бути стягнуто 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved