Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають в шлюбі з 03 вересня 2016 року. від шлюбних відносин дітей не мають. Між сторонами сімейне життя не склалось, стосунки погіршились, у зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин стало неможливим. Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Відповідач добровільно через органи РАЦСу розірвати шлюб не бажає. Відзиву на позов не надходило. 30 березня 2020 року ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, 03 вересня 2016 року Каховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 160 ( а.с. 7). Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved