Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся з заявою до суду про стягнення з відповідача інфляційної компенсації у розмірі 29438 гривень 71 копійки, 3% річних за користування коштами у розмірі 3314 гривень 47 копійок, витрат на правову допомогу у розмірі 6500 гривень та судового збору у розмірі 395 гривень 53 копійки за подачу позову до суду. В позовній заяві вона вказала та в судовому засіданні разом з представником повідомила, що з відповідачем 24.01.2013 року уклала мирову угоду, яка затверджена ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області. Відповідно до умов угоди відповідач прийняв на себе зобов'язання до 24.01.2014 року сплатити позивачці 150000 гривень компенсації вартості спільно нажитого майна подружжя. В порушення взятих на себе зобов'язань щодо сплати компенсації у [PERSON], станом на 19.03.2015 року виникла перед нею заборгованість, загальна сума якої з урахування інфляційних, 3% річних, витрат на правову допомогу та судового збору становить - 39648 гривень 71 копійка. Позивач просить стягнути на свою користь вищезазначену суму боргу, яку в добровільному порядку відповідач повернути не бажає. Відповідач та його представник не погоджуючись з позовом вказували на те, що половина боргу ним погашена, заборгованість стягується державним виконавцем із зверненням стягнення на його майно, тому просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши сторони та їх представників, вислухавши пояснення державного виконавця та долучивши до справи ксерокопію виконавчого провадження, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24.01.2013 року ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області було визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] відповідно до якої [PERSON] зобов'язався протягом року з дня укладання мирової угоди виплатити [PERSON] в якості компенсації за ? частину спільного майна подружжя 150000 гривень. Відповідно до мирової угоди у період з 24.01.2013 року до 24.01.2014 року [PERSON] сплатив [PERSON] 14000 гривень. В зв'язку з невиконанням мирової угоди [PERSON] у лютому 2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення залишку суми боргу у розмірі 136000 гривень. 12 травня 2014 року Чугуївським міським судом Харківської області було ухвало рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 136000 гривень. В період з травня по серпень 2014 року в порядку примусового виконання державною виконавчою службою з відповідача було стягнуто 70000 гривень. Сума залишку боргу складає 66000 гривень. Відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань не сплатив борг у передбачений строк, тому станом на 19.03.2014 року утворилася перед [PERSON] заборгованість, а саме: - 29438 гривень 71 копійка - компенсація у зв'язку з інфляцією; - 3314 гривень 47 копійок - 3% річних від суми основного боргу за користування коштами. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч.2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи від ст.625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 395 гривень 53 копійки та витрати на правову допомогу в сумі - 6500 гривень, яка підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме договором про надання правової допомоги та квитанцією про сплату послуг.

Outcome: approved