Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача та просить встановити факт прийняття спадщини її батьком [PERSON] після смерті свого батька, її діда [PERSON] Визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] після померлого [INFO] року її батька [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька, вона як спадкоємиця за законом, прийняла спадщину. Однак, звернувшись до Овруцької ДНК, щоб отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно померлого батька, їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що покійний при житті не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити. Представник позивача позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про смерть (а.с.10) [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок [ADDRESS] що підтверджуються договором на право забудови (а.с.15-16) та технічним паспортом на житловий будинок (а.с.54-59). Згідно свідоцтва про смерть (а.с.11) [PERSON] помер [INFO] року. По факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилися, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до їхньої контори не зверталися. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа у зв'язку із подачею заяв про прийняття спадщини за заповітом від дочок померлого: [PERSON] та [PERSON]. Вказані факти підтверджуються повідомленням ДНК № 1885/01-16 від 01.12.2014 року (а.с.70) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.71-72). У судовому засіданні сторони пояснили, що ніякого заповіту після смерті батька не було і вони самі звернулися до нотаріальної контори. З інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.74) вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Реєстрі прав власності відсутня інформація стосовно реєстрації права на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.73) вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Постановою Овруцької ДНК № 1482/02-31 від 26.09.2014 року відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що позивачем не подано правовстановлюючих документів, встановлених чинним законодавством України (а.с. 3). Із свідоцтва про укладання шлюбу (а.с.7) вбачається, що дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]». У свідоцтві про народження (а.с.6) [PERSON] у графі батько зазначено - [PERSON]. Таким чином, у даному судовому засіданні не знайшов підтвердження факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та покійним [PERSON] а саме, що вони є дочкою та батьком. Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх вимог позивач не надав, незважаючи на те, що у відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. В силу ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З урахуванням вище викладеного, в даному судовому засіданні, не підтвердився факт порушення права позивача, адже в силу цивільного законодавства, що регулює питання спадщини, зокрема ст.1223 ЦК України, право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту - особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку не заявив про відмову від неї. Таким чином, на підставі вище викладеного, у задоволенні позову слід відмовити повністю за безпідставністю, оскільки позов із даних підстав є передчасним. Згідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку розташовоного за адресою: вул. Шолом Алейхема, 13, м.Овруч, Житомирської області вартість нерухомого майна становить 25291,29 грн. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 374,71 грн.

Outcome: dismissed