Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення 6066,10 грн. заподіяної шкоди і 1378,00 грн. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 09.05.2013р. між сторонами було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АЕ/1558032, за яким було забезпечено автомобіль [NUMBER]. Термін дії полісу 09.05.2013р.- 08.05.2014р. 13.12.2013р. в м. Сколе по вул. Г.Маківки відбулося зіткнення забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Renault Logan д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Згідно із ст.1.4. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах. Стаття 6 даного Закону визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Зіткнення відбулося в результаті порушення [PERSON] ПДР України. Зазначена обставина підтверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2014 р. Власник пошкодженого автомобіля [NUMBER] подав позивачу заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 144 від 03.06.2014 р. СПД [PERSON] матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (20,9 %), складає 30330,52 грн. На виконання умов полісу страхування та згідно із ст.ст.12,29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 30 330,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР043207 від 01.09.14 р. Відповідно до ст.33-1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Статтею 38-1.2 даного Закону передбачено, що у разі якщо невиконання (неналежне виконання) особою, відповідальність якої застрахована, водієм забезпеченого транспортного засобу чи особою, визначеною у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, обов'язку, передбаченого пунктом 33 1. 1 статті 33.1 цього Закону, призвело до порушення строку здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), страховик мас право вимагати від такої особи компенсацію в розмірі 20 відсотків виплаченого страхового відшкодування (регламентної виплати). Оскільки Відповідач не надав свій автомобіль на огляд, до позивача перейшло право вимоги коштів в сумі 6066,10 грн. (30330,52 грн. х 20%). 26.11.2014 р. та 31.08.2015 р. відповідачу було направлено претензії щодо добровільної сплати коштів в порядку регресу. Однак, відповіді на ці претензії отримано не було, кошти ним не сплачені. Тому позивач на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України просить стягнути дану суму в судовому порядку. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив рішення на підставі наявних у ній доказів. Згідно із ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь з справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст.\~10, ст.ст.\~57-60 ЦПК України\~кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними і допустимими. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог частини третьої статті 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої права й виконувати процесуальні обов'язки. Судом встановлено, що 09.05.2013р. між сторонами було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АЕ/1558032, за яким забезпечено автомобіль [NUMBER]. Термін дії полісу 09.05.2013р.- 08.05.2014р. Постановою Стрийського міськрайонного суду по справі № 456/100/14-п від 23.01.2014р. [PERSON] 27.05.1990р. народження визнаний винним винним у тому, що 13.12.2013р. близько 13 год. 10 хв. керуючи автомобілем Фольксваген LT 35 реєстраційний номер [NUMBER], вчинив ДТП, учасником якого був автомобіль [NUMBER], внаслідок якого обидва автомобілі отримали технічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Актом №144 від 20.05.2014р. оглянуто пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Висновком №144 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.06.2014р. визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля [NUMBER] 30 330,52 грн. Потерпілим ТОВ «Сінмедік» 16.06.2014р. подано заяву на виплату матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП автомобілю [NUMBER]. 08.05.2014р. за вих.№08/05/02 [PERSON] надіслано лист з проханням надати в 10-ти денний термін автомобіль Фольксваген LT 35 реєстраційний номер [NUMBER] для огляду та складання дефектовочного акту та розяснено норму закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про відповідальність за ненадання автомобіля на огляд в розмірі 20% регламентної виплати. Відповідно до страхового акту №130000003687 від 29.08.2014р. розмір страхового відшкодування становить 30330,52 грн. Платіжним дорученням №3Р043207 від 01.09.2014р. позивач перерахував ТОВ «Сінемедік ЛТД» відшкодування в розмірі 30 330,52 грн. 26.11.2014р. та повторно 31.08.2015р. позивач скерував [PERSON] претензію про відшкодування в порядку регресу 6066,10 грн. Відповіді чи оплати не отримав. У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Частиною 1 ст.990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно ст. 33-1 Закону страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Відповідно до п.38-1.2 ст. 38-1\~Закон, у разі якщо невиконання (неналежного виконання) особою, відповідальність якої застраховано, водієм забезпеченого транспортного засобу чи особою, визначеною у пункті 13.1\~статті 13 цього Закону, обовязку, передбаченого пунктом 33-1.1 статті 33-1 цього Закону, призвело до порушення строку здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), страховик (МТСБУ) має право вимагати від такої особи компенсацію в розмірі 20 відсотків виплаченого страхового відшкодування (регламентної виплати). Виходячи зі змісту даної правової норми, страховик має право вимагати компенсацію в розмірі 20 відсотків виплаченого страхового відшкодування лише у разі, якщо невиконання особою обумовленого статтею обовязку призвело до порушення строку здійснення страхового відшкодування страховиком. Згідно п.36.2. ст.36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Заява на виплату (страхове відшкодування) подана 16.06.2014р. (а.с.10); виплату такого здійснено згідно з платіжного доручення №3Р043207 01.09.2014р., тобто менш як за 90 днів з дня подання заяви на страхове відшкодування, що не є порушенням вимог ст.36 Закону щодо строків виплати страхового відшкодування. Окрім цього, надавши копії листів, претензій, що скеровувались відповідачу, позивач не надав доказів їх отримання [PERSON] (рекомендованим, цінним листом, тощо.). Отже, суд приходить до висновку, що строк страхового відшкодування не порушений, тому, незважаючи на те, що відповідач порушив обов'язок, передбачений пунктом 33-1.1 статті 33-1 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для стягнення з нього 20% страхового відшкодування немає. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed