Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в наслідок пошкодження здоров'я на виробництві. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 28.11.1985 року по 25.06.2013 року перебував в трудових відносинах з повним робочім днем у шахті з відповідачем ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія». 05.05.2005 року. При виконанні трудових обов'язків на підприємстві отримав виробничу травму осколковий перелом ІІ п'ясткової кістки лівої руки, про що складено акт розслідування нещасного випадку №29 від 07.05.2005 року по формі Н-1. В наслідок цієї травми за висновком Обласної медико-соціальної експертної комісії №4 м. Донецьк від 05.09.2006 року згідно довідки Сер. ДОН-04 №01885 було встановлено 10 % втрати професійної працездатності. Одночасно в умовах важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату та значного фізичного напруження дихальної системи, тривалого вдихання пилу , який містить діоксид кремнію у вільному та сполученому стані, пилу вмістом вуглецю, позивач отримав травму та професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології ІІ ст., помірний перебіг. Легенева недостатність другого ступеня. Актом розслідування професійного захворювання від 06.02.2014 року підтверджується вина відповідача. Внаслідок професійного захворювання за висновками міжрайонної медико-соціальної експертної комісії №3 від 11.02.2014 року [PERSON] визнано інвалідом ІІ групи з втратою 50 % професійної працездатності, з яких 40 % (первино) внаслідок професійного захворювання та 10% (повторно) за наслідками виробничої травми, отриманої 05.05.2005 року. Внаслідок професійної травми та професійного захворювання позивач має тяжкі фізичні та моральні страждання, що порушили нормальні життєві зв'язки. Змінився звичайний спосіб життя позивача. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер та тривалість хвороби, просить суд стягнути з ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» 50 000 грн. одноразово та стягнути з відповідача 800,00 грн. сплачені на правову допомогу. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися подали заяви в яких підтримали позовні вимоги та їх обґрунтування просили задовольнити їх на підставі поданих доказів. В судове засідання представник відповідача ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» Пономаренко Л.М. не з'явився, надала письмові заперечення, в яких пояснила, що [PERSON] працюючи шахтарем знав про шкідливі умови праці, але працював шахтарем за власним бажанням. Шахтарям надається додаткова відпустка для відновлення здоров'я, після втрати здоров'я шахтарі отримують страхові виплати для відновлення здоров'я, тобто моральної шкоди завдано не було, а працював він в важких умовах добровільно. Наявність факту моральної шкоди, яка, як певний психічний стан особи, згідно ст.ст. 59, 145 ЦПК України, п. «д» п. 1.1. « Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків» може бути встановлено за висновками МСЕК. Позивачем не доведене ступінь та тяжкість перенесених ним, саме, моральних страждань, які відповідали б сумі заявлених вимог, тому просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: [PERSON] з 28.11.1985 року по 25.06.2013 року перебував в трудових відносинах з відповідачем з повним робочім днем у шахті, працюючи у шкідливих умовах. (а.с.8-10). 05.05.2005 року позивач [PERSON] при виконанні трудових обов'язків на підприємстві отримав виробничу травму осколковий перелом ІІ п'ясткової кістки лівої руки, про що складено акт розслідування нещасного випадку №29 від 07.05.2005 року по формі Н-1(а.с.11-12). В наслідок цієї травми за висновком Обласної медико-соціальної експертної комісії №4 м. Донецьк від 05.09.2006 року згідно довідки Сер. ДОН-04 №01885 було встановлено 10 % втрати професійної працездатності. В умовах важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату та значного фізичного напруження дихальної системи, тривалого вдихання пилу , який містить діоксид кремнію у вільному та сполученому стані, пилу вмістом вуглецю, позивач отримав професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології ІІ ст., помірний перебіг, легенева недостатність другого ступеня. Актом розслідування професійного захворювання від 06.02.2014 року підтверджується вина відповідача. Внаслідок професійного захворювання за висновками міжрайонної медико-соціальної експертної комісії №3 від 11.02.2014 року [PERSON] визнано інвалідом ІІ групи з втратою 50 % професійної працездатності, з яких 40 % (первино) внаслідок професійного захворювання та 10% (повторно) за наслідками виробничої травми, отриманої 05.05.2005 року. (а.с. 13-19). Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я, тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності, він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок отримання травми та професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано фізичні та моральні страждання погіршилися умови життєдіяльності, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві, завданої позивачем моральної шкоди у відповідності до вимог ст.237 КЗпП України. Вина відповідача в завдані моральних страждань встановлена актами розслідування. Суд не може врахувати заперечення представника відповідача, так як вони голослівні. Проведення експертизи для встановлення моральної шкоди по даній категорії справ не є обов'язковою, а її розмір може бути встановлено лише судом при ухваленні рішення її висновки є лише одним із доказів і міг бути врахований у разі, як би відповідач заявив клопотання про проведення експертизи і висновок свідчив про відсутність моральних страждань. За досліджених обставин та доказів наявність , як фізичних так і моральних страждань є очевидною про що свідчать як їх наявність так і постійний характер та тривалість лікування підтверджені висновком МСЕК і медичними документами (а.с.14-39). Також у суду не викликає сумніву розмір відшкодування витрат позивача за оплату наданої правової допомоги у сумі 800 грн., так як сума менша ніж фактично нарахована за виконану роботу відповідно до договору і поданому розрахунку, які вірно відповідають реально затраченому робочому часу та об'єму виконаної роботи (а.с.42-43). Тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Відособленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на користь позивача 15 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням та витрати на оплату юридичної допомоги 800 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши справу і задовольняючі позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір, відповідно до п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 243 гривен 60 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 1167, 268, 1202 ЦК України та ст. ст. 153 п.2, 237-1 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial