Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем в усній формі було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 143925,00грн. зі строком повернення до 23.08.2011. На підтвердження отримання в борг грошових коштів, відповідачем позивачу була надана розписка від 25.06.2009. Також позивач вказує, що у зв'язку з тим, що відповідач у визначений в розписці строк одержану суму коштів не повернула, він звернувся з позовом до суду. Так, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2014 у справі №761/25574/14-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за розпискою від 25.06.2009 в сумі 397267,90грн. Проте, рішенням апеляційного суду м. Києва від 07.10.2015 скасовано рішення суду першої інстанції та постановлено нове, яким стягнуто з [PERSON] на його користь 143925,00грн. основного боргу та 3 % річних у розмірі 12929,59 грн., в решті позовних вимог відмовлено. Однак, позивач зауважує, що у зазначений в розписці строк та на сьогоднішній день, відповідачем грошові кошти не повернуто, що зумовило його звернутися до суду з позовом про стягнення процентів за період з 05.11.2012 до 31.10.2015 в сумі 58 638,10 грн., 3% річних від простроченої суми за період з 22.08.2014 по 31.10.2015 в сумі 5 879,24 грн. та інфляційні нарахування за період з 05.11.2012 по 30.09.2015 в сумі 96 228,27 грн. В судове засідання позивач не з'явився, сповіщений належним чином про час та місце слухання справи. Однак, від представника позивача, через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним, про причини неявки суд не повідомляла, заперечень на позов не подавала. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно та всебічно дослідивши надані докази, оцінивши всі докази у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу, своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. (ч.1 ст.60 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідачеві грошові кошти у розмірі 143925,00грн., що було еквівалентно 28500,00 доларів США, строком повернення до 23.08.2011. На підтвердження отримання відповідачем від позивача грошових коштів у вказаному розмірі, 25.06.2009 відповідачем позивачу була надана розписка (а.с.4). Однак, у зазначений у розписці строк повернення грошових коштів, відповідачем грошові кошти позивачу не повернуто. При цьому, судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19.12.2014 у справі №761/25574/14-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за розпискою від 25.06.2009 в загальному розмірі в сумі 397267,90грн., з яких: сума основного боргу - 376858,35грн.; 3 % річних від простроченої суми, за період з 24.08.2011 по 21.08.2014 - 20409,55грн.; судовий збір в розмірі 3654,00грн. (а.с.10-13). Рішенням апеляційного суду м. Києва від 07.10.2015 у справі №22-ц/796/11382/2015 рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове, яким позов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 143925,00грн. основного боргу та 3 % річних у розмірі 12929,59 грн., в решті позовних вимог відмовлено (а.с.15). Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно розрахунку заборгованості позивача, з відповідача підлягає стягненню: 58 638,10грн. - проценти за користування позикою за період з 05.11.2012 до 31.10.2015 користування позикою; 5 879,24грн. - 3% річних від простроченої суми, за період з 22.08.2014р. по 31.10.2015р.; 96 228,27грн. - інфляційні нарахування за період з 05.11.2012 по 30.09.2015 (а.с.3). Доказів щодо зворотного суду не надано. Відносини, які виникли між позивачем та відповідачем мають ознаки правовідносин, що регулюються параграфом 1 Глави 71 Цивільного кодексу України (позика). Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, відповідно до ст.ст.1046, 1049 ЦК України на позичальника покладається обов'язок повернення позикодавцю позики у такій же сумі грошових коштів, які були передані позичальнику позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені укладеним договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1. ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Крім того, у відповідності до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, ч.1 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи те, що відповідач прострочила виконання грошового зобов'язання, додатково до основної суми боргу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 58 638,10грн. - проценти за користування позикою за період з 05.11.2012 до 31.10.2015; 5 879,24грн. - 3% річних від простроченої суми, за період з 22.08.2014 по 31.10.2015; 96 228,27грн. - інфляційні нарахування за період з 05.11.2012 по 30.09.2015. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1607,46грн. З огляду на викладене та

Outcome: approved