Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.10.2016 року у розмірі 57 193,80 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 41 816,09 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5 826,37 грн., заборгованості за пенею та комісією - 8 013,20 грн., штрафу - 1 538,14 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору - 1600,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 21.10.2016 року відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останній приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» та отримав кредит у розмірі 41 816,09 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своєчасно позивачу грошові кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, внаслідок чого станом на 17.05.2017 року утворилась вказана заборгованість. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутися з даним позов до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, згідно позовної заяви вбачається, він просить проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримує і просить суд його задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] з'явився у судове засідання, визнав обставини укладення договору та підтвердив, що не здійснив погашення заборгованості за укладеним договором. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.12.2013 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідно до умов якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту сплати процентів, що обумовлені у Анкеті - Заяві та Умовах і Правилах про надання банківських послуг, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах кредитування із використанням кредитки «Універсальна» (а.с. 5). 21.10.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 41 816,09 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості на строк 36 місяці з 21.10.2016 року по 31.10.2019 року (а.с. 6). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір. Також, позивачем на підтвердження укладання між сторонами договору долучено до матеріалів справи виписку по карті [PERSON] за період 01.01.1999 року по 31.05.2017 року, довідки, які містять інформацію про номер карткового рахунку, дату вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду та строку дії картки (а.с. 57-61). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як убачається з матеріалів справи відповідач погодився з тим, що Генеральна угода від 21.10.2016 року, разом із умовами і правилами про надання банківських послуг, а також тарифами, складає договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис. За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. У разі порушення умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Умовами договору та Правилами надання банківських послуг, зокрема п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 передбачено, що банк може в односторонньому порядку змінювати кредитний ліміт, а клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, та надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно із п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Як убачається із розрахунку заборгованості у зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 17.05.2017 року у нього утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 57 193,80 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 41 816,09 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5 826,37 грн., заборгованості за пенею та комісією - 8 013,20 грн. Також позивачем нараховано штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі штрафу - 1538,14 грн. (а.с. 4). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом п. 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. А відтак, вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 8013,20 грн. задоволенню не підлягають. Вказана позиція також взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Оскільки [PERSON] порушив зобов'язання встановлені договором та у судовому засіданні визнав факт виникнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21.10.2016 року, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 41 816,09 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5 826,37 грн. та штрафу - 1538,14 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial