Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №HECFGK00001580 від 26.09.2005 року. Позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 9951,00 Євро до 26.09.2025 року, зі сплатою відсотків. Відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти, згідно встановленого графіку погашення. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 25.09.2015 року заборгованість відповідача за Кредитним договором №HECFGK00001580 від 26.09.2005 року становить 27307,18 Євро. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримує розмір позовних вимог та просила суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №HECFGK00001580 від 26.09.2005 року. Позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 9951,00 Євро до 26.09.2025 року, зі сплатою відсотків. Відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти, згідно встановленого графіку погашення. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 25.09.2015 року утворилась заборгованість. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська №2-1420/2011 від 22.11.2011 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» стягнено 9012,79 євро кредитної заборгованості, що у гривневому еквіваленті становить 96700,52 гривень. Із розрахунку, наданого позивачем, судом встановлено, що станом на 25.09.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем складає: - заборгованість за відсотками 8544,24 євро; - заборгованість з комісії 991,04 євро; - заборгованість з пені 17803,47 євро. Відповідно до вимог ст.ст.60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та платити проценти. Крім цього у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки позивач виконав зобовязання належним чином відповідно до умов кредитного договору, а відповідач порушив взяті на себе договором зобовязання та не повернув кредит, порушене право позивача на отримання належної йому суми позики, процентів за користування позикою та неустойки (штрафу) - за порушення зобов'язання, встановленого договором, підлягає судовому захисту. З урахуванням викладеного суд дійшов переконання, що заявлені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості є законними та обґрунтованими, та враховуючи невідповідність розміру пені, нарахованої позивачем, розміру збитків, які він поніс внаслідок прострочення виконання позичальником зобов'язань щодо своєчасного та у повному обсязі повернення кредиту та процентів за користування ним, суд зменшує розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором №HECFGK00001580 від 26.09.2005 року до 7760,93 євро. Враховуючи вищенаведене суд, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 17296,21 євро, що за курсом 24,12 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.09.2015 року складає 417184,58 гривень, та яка складається із: заборгованості за відсотками 8544,24 євро; заборгованості з комісії 991,04 євро; заборгованості з пені 7760,93 євро. Разом з цим позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору, згідно платіжного доручення №IHB99В159J від 09.10.2015 року, позивачем доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача частково, а саме: в сумі, що відповідає вимогам ч.1 ст.88 ЦПК України, п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України») від 09.11.2006р.

Outcome: partial