Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 липня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №877, був зареєстрований шлюб між сторонами. У шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Сторони шлюбні відносини не підтримують значний проміжок часу, а саме з 26 січня 2020 року. Примирення між ними не можливе. Шлюб фактично розпався та носить формальний характер, тому підлягає розірванню. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб між сторонами. (а.с. 34). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, представник відповідача, адвокат Тавлуй О. В. надала на адресу суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності та відсутності відповідача, [PERSON] позов визнав та просив розірвати шлюб між сторонами. (а.с. 35). Згідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Викладене позивачем підтверджується: - свідоцтвом про реєстрацію шлюбу між сторонами від 20 липня 2007 року, актовий запис №877. (а.с. 22). - свідоцтвами про народження доньок, [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . (а.с.11,12,14). Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їхніх дітей, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , носить формальний характер і підлягає розірванню. В частині стягнення судового збору та компенсації витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. П.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. П.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із угодою про надання правової допомоги від 03.02.2020 року та додаткової угоди, детального опису робіт (надання послуг) (а.с.17-21), [PERSON] понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, однак частину правничих послуг адвокат Адабаш С. А. фактично не надала (участі в судових засіданнях адвокат не приймала), тому суд вважає за можливе компенсувати частину витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 гривень, що на думку суду буде розумно та справедливо. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 420 грн. 40 коп. судового збору, оскільки позов задоволено частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial