Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 02 квітня 2014 року у розмірі 30 000 (тридцять тисяч ) гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 02 квітня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого вона надала відповідачу грошову позику в розмірі 30\~000 грн. 00 коп., із обов'язком повернення коштів до 02.04.2015 року. Станом на день подачі позову до суду гроші відповідач не повернув. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов та прохали його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засідання прохав прийняти законне та обґрунтоване рішення. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що 02 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений письмовий договір позики, згідно умов якого [PERSON] надала [PERSON] грошову позику в розмірі 30\~000 грн. 00 коп.., із обов'язком повернення коштів до 02.04.2015 року. Разом з тим у зазначений строк відповідач не повернув позивачу суму позики, тим самим прострочив зобов'язання по розписці. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а статтею 625 Кодексу визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Також, відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та якості. Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошових коштів. Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного між сторонами договору позики відповідач власноручно написав позивачеві розписку від 02.04.2014 р. Тобто договір позики був укладений з дотриманням вимог ст. 1047 Цивільного кодексу України. Відповідно до приписів статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами статті 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки на час розгляду справи відповідач зобов'язання за розпискою не виконав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції № 0.0.382553796.1 від 08.05.2015 року позивачем при зверненні до суду з даним позовом справлений судовий збір у розмірі 300 грн. 00 коп. Оскільки позов задовольняється в повному обсязі, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута сума справленого судового збору в розмірі 300 грн. 00 коп.

Outcome: approved