Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого в 2006 році народилась дитина. 31.05.2007 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Зазначає, що з часу припинення спільного проживання, а саме з 2007 року відповідач періодично бачився з дитиною, згодом після того, як відповідач почав спілкуватись зі своєю теперішньою дружиною, він почав ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, навчання та підготовку до самостійного життя, матеріально не утримує. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач до судового засідання призначеного на 24.02.2021 року не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином. В судовому засіданні, яке відбулось 13.04.2020 року відповідач позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Представник органу опіки та піклування до судового засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності та висновок від 25.11.2019 року № 1810/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , в якому зазначено, що [PERSON] категорично проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, колишня дружина йому систематично погрожує та налаштовує дитину проти нього. Також зазначено, що дитина хоче, щоб його біологічний батько змінився в кращу сторону та зазначив, що він не проти спілкування з татом, але батько впродовж тривалого часу не проявляє ініціативу спілкування з ним. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вислухавши пояснення сторін та свідків, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 205. Шлюб між ними розірвано 31.05.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №215. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2019 року по справі № 521/3343/19 постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини щомісячно в розмірі 6000 грн. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю - [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:2505, виданий 02.10.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округ Сизоненко Д.В.. Підставою звернення до суду з даним позовом стали посилання позивача на те, що відповідач долею дитини та його вихованням не цікавиться, матеріально не утримує. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Згідно ст.. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ст.. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України зазначено, що якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Також відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ( ратифікована Україною 27.02.1991 року, набула чинності 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. З наведеного вище суд враховує бажання дитини спілкуватись із батьком. Суд критично ставиться до наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування від 25.11.2019 року № 1810/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, стверджує, що не приймав участі у вихованні свого малолітнього сина, не спілкувався з ним у зв`язку із тим, що йому чинили перешкоди у здійсненні його обов`язку у вихованні дитини, а саме з боку матері, що також відображено у висновку органу опіки та піклування. Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що батько дитини, [PERSON] своїм сином [PERSON] , [INFO] не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, що також було підтверджено свідками та самим [PERSON] , [INFO] . Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», передбачено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ( дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В матеріалах справи відсутні дані, які б негативно характеризували відповідача як особистість чи члена суспільства. [PERSON] не довела суду, що спілкування відповідача з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів дитини. Крім того, сама дитина проявляє бажання спілкуватись з батьком, що неповнолітній [PERSON] підтвердив в судовому засіданні. Конфліктні відносини між сторонами не є підставою для позбавлення батьківських прав. З наведеного вище суд вважає за необхідне в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовити та попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та покласти на Орган опіки та піклування Київського району м. Одеси контроль за виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги, не обґрунтованими, тому вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed