Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 15937 гривень 77 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 гривня, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 березня 2017 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк „ПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями не сплатив, тобто, свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Відповідач у судове засідання не з`явився, за допомогою телефонного зв`язку повідомив, що позовні вимоги він визнає частково, також просить суд застосувати строк позовної давності. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 02 березня 2017 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк „ПриватБанк, правонаступником якого є Акціонерне товариства Комерційний Банк „ПриватБанк (позивачем по справі) та [PERSON] (відповідачем по справі) було укладено договір на отримання кредиту у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (надалі - Договір). Зазначені обставини підтверджуються копіями анкети-заяви (а.с.7) та Статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 травня 2018 року №519 (а.с. 30-31). В наданому суду розрахунку заборгованості за Договором (а.с. 5-6) позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 14 травня 2019 року становить 15937 гривень 77 копійок, в тому числі: 5129 гривень 75 копійок заборгованість по тілу кредиту; 3469 гривень 29 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5168 гривень 81 копійки нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 934 гривень 79 копійок нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; 500 гривень штраф (фіксована частина); 735 гривень 13 копійок штраф (процентна ставка). Перевіряючи законність та обґрунтованість вимог позивача, суд зважає на наступне. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідач не надав суду заперечень щодо факту отримання у позивача грошових коштів та існування заборгованості з їх повернення на суму 5129 гривень 75 копійок. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Обгрунтовуючи свою правову позицію, позивач посилався на копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.7) та витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (надалі - Тарифи) (а.с.8), а також на витяг з Умов та правил надання банківських послуг (надалі-Умови) (а.с.9-23). Оскільки надані позивачем Тарифи та Умови не підписані відповідачем, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), суд не вважає їх складовою Договору, а тому, дійшов переконання, що посилання відповідача на Тарифи та Умови, як на обґрунтування\~ своїх вимог, є безпідставним. Зазначений висновок суду узгоджується також зі змістом пункту 1.1.7.58 Умов, в якому вказано про анексію АР Крим, що мала місце в 2014 році, в той час, як Договір було укладено в грудні 2011 року, тобто, надана суду редакція Умов безумовно була складена після спливу тривалого часу з моменту виникнення правовідносин між сторонами. Крім того, досліджена судом копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.7), що була підписана відповідачем 02 березня 2017 року, не містить обов`язку відповідача сплатити заборгованість за простроченим тілом кредиту, а позивачем не зазначено норм закону, на підставі яких ним було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та які б слугували достатньою правовою підставою для її задоволення. Також суд зважає на те, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 02 березня 2017 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов переконання про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 5129 гривень 75 копійок, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Розглядаючи заяву відповідача щодо застосування позовної давності суд зважає на таке. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зважаючи на те, що правовідносини між сторонами виникли 02 березня 2017 року й на момент звернення позивача з позовом до суду не сплинула загальна позовна давність, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви відповідача про застосування позовної давності слід відмовити. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 гривня, а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 618 гривень 37 копійок (1921 гривня (сплачений судовий збір)х32,19% (розмір задоволених вимог-5129,75х100:15937,77):100).

Outcome: partial