Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, факту, що має юридичне значення, визнання права власності на домобудівлю в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступні обставини. На підставі рішення виконкому Залізничної районної ради депутатів трудящих м. Сталіна за № 5 від 28.02.1955 року батьку позивача була надана земельна ділянка площею 434 кв.м. для індивідуального житлового будівництва, розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення виконкому 01.06.1955 року батьку позивача [PERSON] був наданий акт про відвід земельної ділянки за вищезазначеною адресою. На підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого 11.02.1956 року Шостою Сталінською державною нотаріальною конторою за реєстром № 562 та зареєстрованого в Куйбишевському райкоммунгоспі 15.02.1956 року за реєстровим № 2177 батьку позивача належить домобудівля, розташована в [ADDRESS]. Вказаний будинок А-1 з надвірними прибудовами був побудований в 1960 році, і є сумісним майном подружжя (батьків позивача) - [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер батько позивача [PERSON], який постійно проживав в [ADDRESS], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді вищевказаної домобудівлі. Спадкове майно після смерті свого чоловіка прийняла мати позивача - [PERSON], оскільки постійно проживала в спадковому будинку, однак юридично вона на своє ім'я будинок не оформила. [INFO] померла мати позивача - [PERSON], яка постійно мешкала у спірному будинку, після смерті якої залишилось вищевказане спадкове майно. Вказане домоволодіння заповідано позивачу на підставі заповіту, посвідченого 27.05.1998 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за № 956. Позивач, як син спадкодавця спадкове майно прийняв, оскільки у встановлений законом строк звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до П'ятої донецької державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців, крім позивача, які б претендували на спадщину після смерті [PERSON], немає. Однак позивач оформити свої спадкові права після смерті його матері - [PERSON] в нотаріальної контори не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ - договір про надання безстрокового користування земельною ділянкою не входить до списку правовстановлюючих документів, згідно чинного законодавства станом на 2013 рік, а також даний договір не був зареєстрований в КП Бюро технічної інвентаризації м. Донецька, а його реєстрація після смерті власника не допускається. Крім того, у вказаному договорі про надання безстрокового користування земельною ділянкою по-батькові батька позивача вказано «[PERSON]», в той час в свідоцтві про смерть його по-батькові вказано «[PERSON]», а в свідоцтві про шлюб батьків позивача - «[PERSON]» . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача - територіальної громади в особі Куйбишевської районної в м. Донецьку ради в судове засідання не з'явився, надав судові письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та прийняття рішення відповідно з законом. Суд, заслухав позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому Залізничної районної ради депутатів трудящих м. Сталіна за № 5 від 28.02.1955 року батьку позивача була надана земельна ділянка площею 434 кв.м. для індивідуального житлового будівництва, розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення виконкому 01.06.1955 року батьку позивача [PERSON] був наданий акт про відвід земельної ділянки за вищезазначеною адресою. На підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого 11.02.1956 року Шостою Сталінською державною нотаріальною конторою за реєстром № 562 та зареєстрованого в Куйбишевському райкоммунгоспі 15.02.1956 року за реєстровим № 2177 батьку позивача належить домобудівля, розташована в [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 09.09.1952 року Самойловським рацом Розовського району Запорізької області [PERSON] та [PERSON] є подружжям і батьками позивача. В судовому засіданні встановлено, що вказаний будинок А-1 з надвірними прибудовами був побудований в 1960 році, і є сумісним майном подружжя (батьків позивача) - [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер батько позивача [PERSON], який постійно проживав в [ADDRESS], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді вищевказаної домобудівлі. Згідно технічного паспорту на домобудівлю від 31.10.2013 року характеристика будівель та споруд така: житловий будинок А-1 побудови 1960 року з прибудовами - а побудови 1960 року, прибудови - а1 побудови 1960 року загальною площею - 54,2 кв.м., в тому числі житловою - 22,6 кв.м., ганок - а3, погреб - а4, прибудова - а5, сараї - Б, Г, Д, Е, убиральня - Ж, зливна яма - З, колодязь - К, трубопровід, огородження № 1, 4, тротуар - 1 - загальною вартістю 74 117 грн. В судовому засіданні встановлено, що позивачу в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю було відмовлено в прийнятті будинку до експлуатації у зв'яжу з тим, що будинок побудови до 05.08.1992 року, який не приймається до експлуатації Згідно п. 9 Розділу (Заключні положення) Закону України «Про регулювання градобудівельної діяльності» порядок прийняття до експлуатації житлових будинків, господарських будівель розповсюджується тільки на об'єкти, побудовані у період з 05.08.1992 року по 12.03.2013 року. Відповідно до наказу від 09.08.2012 року за № 404 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України індивідуальні будинки побудови до 05.08.1992 року приймаються до експлуатації згідно висновку про технічний стан будинку КП Бюро технічної інвентаризації м. Донецька. Однак такий висновок видається тільки власнику будинку. Згідно наказу Міністерства регіонального розвитку та житлово - комунального господарства України від 19.03.2013 року за № 95, документом, який свідчить відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, які не підлягають прийняттю до експлуатації, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил, зокрема для державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказана домобудівля не може вважатися самочинною будівлею, оскільки збудована в 1963 році на законних на той час підставах. Судом встановлено, що на той час договір про надання в безтермінове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку входив до списку правовстановлюючих документів. Судом встановлено, що спадкове майно після смерті свого чоловіка прийняла мати позивача - [PERSON], оскільки постійно проживала в спадковому будинку, однак юридично вона на своє ім'я будинок не оформила. Згідно свідоцтва про смерть [INFO] померла мати позивача - [PERSON], яка постійно мешкала у спірному будинку, після смерті якої залишилось вищевказане спадкове майно. На підставі заповіту, посвідченого 27.05.1998 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за № 956 вказане домоволодіння заповідано позивачу. Судом встановлено, що позивач, як син спадкодавця спадкове майно прийняв, оскільки у встановлений законом строк звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до П'ятої донецької державної нотаріальної контори. В судовому засіданні встановлено, що інших спадкоємців, крім позивача, які б претендували на спадщину після смерті [PERSON], немає. Крім того, у вказаному договорі про надання безстрокового користування земельною ділянкою по-батькові батька позивача вказано «[PERSON]», в той час в свідоцтві про смерть його по-батькові вказано «[PERSON]», а в свідоцтві про шлюб батьків позивача - «[PERSON]» . За таких обставин, суд вважає, що по-батькові батька позивача є «[PERSON]». Постановою державного нотаріуса П'ятої донецької державної нотаріальної контори від 02.12.2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка прийняла спадщину у вигляді спадкового будинку після смерті, [INFO], чоловіка - [PERSON] на житловий будинок, розташований з адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що спадкоємцем [PERSON] не було надано відповідного правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок, що підтверджує державну реєстрацію прав на нерухоме майно на ім'я спадкодавця. Згідно листа П'ятої донецької державної нотаріальної контори від 15.01.2014 року за № 67/01-16 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна [PERSON], померлого [INFO] до П'ятої нотаріальної контори 02.06.2005 року звернулась [PERSON], відкрита спадкова справа № 461/2005. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 05.12.2013 року житловий будинок (літ А-1) з прибудовами (літ а, а1, а5), сараїв (літ Б, Г, Д, Е) за адресою: [ADDRESS] відповідає вимогам державних будівельних норм і має можливість їх безпечної експлуатації. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності вважає, позов законним і обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. На підставі ст.ст. 1261, 1268 ЦК і

Outcome: approved