Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 0112034837ВВ/2011-05 від 5 травня 2011 року в розмірі 1 575,33 гривень, з яких 1 237,36 гривень - борг з повернення кредиту, 151,05 гривень - борг по оплаті процентів за користування кредитом, 184,66 гривень - пеня за прострочення повернення кредиту, 2,26 гривень - пеня за прострочення сплати процентів. Позов мотивує тим, що 5 травня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № 0112034837ВВ/2011-05, згідно з умовами якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом в сумі не більше 3 000 гривень, строком до 30 квітня 2013 року, для проведення операцій з використанням платіжних карток за пот очним рахунком відповідача. Позивач надав відповідачу кредит, однак остання належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останньої. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 15, 16, 526, 530, 549-552, 611, 1049, 1054 ЦК України. Представник позивача [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 7 травня 2012 року в судовому засіданні позов підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач в судові засідання 28 квітня та 14 травня 2014 року не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача у справі та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого представник позивача не заперечила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 5 травня 2011 року між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір № 0112034837ВВ/2011-05, згідно з умовами якого кредитор відкриває позичальнику кредитну лінію та надає кредит з лімітом не більше 3 000 гривень, для проведення операцій із застосуванням картки, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Дія кредитної лінії припиняється 30 квітня 2013 року. За користування кредитом позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати кредитору проценти, нараховані за процентною ставкою 28% річних. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 9.1, 9.2 кредитного договору у разі неповернення кредиту (частини кредиту), несплати процентів за користування кредитом у терміни передбачені цим договором, позичальник сплачує кредитору за кожен день прострочення, включаючи день сплати пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів з розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який стягується пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 17 березня 2014 року в розмірі 1 575,33 гривень, з яких 1 237,36 гривень - борг з повернення кредиту, 151,05 гривень - борг по оплаті процентів за користування кредитом, 184,66 гривень - пеня за прострочення повернення кредиту, 2,26 гривень - пеня за прострочення сплати процентів, що стверджується розрахунком заборгованості та довідкою про рух коштів по рахунку (а.с. 4-8). Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № 0112034837ВВ/2011-05 від 5 травня 2011 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. У зв'язку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 575,33 гривень. При цьому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у справі, що складаються з 243,6 гривень - судового збору.

Outcome: approved