Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач вказує, що 31 січня 2016 року по вул. Луговій, 15 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, згідно якої [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не обрала безпечної швидкості руху, не витримала безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем марки «Рено» д\\н АА 1286 ОХ, внаслідок чого пошкоджено транспортні засоби. Винною у ДПТ визнано [PERSON] На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». Позивач вказує, що за заявою потерпілої сторони, вони виплатили їй страхове відшкодування в розмірі 50\~000 грн. 00 коп. Позивач вважає, що відповідачем порушені вимоги п\\п 4 п. 1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), оскільки у встановлений строк не повідомив страховика про страховий випадок. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп. та витрати за оплату судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. В судове засідання сторони не зявились. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-227 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 03 квітня 2015 року між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] був укладений Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ([PERSON] № АЕ\\4215597), які керують автомобілем [NUMBER]. Згідно цього договору ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50\~000 грн., розмір франшизи 0 грн. Договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії - строк дії з 00 годин 00 хвилин 04 червня 2015 року до 03 червня 2016 року включно. \\а.с. 21\\ Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 31 січня 2016 року о 12 годині 30 хвилин по вул. Луговій у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Рено» д\\н АА 1286 ОХ, під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби та заподіяна матеріальна шкода. \\а.с. 15-16\\ Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. \\а.с. 13-14\\ Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту № 134/02/16 про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу від 25 лютого 2016 року та страхового акту № 1001/39/43597/Р ПрАТ «СК «Провідна» від 19 травня 2016 року, величина вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Рено» д\\н АА 1286 ОХ складає 57\~399 грн. 19 коп. \\а.с. 10-12, 24-30\\ 28 березня 2016 року представник ПАТ «СК «Універсальна» звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 50\~000 грн. 00 коп. на їх користь. \\а.с. 9\\ Згідно платіжного доручення № 0022317 від 20 травня 2016 року позивач сплатив на користь ПАТ «СК «Універсальна» страхове відшкодування в розмірі 50\~000 грн. 00 коп. \\а.с. 22\\ Відповідно до п/п 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний: - протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; - при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, а згідно з положенням ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» № 86/96-ВР від 07 березня 1996 року страховику надане право розслідування обставин страхового випадку. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання зберігання або зміст якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Статтями 1187, 1188 Цивільного Кодексу України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого відшкодовується винним. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 08 липня 2016 року позивач на адресу відповідача надіслав претензію про відшкодування шкоди на суму 50\~000 грн. 00 коп., у звязку з порушенням останнім повідомленням про страховий випадок. \\а.с. 47-48\\ Відповідачем до суду не надано доказів, що він у встановлений законодавством строк повідомив позивача про настання страхового випадку і не надав доказів про поважність причин не надання повідомлення про страховий випадок. До теперішнього часу відповідач не виплатив позивачу грошову суму в розмірі 50\~000 грн. 00 коп. Таким чином суд приходить до висновку, що до позивача в межах сплаченої суми в розмірі 50 000 грн. 00 коп. (страхова виплата за пошкодження майна), перейшло право вимоги до відповідача, у зв'язку з чим суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір на суму 1378 грн. 00 коп. Тому на користь позивача з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved