Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про звільнення майна з-під арешту, що належить [PERSON], та передане ПАТ Приватбанк в іпотеку, посилаючись на те, що постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зборівського РУЮ від 27 серпня 2012 року, 23 травня 2013 року, 03 червня 2013 року, накладено арешт на майно [PERSON] та заборону на його відчуження. В судовому засіданні представник ПАТ Приватбанк позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладі у позові. В судовому засіданні [PERSON] та його представник позов визнали та не заперечують проти його задоволення. Представник ПАТ АБ Укргазбанк, позов не визнали, та просить суд в задоволені позову відмовити. Представник відділу римусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Тернопільській області позов не визнали, та просять суд в задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши представлені докази ввжає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ст. 14 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Статею 16 Закону України Про заставу передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору. Згідно ч.3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження , для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Судом встановлено, що13.09.2007 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладено кредитний договір №09/07/40МК01, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 35000дол. США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 13.09.2007 року позивач та [PERSON] уклали договір іпотеки. Відповідно до умов вказаного договору іпотеки [PERSON] передав в іпотеку ПАТ КБ Приватбанк нерухоме майно, а саме: приміщення бувшої пожежної частини загальною площею -182,35кв.м. , збудоване з цегли, що в генплані позначено під літ. А, підвал з каменя, що поз. під літ. Пд загальною площею 26,6 кв.м. і знаходиться у місті Зборові по вул. Січових Стрільців, №2. Зборівського району Тернопільської області/ В наслідок невиконання своїх зобовязань перед ПАТ КБ Приватбанк у [PERSON] виникла заборгованість. У відповідності до ст.ст. 12, 33, 36, 38 Законом України Про іпотеку п.п. 22, 27 договору іпотеки, ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] вирішили закривати заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 17.03.2016 року №55315677 на вищевказане нерухоме майно накладено арешт. Так, 27 серпня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Зборівського управління юстиції [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №33152187. 23 травня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Зборівського управління юстиції [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №37622367. 03 червня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Зборівського управління юстиції [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №38249072. Як вбачається із матеріалів справи право застави у ПАТ Приватбанк виникло 13.09.2007 року, а постанови про арешт майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження були винесені в 2012-2013 роках, а тому державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержатилями. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі наведенного,

Outcome: approved