Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в інтересах [PERSON] в якому просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в [ADDRESS] в квартирі житлового будинку [ADDRESS] з 01.01.1983 року по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за позивачкою право на спадкування за законом після смерті останнього, разом зі спадкоємцями першої черги. Позовні вимоги мотивовані тим, що з початку 1983 року [PERSON] по день смерті [INFO] [PERSON] , проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки й спільні витрати. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яка складається із вищевказаної квартири в житловому будинку, в якому вони разом з [PERSON] проживали. За життя спадкодавець заповіту не склав і спадкоємцем першої черги за законом є син [PERSON] - [PERSON] , який на протязі 33 років спільного проживання позивача із померлим, жодним чином не допомагав у його лікуванні та не здійснював догляд за ним. 26.12.2018 року позивач звернулась до Білозерської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але нотаріус відмовила їй в оформленні права на спадщину, вказавши що необхідно встановити факт спільного проживання із спадкодавцем та зазначила наявність спадкоємців першої черги. Так як [PERSON] хворів на серцево-судинні захворювання, позивачка постійно піклувалась про нього, доставляла до медичних установ, готувала їжу, купувала ліки, здійснювала постійний догляд за ним, коли він втратив можливість ходити та обслуговувати себе, здійснила поховання за власні кошти, вважає, що відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України має право на спадкування за законом із спадкоємцями першої черги. Ухвалою суду від 06.03.2018 року задоволені клопотання представника позивача про виклик свідків та витребування письмових доказів з відділу реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції, інформацію про перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 10.04.2018 року задоволені клопотання представника позивача про виклик свідка та заміну первісного відповідача - Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області на належного відповідача спадкоємця [PERSON] . Ухвалою суду від 13.12.2018 року задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи - [PERSON] . Ухвалою суду від 14.05.2019 року задоволено клопотання представник відповідача про витребування від Управління пенсійного фонду України в Херсонській області інформації про розмір пенсії, яку було нараховано та виплачено за період з 2015 року по 2017 рік гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзові та пояснив, що позивач не довела сукупність підстав, передбачених ч.2 ст.1259 ЦК України, у частині неспроможності спадкодавця самостійно забезпечувати свої потреби, оскільки він не був визнаний інвалідом, міг самостійно пересуватися та себе обслуговувати, не доведений факт матеріального утримання позивачем спадкодавця зважаючи на значно менший розмір отриманої позивачем пенсії за період з 2015 роки по 2017 роки по відношенню до пенсії отриманої спадкодавцем за той самий період. Надані позивачем медичні документи не доводять факту перебування [PERSON] у безпорадному стані. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи - Білозерської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Представник Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив розгляд справи проводити без його участі. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26.05.2017 року Виконавчим комітетом Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сином і дочкою померлого [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 01.11.1968 року Комсомольською селищною радою м.Кременчук Полтавської області та серії [NUMBER], виданим (повторно) 09.10.1996 року міським відділом РАГС мерії м.Новосибірська Російської Федерації. Крім того, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 10.08.1984 року Комсомольським міським відділом РАГС Полтавської області, вбачається, що після укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . Відповідно до спадкової справи №342/2017 щодо спадкового майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної 26.05.2017 року Білозерською державною нотаріальною конторою Херсонської області та зареєстрованої у спадковому реєстрі за №60992540 (витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі №48548184 від 26.07.2017 року), із заявою про прийняття спадщини (квартири за місцем постійного проживання спадкодавця) крім позивача, також звернувся син спадкодавця - [PERSON] . Відповідно до листа-роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 26.12.2017 року, державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю підтвердження родинних відносин та необхідністю встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, та зазначено про наявність спадкоємців першої черги. Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №48548158 від 26.07.2017 року нотаріусом не встановлено, що [PERSON] за життя склав заповіт, а тому спадкування всіх його прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. Звертаючись до суду із позовною вимогою про встановлення факту тривалого проживання однією сім`єю із [PERSON] по час відкриття спадщини, [PERSON] посилається на те, що встановлення такого факту необхідно їй для отримання спадщини. Визнання факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини призводить до визнання позивача спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого [PERSON] 01.09.2002 року Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області, зареєстроване місце проживання позивача за адресою: [ADDRESS] з 10.07.2000 року, що також підтверджується довідкою з Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області за № 02-21/1090 від 18.12.2017 року та актом обстеження від 15.12.2017 року, згідно якого [PERSON] фактично проживала з [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1983 року та по день смерті останнього за вищевказаною адресою. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] між собою та з іншими особами в зареєстрованому шлюбі не перебували, що підтверджується довідкою №890/14.1-13, виданою 15.05.2018 року Білозерським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області . Крім того, допитані у судовому засіданні свідки - сусіди [PERSON] , [PERSON] , та лікуючий лікар померлого - [PERSON] , підтвердили факт спільного проживання позивача разом з померлим [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу протягом тривалого часу - понад 30 років, та зазначили що останні вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом. Суд також бере до уваги, що відповідач - [PERSON] та третя особа - [PERSON] у судовому засіданні не заперечували факт того, що [PERSON] проживала разом із їх батьком [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1983 року. При цьому суд також враховує наступне. Як роз`яснено у п.21постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та померлого [PERSON] , оскільки вони проживати однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджено свідками та наявними в матеріалах справи доказами, тому у суду немає жодних правових підстав ставити під сумнів встановлення заявленого позивачем факту, який підлягає встановленню з 01 січня 1983 року по день смерті [INFO] [PERSON] . Позивач також просить змінити черговість одержання її права на спадкування за законом як спадкоємця [PERSON] з четвертої черги спадкування на першу чергу спадкування. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як зазначено вище, позивач, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, має право на спадкування за законом у четверту чергу. Статтею 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як зазначається в п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у п.п.1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до ст.ст.1261 - 1265 ЦК України. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] тривалий час - з 2005 року і до дня своєї смерті тяжко хворів на серцево-судинні захворювання та постійно перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. Його хвороба з часом прогресувала, стан здоров`я погіршувався та вже з 2012 року перебував на постійному амбулаторному лікуванні та потребував постійного догляду, вказане підтверджується випискою з амбулаторної карти померлого [PERSON] , виданої Дар`ївською амбулаторією загальної практики сімейної медицини від 15.12.2017 року №96, та показами свідка [PERSON] . Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , зазначили, що є сусідами позивачки - [PERSON] й знають одне одного понад 30 років. Пояснили, що за життя [PERSON] часто хворів й останні пів року перебував у лежачому та безпорадному стані, позивач була єдина хто піклувався та доглядав за [PERSON] протягом усього часу, прибирала, готувала їжу, годувала з ложечки та купувала ліки за особисті кошти та кошти [PERSON] , які той отримував. За час хвороби [PERSON] ніхто із його родичів не приїздив, будь-якої допомоги на його утримання, лікування, догляд та в подальшому на поховання не надавав, поховання позивач здійснила за власні кошти та за допомогою сусідів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що є лікарем померлого [PERSON] , здоров`ям якого за життя ніхто окрім позивача - [PERSON] не цікавився, оскільки позивач постійно перебувала поряд з [PERSON] під час відвідування стаціонарного лікування (за 5 років до смерті), а коли той перестав ходити (близько півроку до смерті) він потребував постійної сторонньої допомоги і піклування у лікуванні, харчуванні, побуті, забезпеченні комфорту в домі, що з боку позивача [PERSON] і отримував. Позивач постійно надавала йому фізичну, моральну, матеріальну та психологічну допомогу, що неодноразово бачив під час відвідування [PERSON] за місцем мешкання (разів 30-40), проте ніколи не бачив в них дітей. Суд вважає, що стороною позивача надані належні та допустимі докази щодо тривалого перебування [PERSON] у безпорадному стані, який потребував опіки, матеріального забезпечення, як це визначено ст.1259 ЦК України. Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч.2 ст.1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення. За встановлених обставин, вбачаються наявні правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни у позивача черговості на одержання права на спадкування з четвертої на першу чергу. Посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведений факт матеріального утримання спадкодавця зважаючи на значно менший розмір отриманої позивачем пенсії за період з 2015 роки по 2017 роки по відношенню до пенсії отриманої спадкодавцем за той самий період, судом не приймається до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, а отже витрати, які позивач здійснювала, в тому числі на придбання ліків для [PERSON] та здійснення його догляду, були за рахунок коштів з загальних заощаджень та надходжень. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджується належними доказами, є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 960 грн.

Outcome: approved