Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на те, що 11.08.2014 року між ТОВ «ФК «Народна позика» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1108002/000-КФК/14, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 450 000,00 грн. на споживчі цілі, зі сплатою процентів в розмірі 42 % річних, на термін до 11.08.2015 року, з правом пролонгації. 20.08.2014 року з метою забезпечення боргового виконання між Товариством та [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] укладено Договір іпотеки, за умовами якого була передана квартира [ADDRESS] . 17.10.2014 року між ними укладено Додаткову угоди № 1, де змінено відсоткову ставку за користування грошима - 45,00 % річних. 11.08.2015 року укладено Додаткову угоду № 2, в якій змінено строк - до 11.11.2015 року, та відсоткова ставка - 48,00 % річних. 11.11.2015 року укладено Додаткову угоду № 3, згідно якої змінено строк - до 11.02.2016 року. 11.02.2016 року укладено Додаткову угоду № 4, де подовжено строк повернення кредиту до 11.08.2016 року. Додатковою угодою № 5 від 10.08.2016 року, подовжено строк повернення кредиту до 11.08.2017 року. Додатковою угодою № 6 від 10.08.2017 року, подовжено строк повернення кредиту до 11.08.2018 року. Додатковою угодою № 7 від 10.08.2018 року, подовжено строк повернення кредиту до 11.08.2019 року. Додатковою угодою № 8 від 10.08.2016 року, подовжено строк повернення кредиту до 11.08.2020 року, змінено відсоткову ставку на 24,00 % річних та порядок зарахування коштів. Однак, позичальник порушив умови договору, сплативши в останнє по тілу кредиту 05.08.2019 року в сумі 14 000,00 грн., та по відсоткам в сумі 6 350,00 грн. 19.03.2020 року. На адресу позичальника та поручителів були направлені вимоги про погашення боргу, які залишились не виконаними. Станом на 01.07.2020 року сума боргу становить 1 240 517,52 грн., з яких 435 999,93 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 653 570,01 грн. - відсотки за період з 12.08.2014 року по 01.07.2020 року, 37 071,91 грн. - пеня за порушення строків повернення тіла кредиту, 113 875,67 грн. - пеня за порушення строків сплати відсотків. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті [INFO] заведена спадкова справа. 05.03.2020 року Товариство звернулось до спадкоємців померлої - сина [PERSON] та чоловіка [PERSON] з вимогами-претензіями від 05.03.2020 року про погашення заборгованості, але зобов`язання не було виконане. Свідоцтва про прийняття спадщини відповідачі не отримували. У зв`язку з чим просив визнати відповідачів такими, що прийняли спадщину та звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення боргу в сумі 1 240 517,52 грн. шляхом проведення прилюдних торгів. Представник позивача подав заяву з проханням про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачів до суду не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. До суду відповідачі не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства, відзив на позовну заяву не подавали, що дає підстави для розгляду справи в заочному порядку по документам, наданим позивачем. До суду третя особа не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась згідно норм процесуального законодавства в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 06.07.2020 року. 06.07.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 10.07.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 19.10.2020 року за клопотанням представника позивача витребувано докази. 02.11.2020 року надійшли документи на вимогу суду. 17.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті спору. В суді установлено, що 11.08.2014 року між ТОВ «ФК «Народна позика» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1108002/000-КФК/14, за умовами якого позичальнику надано кредит на споживчі цілі у розмірі 450 000,00 грн., строком до 11.08.2015 року з правом пролонгації, процентна ставка 42,00 % річних. 20.08.2014 року між ТОВ «ФК «Народна позика» та [PERSON] , [PERSON] , які є майновими поручителями [PERSON] , та [PERSON] укладено Договір іпотеки (б/н) з метою забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за Кредитним договором № 1108002/000-КФК/14 від 11.08.2014 року, яким передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А., зареєстровано в реєстрі за № 3929. Встановлено, що дана квартира належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14.08.2003 року та записано у реєстрову книгу за № 4035 22.08.2003 року. В подальшому між ТОВ «ФК «Народна позика» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено ряд додаткових угод. 17.10.2014 року укладено Додаткову угоди № 1, де змінено відсоткову ставку за користування грошима - 45,00 % річних. 11.08.2015 року укладено Додаткову угоду № 2, в якій змінено строк - до 11.11.2015 року, та відсоткова ставка - 48,00 % річних. 11.11.2015 року укладено Додаткову угоду № 3, згідно якої змінено строк - до 11.02.2016 року. 11.02.2016 року укладено Додаткову угоду № 4, де подовжено строк повернення кредиту до 11.08.2016 року. Додатковою угодою № 5 від 10.08.2016 року, продовжено строк повернення кредиту до 11.08.2017 року. Додатковою угодою № 6 від 10.08.2017 року, продовжено строк повернення кредиту до 11.08.2018 року. Додатковою угодою № 7 від 10.08.2018 року, продовжено строк повернення кредиту до 11.08.2019 року. Додатковою угодою № 8 від 10.08.2016 року, продовжено строк повернення кредиту до 11.08.2020 року, та змінено відсоткову ставку на 24,00 % річних та порядок зарахування коштів. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивач посилається на те, що позичальник умови договору порушив, та має заборгованість, яка станом на 01.07.2020 року становить 1 240 517,52 грн., з яких 435 999,93 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 653 570,01 грн. - відсотки за період з 12.08.2014 року по 01.07.2020 року, 37 071,91 грн. - пеня за порушення строків повернення тіла кредиту, 113 875,67 грн. - пеня за порушення строків сплати відсотків. 09.01.2020 року на адреси позичальника та поручителів направлено вимоги про погашення боргу, однак не були виконані, борг не погашено. В січні 2020 року ТОВ «ФК «Народна позика» отримано лист № 185/17.2-09 від 22.01.2020 року Київського міського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ), де зазначено про те, що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про смерть [PERSON] № 2121 від 26.09.2019 року. 14.02.2020 року приватному нотаріусу КМНО Васьківській В.С. надіслано заяву-претензію кредитора з вимогою завести спадкову справу після смерті [PERSON] 05.03.2020 року на адресу [PERSON] та [PERSON] надіслано вимогу-претензію. З копії спадкової справи № 2/2020 слідує, що приватним нотаріусом КМНО Васьківською В.С. заведено спадкову справу щодо майна померлої [INFO] [PERSON] на підставі заяви-претензії ТОВ «ФК «Народна позика». Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщені № 11726148 від 17.02.2020 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані три особи: [PERSON] , з 12.12.1984 року, [PERSON] , з 12.12.1984 року, та [PERSON] , з 14.06.1985 року. На момент видачі Витягу, вказані особи з реєстрації не зняті. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Стаття 11 Закону України «Про іпотеку» визначає, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Відповідно до положень статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відстрочка виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не допускається у разі, якщо: іпотеку включено до іпотечного пулу; відстрочка може призвести до істотного погіршення фінансового стану іпотекодержателя; проти іпотекодавця чи іпотекодержателя відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність). Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника іпотекодавця не припиняється. Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів слідує, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця. Спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця. Спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього. Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 ЦК України). Статтями 1297 та 1299 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Невиконання спадкоємцями вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину. В суді встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті була заведена спадкова справа на підставі заяви ТОВ «ФК «Народна позика». Із заявами про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] , які є сином та чоловіком померлої, не звертались, як і не подавали у визначений законодавством строк - шестимісячний, про відмову від прийняття спадщини. Враховуючи те, що на момент смерті [PERSON] , її чоловік [PERSON] та син [PERSON] поживали разом, та враховуючи вимоги ст. 1268 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] є такими, що фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання відповідачів такими, що прийняли спадщину. В частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, враховуючи діюче законодавство України та надані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення. Згідно статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. По даній справі відповідачі до суду не з`явились, та не надали жодного доказу на виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 18 607,76 грн. та 4 204,00 грн. Оскільки, в частині вимог щодо визнання відповідачів такими, що прийняли спадщину, відмовлено, судовий збір в розмірі 4 204,00 грн. не підлягає стягненню. З відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 18 607,76 грн., з кожного по 9 303,88 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial