Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 7029,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.02.2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання інформаційних послуг №2022013. Згідно із п. 1.1. Договору замовник в особі [PERSON] в порядку та на умовах, визначених договором, дає завдання, а виконавець особі ФОП [PERSON] зобов'язується відповідно до завдання замовника надати йому за плату інформаційні послуги з дослідження ринку праці за переліком професій. Відповідно до п. 1.2 на підтвердження факту надання послуг за договором, 19.08.2013 року між ним та [PERSON] було складено Акт приймання-передачі послуг відповідно до Договору №2022013 про надання інформаційних послуг, яким відповідач підтвердив отримання послуг, передбачених договором, також відсутність будь-яких претензій щодо кількості та якості таких. Відповідно до п. 4.3. Договору та п. 4 Акту відповідач зобов'язався сплатити йому 800 грн. за надані послуги протягом 30 днів після підписання Акту, а саме по 19.09.2013 року включно, однак цього не зробив. З метою врегулювання спору він неодноразово звертався до відповідача з претензіями в усній формі про сплату заборгованості в розмірі 800 грн., однак відповідач на них не реагував. Відповідно до п. 4.4 вказаного договору визначено, що у випадку не виконання замовником своїх зобов'язань за договором, він сплачує штраф у розмірі 10% від суми невиконаного зобов'язання, а згідно із п. 4.5 виконавець також має право на стягнення пені у розмірі 10 % від суми невиконаного зобов'язання. Станом 03.12.2013 р. відповідач вказаного боргу не сплатив, а тому просить стягнути із відповідача борг у розмірі 800 грн., штраф у розмірі 80 грн., а також пеню у розмірі 5920 грн. із розрахунку, що прострочка сплати заборгованості становить 74 дні. Представник позивача відповідно до довіреності від 15.07.2013 р. в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи були належним чином повідомлений. а тому суд, відповідно до ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Окірм того, подав заперечення проти позову, у яких пояснив, що дійсно 01.02.2013 р. між ним та позивачем було укладено договір про надання інформаційних послуг №2022013. Відповідно до п. 1.3.1 даний договір вказаний договорі діє протягом 6 місяців з моменту підписання. Незважаючи на це, 19.08.2013 р. позивач, ввівши його в оману, не повідомив, що термін договору закінчився, та змусив його підписати акт про надання інформаційних послуг. Окрім того, позивачем інформаційні послуги надавались неналежним чином та з порушенням встановлених строків, однак його звернення з цього приводу позивач неодноразово ігнорував. У зв'язку із цим просив у позові відмовити. Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд позов задовольняє частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У ч. 1 ст. 549 ЦК України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, в той час, як згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до ст. 901 ЦК України за договоро про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 01.02.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір №2022013 про надання інформаційних послуг. Згідно із п. 1.1. Договору замовник в особі [PERSON] в порядку та на умовах, визначених договором, дає завдання, а виконавець особі ФОП [PERSON] зобов'язується відповідно до завдання замовника надати йому за плату інформаційні послуги з дослідження ринку праці за переліком професій. Відповідно до п. 1.2 на підтвердження факту надання виконавцем інформаційних послуг замовнику складається Акт в момент надання таких послуг шляхом усного консультування. П. 1.3.1 надання послуг з дослідження ринку праці здійснюється протягом 6 місяців з моменту підписання договору. Відпвідно до п. 4.3 Договору змовник сплачує виконавцю плату протягом 30 днів після підписання акту у розмірі, визначеному у додатку № 1, однак не менше 800 грн. П. 4.4 вказаного договору визначено, що у випадку не виконання замовником своїх зобов'язань за договором, він сплачує штраф у розмірі 10% від суми невиконаного зобов'язання, а згідно із п. 4.5 виконавець також має право на стягнення пені у розмірі 10 % від суми невиконаного зобов'язання. На підтвердження факту надання послуг за договором 19.08.2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було складено Акт приймання-передачі послуг відповідно до Договору № 91092013 про надання інформаційних послуг. Підписанням вказаного акту без жодних застережень [PERSON] підтвердив отримання від ФОП [PERSON] послуг передбачених договором, а також відсутність у нього будь-яких претензій щодо кількості та якості наданих послуг. Суд критично оцінює пояснення відповідача з приводу того, що строк дії договору закінчився, оскільки у п. 1.3.1 вказаного договору 6 місячний термін з моменту підписання договору визначений для дослідження ринку праці, а не як термін дії договору. Окрім того, суд не приймає до уваги пояснення [PERSON] з приводу неналежного надання йому інформаційних послуг, оскільки доказів на підтвердження цього ним не надано, і навпаки, шляхом підписання акту приймання-передачі послуг і п. 3 такого, відповідач ствердив протилежне. Таким чином, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконав умови договору про надання інформаційних послуг №2022013, однак враховуючи те, що сума неустойки значно перевищує суму боргу, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд приходить до висновку про необхідність зменшити розмір такої до розміру основного боргу, та стягнути із відповідача на користь позивача кошти у сумі 1680 грн., з яких 800 грн. - борг, 80 грн. - штраф, 800 грн. - пеня, що є підставо для часткового задоволення позову. Також із відповідача слід стягнути на користь позивача 229,41 грн. судових витрат.

Outcome: approved