Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду до відповідача та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором оренди №330 від 27.12.2016 року в розмірі 25605,63 грн., інфляційні нарахування в сумі 1339,44 грн., 3% річних в сумі 648,47 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.12.2016 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду за №330 на підставі якого відповідача надано в користування приміщення, загальною площею 44 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . 25.01.2017 року між позивачем та орендарем укладено додаткову угоди до договору №330, щодо розрахунку орендної плати у розмірі 50% в період з 14.07.2017 року по 30.06.2017 року. 19.10.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору №330, щодо розрахунку орендної плати в період з 14.07.2017 року по 31.10.2017 року. Відповідач проводила оплату по договору оренди не в повному обсязі, чим порушувала умови договору, у зв`язку з чим Господарським судом м. Києва було видано судовий наказ. 27.05.2019 року ФОП [PERSON] припинила свою діяльність як фізична особа-підприємець. Зазначив, що відповідач частково не сплатила позивачу плату за період з 01.08.2018 року по 30.08.2019 року у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01.12.2019 року складає 27593,54 грн., в тому числі: 25605,63 грн. - заборгованість за оренду приміщення та плата за фактичне користування; 1339,44 грн. - інфляційні нарахування; 648,47 грн. - 3 % річних. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Встановлено, що 27.12.2016 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та ФОП [PERSON] було укладено договір про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду за №330на підставі якого орендарю, відповідачу, було надано в користування приміщення, загальною площею 44 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . 25.01.2017 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та ФОП [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №330, щодо розрахунку орендної плати у розмірі 50% в період з 14.07.2017 року по 31.10.2017 року. 19.10.2017 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та ФОП [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №330 щодо розрахунку орендної плати у розмірі 50% в період з 14.07.2017 року по 31.10.2017 року. Відповідно до п.п. 4.2.3 договору №330 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 27.12.2016 року відповідач зобов`язалась своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі. 27.05.2019 року ФОП [PERSON] припинила свою діяльність як фізична особа-підприємець, про що свідчить відповідна виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань. Відповідно до п.п. 4.2.16 договору №330 орендар зобов`язаний у прийняття рішення щодо нього про припинення шляхом реорганізації чи ліквідації, або порушені щодо нього справи про банкрутство в господарському суді письмово повідомити про це орендодавцю та підприємству - балансоутримавачу в 10-ти денний термін з дня прийняття відповідного рішення. Орендар проводив оплату по договору оренди не в повному обсязі, чим порушувала умови договору. За період з 01.08.2018 року по 30.09.2019 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 25605,63 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 27.12.2016 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та [PERSON] був укладений договір №330 про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2019 року становить 25605,63 грн., а тому вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі підлягають задоволенню. Позивач росив стягнути з відповідача 3% річних в сумі 648,47 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1339,44 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно розрахунку наданого позивачем, 3% річних становлять 648,47 грн. та інфляційні нарахування складають 1339,44 грн. Вказаний розрахунок є вірним та сторонами у справі не оспорювався, а тому може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач прострочила внесення орендної плати, з неї підлягає стягненню 3% річних в сумі 648,47 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1339,44 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору 1921,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved