Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду із позовом з урахуванням уточненої заяви, яку обгнунтовує наступним. З 06.09.20103 року по 24.09.2015 рік позивач та відповідач пребували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Московського районного суду м. Харкова. Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При розірванні шлюбу місце проживання дітей не визначено. Старша дитина [PERSON] мешкає разом з батьком. Відповідач перешкоджає вільному спілкуванню та вихованню з молодшим сином [PERSON], фактично не надає можливості бачитися з дитиною. Домовитися з відповідачем про спілкування з сином не можливо, у зв'язку з чим позивач просить єобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому у вихованні сина [PERSON], [INFO], шляхом побачення з ним, починаючи з 9-00 годин до 18-00 годин кожної першої суботи, першої неділі місяця, протягом року, 14 календарних днів в січні під час шкільних канікул та з 25 липня по 8 серпня щороку на території України та за її межами. Представник позивача та позивач надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та не заперечували проти встановлення порядку участі позивача у вихованні сина. Відповідач в судове засідання н з'явилась, про час та місце розгляду повідомлялась належним чином. Представник третьої особи, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони з 06.09.2003 року по 24.09.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Московського районного суду м.. Харкова від 24.09.2015 року (а.с. 5) Відповідач [PERSON] мешкає разом з сином [PERSON], [INFO], окремо від позивача [PERSON]. Положеннями ст.\~153\~Сімейного кодексу\~України закріплено право матері, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст.157 Сімейного кодексу України). \~\~\~Положеннями ч.1 ст.159\~Сімейного кодексу\~України встановлено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Заявою Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 13.012.2017 р. №3157/0/202-17, зазначено, що служба не має змоги надати обґрунтований висновок стосовно встановлення порядку участі у вихованні малолітнього [PERSON], у зв'язку з тим, що місце проживання дитини не відомо. При визначенні порядку спілкування відповідача з дитиною, суд враховує вимогист.141 СК України, ч. 3\~ст.\~11\~Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до яких батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, заяву управління служб у справах дітей, а також обставини проживання дитини до розлучення батьків (дитина проживала разом з обома батьками), дані, що характеризують батьків та їх взаємовідносини, та той факт, що на даний час дитині вже виповнилося три роки, і вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню із встановленням порядку та способу участі у вихованні дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial