Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідачів на свою користь борг за договором позики в сумі 470 189,84 грн., відсотки за користування позикою в сумі 246 849,67 грн., три проценти річних розмірі 10 579,27 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого [PERSON] надала в борг [PERSON] 20000 доларів США, зі сплатою процентів в розмірі 3,5 % в місяць від суми позики (42% річних), оплата процентів в розмірі 700 доларів США здійснюється не пізніше 23 числа кожного місяця. Договір позики укладений за згодою дружини [PERSON] - [PERSON], яка надала письмову розписку-угоду на укладення договору позики. Відповідач [PERSON] жодного разу не сплатив [PERSON] проценти за користування позикою. 16.02.2015 року між [PERSON] та новим кредитором [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, про що [PERSON] було надіслано повідомлення. 25.02.2015 року між [PERSON] та новим кредитором Громадською організацією «Самооборона в Київській області» був укладений договір про відступлення права вимоги, про що [PERSON] було надіслано повідомлення. Відповідач [PERSON] не сплатив новому кредитору заборгованість за договором позики, відсотки за користування позикою та три проценти річних. За таких обставин позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого [PERSON] надала в борг відповідачу 20000 доларів США, зі сплатою процентів в розмірі 3,5 % в місяць від суми позики (42% річних), оплата процентів в розмірі 700 доларів США здійснюється не пізніше 23 числа кожного місяця (а.с. 8). Згідно розписки про отримання позики від 23.12.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] в сумі 20000 доларів США (а.с. 9). 16.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги, про що [PERSON] було надіслано повідомлення (а.с. 16-18). 25.02.2015 року між [PERSON] та Громадською організацією «Самооборона в Київській області» був укладений договір про відступлення права вимоги, про що [PERSON] було надіслано повідомлення (а.с. 19-21). На даний час відповідач свої обов'язки за договором позики не виконав, кошти не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У судовому засіданні представник [PERSON] зауважив, що згідно розписки про отримання позики, [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 20 000 доларів США за договором позики від 19.12.2013 року, тоді як матеріали справи такого договору не містять, при цьому розписки про отримання коштів за договором позики від 23.12.2013 року до суду не надано. Так, у відповідності до розписки про отримання позики [PERSON] отримав 23.12.2013 року від [PERSON] грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, у присутності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що був присутнім при передачі коштів від [PERSON] відповідачу [PERSON], яка відбулась 23.12.2013 року. Зазначив, що [PERSON] при отриманні коштів їх перерахував, після чого [PERSON] та [PERSON] розписалися у розписці про отримання коштів. Про укладення інших договорів [PERSON] та [PERSON] свідкові не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що наприкінці грудня 2013 року був присутнім при передачі коштів [PERSON] [PERSON], помітивши, що дата підписання розписки відповідала даті передачі коштів. [PERSON] та [PERSON] перерахували гроші і свідок почув цифру «20». Після цього останній підписав розписку про отримання позики. Таким чином, суд приходить до висновку, що заперечення [PERSON] відносно отримання грошових коштів за договором позики від 23.12.2013 року не знайшли свого підтвердження, оскільки, допитані у судовому засіданні свідки підтвердили отримання суми у розмірі 20 000 доларів США саме 23.12.2013 року. При цьому, існування жодних інших договорів, що укладені між тими ж сторонами, судом не встановлено. У відповідності до п. 4.1 Договору позики від 23.12.2013 року за цим Договором позичальник зобов'язаний сплачувати проценти в розмірі 3,5 % в місяць від суми позики (42 % річних). Таким чином, проценти за користування позикою становлять: 20 000 * 3,5 % * 15 місяців (строк користування коштами) = 10 500 доларів США. Станом на 07.04.2015 року (день подачі позову до суду) офіційний курс гривні до долару США становив: 1 дол. США = 23,45 грн. За таких обставин еквівалент суми процентів за користування позикою у гривнях за офіційним курсом НБУ станом на 07.04.2015 року становить 246 225 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, три проценти річних від суми простроченої позики нараховуються від дня, коли сума позики мала бути повернена, до дня звернення до суду із цим позовом. Відповідно до договору позики строк повернення позики - 23.06.2014 року, отже кількість днів прострочення за період з 24.06.2014 року по 24.03.2015 року складає 289 дні, а тому три проценти річних від суми простроченої заборгованості становить 457,07 доларів США (сума заборгованості 20 000 доларів США * 3 % * 289 дн. / 365 дн. / 100 % = 457,07 доларів США), що за офіційним курсом НБУ станом на 07.04.2015 року еквівалентно 10 718,29 грн. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики тим, що не повернув позивачу грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що еквівалентно 469 000 грн., 10 500 доларів США процентів за користування позикою, що еквівалентно 246 225 грн., а також 3 % річних у сумі 457,07 доларів США, що еквівалентно 10 718,29 грн. Разом з тим, позивач як на підставу солідарного стягнення заборгованості із [PERSON] та [PERSON], яка є дружиною останнього, посилається на надання нею згоди на укладення між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] договору позики, що підтверджується розпискою від 22.12.2013 року (а.с. 10). Солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо вказаних в законі чи договорі, а відтак така вимога задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] виступає поручителем за виконання боргових зобов'язань [PERSON] або доказів отримання позики останньою від [PERSON] Обставина надання згоди [PERSON] на укладення між [PERSON] та її чоловіком [PERSON]договору позики не свідчить про зобов'язання нести цивільну відповідальність за повернення грошових коштів її чоловіком, а відтак [PERSON] не є солідарним боржником нарівні з [PERSON] За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial