Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом [PERSON] , [PERSON], треті особи приватний нотаріус [PERSON], відділ Держземагенства в Герцаївському районі, про визнання недійсним договору дарування та визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що з 05 червня 2004 року по даний час позивач та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. 12.10.2010 року відповідач [PERSON] подарував своєї матері - відповідачу [PERSON], земельну ділянку, оціночною вартістю 8753,8 грн., що розташована в [ADDRESS]. Цей правочин був оформлений договором від 12.10.2010 року дарування земельної ділянки та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Оскільки вказана земельна ділянка є спільним сумісним майном подружжя, без письмової згоди позивача [PERSON] цей правочин не міг бути оформлений та нотаріально посвідчений. Станом на 12.10.2010 року, тобто на день оформлення правочину та його нотаріального посвідчення, позивач [PERSON] перебувала ув'язненою в окружній тюрмі «Сан Вітторе» м. Мілан, Італія, що підтверджується вироком суду м. Мілан Італія та відмітками пограничних служб у закордонному паспорті позивача. У лютому 2014 року позивач була звільнена з тюрми в Італії та прибула на територію України де дізналася про існування спірного договору та про те, що цей договір був оформлений нібито за її письмовою згодою, що не є правдою оскільки перебуваючи ув'язненої в Італії не могла надати таку письмову згоду. Відповідачам по справі було достеменно відомо, що на час оформлення договору дарування позивач перебувала ув'язненої в Італії, однак, внутрішній паспорт позивача [PERSON] знаходився у її чоловіка - відповідача [PERSON], якій, на думку позивача, ввів в оману нотаріуса стосовно міста перебування позивача та замість позивача він привів до нотаріуса схожу жінку, яка і підписала згоду на оформлення вказаного договору дарування. Тому позивач вважає, що зазначений договір від 12.10.2010 року дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] підлягає визнанню недійсним, як такий що суперечить закону. Просить суд визнати договір недійсним та визнати право спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Крім цього просить суд зобов'язати відділ Держземагенства у Герцаївському районі скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку [PERSON] та провести державну реєстрацію та внести відомості у державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 281475 про [PERSON] як співвласника зазначеної земельної ділянки. Також просить суд зобов'язати приватного нотаріуса [PERSON] скасувати реєстрацію в реєстри договорів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позов на підставах зазначених у позовній заяві, та просили його задовольнити, та уточнили що спільну сумісну власність слід визнати за подружжям, підпис у заяві про надання згоди не належить позивачу. Відповідач [PERSON] позов визнала частково та пояснила, що її син [PERSON] є онкохворим , а невістка була ув'язнена , тому він вирішив подарувати їй земельну ділянку, жодної іншої жінки у нотаріуса вона не бачила . Вона не заперечує проти того, щоб повернути у власність земельну ділянку її синові та невістки. Приватний нотаріус [PERSON] проти позову не заперечувала та пояснила , що обставини складання договору дарування не пометає, але в матеріалах засвідчення договору є заява [PERSON] про надання згоди на відчуження земельної ділянки. Представник третьої особи відділу Держземагенства України в Герцаївському районі не заперечувала проти позову та просила прийняти рішення відповідно до норм закону. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2004 року , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб. 12.10.2010 року, тобто під час шлюбу з позивачем [PERSON] відповідач [PERSON] подарував своєї матері - відповідачу [PERSON], земельну ділянку, оціночною вартістю 8753,8 грн., що розташована в [ADDRESS]. Цей правочин був оформлений договором від 12.10.2010 року дарування земельної ділянки та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON],що підтверджується показами сторін , копією договору. Відповідно до копії державного акту на право власності на землю серії ЯЛ № 281475 на ім'я [PERSON] від 07 жовтня 2010 року право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 7320784000:01:001:0305 площею 0,0970га останнім отримана на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 2010 року. Тобто спірна земельна ділянка була придбана під час шлюбу. Відповідно до ст.ст. 60, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідачами по справі [PERSON], [PERSON], при укладені договору дарування спірної земельної ділянки порушені вимоги ч. І та 3 ст. 65 CK України, відповідно до яких, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, а при укладанні однім із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також стосовно цінного майна, згода подружжя має бути подана письмово та нотаріально засвідчена. Тобто угода буда укладена без відповідної згоди позивача, що підтверджується як її показами так і копією вироку суду м. Мілан Італія та дослідженим в судовому засіданні закордонним паспортом позивача з відмітками про перетин кордону , з яких суд вбачає, що позивач через перебування в тюрмі в Італії не змогла подати нотаріально засвідчену заяву про згоду на відчуження земельної ділянки. У даному випадку , відповідно до ч. 2 ст. 62 CK України, позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання недійсним зазначеного договору дарування, оскільки цей договір виходить за рамками дрібного побутового та був укладений без згоди позивача. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим нормам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, а відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання сторонами в момент вчинення правочину вимог передбачених ч.1 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання цього правочину недійсним. Таким чином в цій частині позовних вимог позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, тому позов з урахуванням уточнення позивача підлягає задоволенню і в частині визнання права спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за подружжям Кирилюк. Що стосується позовних вимог про зобов'язання відділу Держземагенства у Герцаївському районі скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку [PERSON] та провести державну реєстрацію та внести відомості у державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 281475 про [PERSON] як співвласника зазначеної земельної ділянки, та зобов'язання приватного нотаріуса [PERSON] скасувати реєстрацію в реєстри договорів в їх задоволенні слід відмовити як передчасні. Оскільки рішення суду про визнання договору недійсним як передбачено у ст.36, п.10 ст.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, є підставою для скасування державної реєстрації права на земельну ділянку та відповідно нової реєстрації права власності. Відповідно до п.7 ст.3, ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав , утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Таким чином позовні вимоги щодо відділу Держземагенства в Герцаївському районі є безпідставними. На підставі викладеного, ст. ст. 203, 215, 216, 226,392 ЦК України, ст. ст. 60,62,63,65 СК України, п.7 ст.3, ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.36, п.10 ст.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868,

Outcome: partial