Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що на праві власності [PERSON], яка померла 19.06.2006 року, належав житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Белелуя по вул. Л. Українки, 52 Снятинського району, Івано-Франківської області. Дане господарство станом на 15.04.1991 р. відносилось до суспільної групи «Робітнича», в якому головою домогосподарства була [PERSON], [INFO], на день її смерті у вищезазначеному господарстві проживали та були зареєстровані сторони по справі: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] Нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом, у зв'язку з відсутнітю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти позову не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть [PERSON] І-НМ № 161984, виданого на [PERSON] вбачається, що останній помер 14.08.1985 р. З свідоцтва про народження Серія І-НМ № 224443 слідує, що [PERSON] народився 18.04.1978 року та його батьками записано [PERSON] та [PERSON] Згідно заповіту від 25.06.2001р. посвідченого секретарем Белелуйської сільської Ради, [PERSON] половину всього майна заповіла [PERSON] У довідці від 15.09.2017р. № 626/01-18 виданої Белелуйською сільською радою, вказано, що на день смерті голови домогосподарства [PERSON], яка померла 19.06.2006р., в господарстві, яке відносилося до суспільної групи, як «Робітнича», що знаходиться по вул. Л. Українки в с. Белелуя були зареєстровані та проживали [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за даним господарством числиться земельна ділянка площею 053,3га . З довідки Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 06.10.2017р. №2059/02/14 слідує, що [PERSON], померла 18.06.2006р., після її смерті заведена спадкова справа на підставі заяви про видачу спадщини за заповітом та заяви про видачу спадщини за законом [PERSON] Інших спадкоємців немає. Постановою від 06.10.2017р. державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом після смерті тітки [PERSON], померлої 18.06.2006р. на житловий будинок № 52, що розташований по вул. Л. Українки, в с. Белелуя, Снятинського району, Івано-Франківської області. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 11.10.2017р. на житловий будинок по вул. Л.Українки №52 в с. Белелуя Снятинського району Івано-Франківської області відомості відсутні. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що відсутність свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок не є підставою відмови у захисті права позивача, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивач, набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в по вул. Л. Українки № 52 в с. Белелуя, Снятинського району Івано Франківської області, оскільки відповідачка визнала позов, таким чином відмовилась від належної їй частки у спірному майні. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved