Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення батьківський прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що [PERSON], 2007 року народження є його сином та відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області. Шлюб між ним та відповідачем укладено не було. З моменту народження і до сьогодні, малолітній син позивача і відповідача постійно проживає разом із позивачем, знаходиться під його опікою та на його утриманні. Навпаки, з 2007 року відповідач не цікавиться життям сина, не телефонувала та іншим чином не виявляла бажання спілкуватися з малолітнім сином, не приймала участі у вихованні сина. Також, відповідач ніяким чином не цікавилась станом здоров'я сина, як наслідок під час хвороб дитини, не відвідувала його. З моменту народження і до сьогодні, відповідач ніяким чином матеріально не допомагала своєму сину, а також жодного разу не вітала його з днем народження. З 2010 року і до 2015 року позивач проживав і перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з якою у сина позивача склалися усталені доброзичливі родинні стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. 21 лютого 2015 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції. Весь цей період малолітній [PERSON] проживає з батьком і мачухою в одній родині, батько і [PERSON] фактично разом виростили [PERSON] і продовжують виховувати, у зв'язку з чим [PERSON] називає [PERSON] своєю мамою. [INFO] року народився [PERSON], який є спільною дитиною позивача та [PERSON]. Обидві дитини проживають разом та вважають себе рідними братами, чудово ладять між собою. Отже, на даний час [PERSON] створені гідні умови проживання, де його виховують в повноцінній родині та піклуються про його розвиток. У зв'язку з початком військових дій на території Донецької області, родина позивача вимушена була переїхати у 2014 році до Черкас, що підтверджується довідкою від 18.12.2014 № 7102001155 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, видана [PERSON], в якій зазначено про малолітнього [PERSON], який прибув з нею, а також довідкою від 25.12.2014 №7102001212 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, видана [PERSON], в якій зазначено про малолітнього [PERSON], який прибув з ним. З 1 вересня 2014 року [PERSON] навчається у 2-В класу колегіуму «Берегиня» м. Черкас, де зарекомендував себе як активний та сумлінний учень. Відповідно до характеристики наданої зі школи, протягом навчання сина, відповідач ніяким чином не цікавилась успіхами сина, і жодного разу не відвідувала школу, не брала участі у батьківських зборах, не допомагала у підготовці дитини до школи. Разом з тим родина позивача сумлінно виховує та займається життям сина в школі, забезпечує дитину всім необхідним для перебування та навчання у шкільному закладі. Батько дитини завжди відвідував батьківські збори, бере активну участь у підготовці шкільних заходів за участю сина. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього від 17.05.2016 року, квартира, яку винаймає родина позивача (підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01.10.2014 року), сім'я проживає у двокімнатній квартирі, яка облаштована необхідними меблями. Дитина має окрему кімнату для відпочинку та навчання. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання було встановлено, що моральний клімат в родині сприятливий, дитина забезпечена одягом, взуттям, а також має необхідне шкільне приладдя. Відповідач з 2007 року фактично самоусунулась від піклування дитиною, не цікавиться життям сина, не бере участі в його вихованні та утриманні, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина, діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавляє його права на належне батьківське виховання та утримання. Своєю бездіяльністю та небажанням приймати участь у вихованні та розвитку дитини, відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні позивачем заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позиція ігнорування інтересів матір'ю малолітнього сина, шкодить інтересам останнього та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток його особистості. Просить суд позбавити [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] [INFO] свідоцтво про народження серія [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON], [INFO] код [NUMBER] на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] свідоцтво про народження серія [NUMBER] щомісячно в розмірі ? частки від її заробітку (доходу), починаючи із дня пред'явлення позову і до повноліття [PERSON]. Стягнути з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON], [INFO] код [NUMBER] судовий збір. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішення даного питання покладалася на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріли справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у т.ч. самостійно обирати спосіб захисту свого права. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а також сприяти особам, які беруть участь у справі у здійсненні ними їхніх прав. Тобто, процесуальний закон покладає на суд обов'язок сприяти сторонам у здійсненні ними їх прав, а не вчиняти дій, спрямованих на реалізацію ними їх прав, зокрема, в обранні ними способу захисту своїх прав. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьком та відповідно матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] не укладався. З моменту народження і до сьогодні, малолітній [PERSON] постійно проживає разом із батьком [PERSON] та знаходиться під його опікою та на його утриманні. Відповідач [PERSON] з 2007 року не цікавиться життям сина, не телефонує та іншим чином не виявляє бажання спілкуватися з малолітнім сином, не приймає участі у вихованні сина. Також, відповідач ніяким чином не цікавиться станом здоров'я сина, як наслідок під час хвороб дитини, не відвідуває його. З моменту народження і до сьогодні, [PERSON] ніяким чином матеріально не допомагала своєму сину, а також жодного разу не вітала його з днем народження. З 2010 року і до 2015 року [PERSON] проживав і перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з якою у сина позивача склалися усталені доброзичливі родинні стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. 21 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції. Весь цей період малолітній [PERSON] проживає з батьком [PERSON] і мачухою [PERSON] в одній родині, які фактично разом виростили [PERSON] і продовжують виховувати, у зв'язку з чим [PERSON] називає [PERSON] своєю мамою. [INFO] року народився [PERSON], який є спільною дитиною [PERSON] та [PERSON]. Обидві дитини проживають разом та вважають себе рідними братами, чудово ладять між собою. Таким чином, на даний час [PERSON] створені гідні умови проживання, де його виховують в повноцінній родині та піклуються про його розвиток. У зв'язку з початком військових дій на території Донецької області, родина позивача вимушена була переїхати у 2014 році до Черкас, що підтверджується довідкою від 18.12.2014 № 7102001155 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, видана [PERSON], в якій зазначено про малолітнього [PERSON], який прибув з нею, а також довідкою від 25.12.2014 №7102001212 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, видана [PERSON], в якій зазначено про малолітнього [PERSON], який прибув з ним. З 1 вересня 2014 року [PERSON] навчається у 2-В класу колегіуму «Берегиня» м. Черкас, де зарекомендував себе як активний та сумлінний учень. Відповідно до характеристики наданої зі школи, протягом навчання сина, відповідач ніяким чином не цікавилась успіхами сина, і жодного разу не відвідувала школу, не брала участі у батьківських зборах, не допомагала у підготовці дитини до школи. Разом з тим родина позивача сумлінно виховує та займається життям сина в школі, забезпечує дитину всім необхідним для перебування та навчання у шкільному закладі. Батько дитини завжди відвідував батьківські збори, бере активну участь у підготовці шкільних заходів за участю сина. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього від 17.05.2016 року, квартира, яку винаймає родина позивача (підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01.10.2014 року), сім'я проживає у двокімнатній квартирі, яка облаштована необхідними меблями. Дитина має окрему кімнату для відпочинку та навчання. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання було встановлено, що моральний клімат в родині сприятливий, дитина забезпечена одягом, взуттям, а також має необхідне шкільне приладдя. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що знають сім'ю позивача. Неповнолітній син [PERSON] проживає разом з своїм батьком та його дружиною [PERSON], яку [PERSON] називає мамою. Вони піклуються про [PERSON] так як і про іншого свого сина, виконують всі свої батьківські обов'язки. Відповідачку вони ніколи не бачили взагалі. Свідок [PERSON], яка була допитана в якості свідка, в судовому засіданні пояснила, що з 2010 року по 2015 рік вона проживала у цивільному шлюбі з [PERSON], у якого є син [PERSON]. В 2015 році вони уклали шлюб. [PERSON] вона вважає своїм сином, піклується про нього як про рідного сина. Справжня мати [PERSON] ніколи не виходила на зв'язок, сином не цікавилася, ніякої допомоги не надавала. З заяви [PERSON], яка завірена нотаріально 21.112016 року, вбачається, що він є близьким другом родини [PERSON] та [PERSON] з 2005 року. Він є хрещеним батьком сина [PERSON], [PERSON]. З дати народження [PERSON] він постійно спілкується з [PERSON] і [PERSON] та був у їх родині. З 2009 року [PERSON] покинула родину, та йому невідомо про її місце перебування. З 2009 року [PERSON] виховував свого сина [PERSON] самостійно. З 2010 року вихованням [PERSON] також займається [PERSON], з якою [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах. Малолітній [PERSON] виховується у сім'ї [PERSON]-[PERSON], і проживає разом з ними з 2010 року і по теперішній час. Мати [PERSON], [PERSON] з 2009 року покинула сина, і не спілкується з ним. Відповідно до заяви [PERSON], засвідченої нотаріально 21.11.2016 року, [PERSON] є близькою подругою [PERSON] та [PERSON]. Її чоловік, [PERSON], є хрещеним батьком сина [PERSON], [PERSON]. У зв'язку з чим, вони постійно спілкувалися з [PERSON] та [PERSON], часто бували у гостях. Починаючи з 2009 року [PERSON] самостійно виховував [PERSON], оскільки [PERSON] покинула родину, і наразі їй не відомо її місце перебування. З цього часу, [PERSON] не спілкувалася з малолітнім [PERSON], і не брала участі у його вихованні. На сьогодні, малолітній [PERSON] проживає з [PERSON] та [PERSON], які й займаються його вихованням. Відповідно до листа виконавчого комітету Черкаської міської ради від 07.11.2015 року № 559/30-03-03 орган опіки та піклування м. Черкаси не має можливості підготовки висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] через відсутність необхідної інформації. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] з 2007 року фактично самоусунулась від піклування дитиною, не цікавиться життям сина, не бере участі в його вихованні та утриманні, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина, діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавляє його права на належне батьківське виховання та утримання. Своєю бездіяльністю та небажанням приймати участь у вихованні та розвитку дитини, відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні позивачем заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позиція ігнорування інтересів матір'ю малолітнього сина, шкодить інтересам останнього та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток його особистості. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує протягом тривалого часу, відповідач не проявляє до дитини материнської турботи, не цікавиться її здоров'ям, не відвідує її, не турбується про фізичний розвиток дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку утримувати дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд на вимогу позивача вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» до стягнення з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved