Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про визнання наказу про звільнення незаконним та з врахуванням уточнень просив постановити рішення, яким визнати Наказ №8/2-к від 25.08.2016 року про звільнення з роботи [PERSON] незаконним. Зобовязати Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» змінити дату та формулювання причини звільнення, а саме: вважати [PERSON], звільненим з роботи з посади заступника керівника з питань безпеки Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» згідно з п.\~1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 12.03.2016 року. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь [PERSON] вихідну допомогу, не виплачену при звільненні 12.03.2016 року у розмірі його середньомісячного заробітку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Наказом ДП «Укрспирт» №8/2-к від 25.08.2016 року [PERSON] було повторно звільнено з роботи з посади заступника керівника з питань безпеки Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» 25 серпня 2016 року у звязку з прогулом без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Згідно з оспорюваним Наказом №8/2-к від 25.08.2016 року підставою звільнення є копія акту про відсутність на роботі Вузлівського МПД ДП «УКРСПИРТ» в період з 01.08.2016 р. по 05.08.2016 p.; копія подання про надання згоди на звільнення за прогул без поважних причин від 16.08.2016 року; копія витягу із протоколу засідання профспілкового комітету Вузлівського МПД ДП «УКРСПИРТ» від 23.08.2016 року; копія службової записки керівника Вузлівського МПД ДП «УКРСПИРТ» № 385 від 25.08.2016 p.; копія листа Вузлівського МПД ДП «УКРСПИРТ» від 09.03.2016 р. № 116; копія листа Вузлівського МПД ДП «УКРСПИРТ» від 04.03.2016 р. № 102. Вказаний Наказ №8/2-к від 25.08.2016 року вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав: На посаду заступника керівника з питань безпеки Вузлівського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» [PERSON] було призначено Наказом №17/2 від 20.10.2014 року. 04 січня 2016 року [PERSON] було вручено Попередження про те, що у звязку із внесенням змін до штатного розпису Вузлівського МПД ДП «Укрспирт», на підставі наказу ДП «Укрспирт» від 07.09.2015 року №16/2, [PERSON] буде звільнено з роботи після закінчення двох місяців з дня цього попередження за п. 1 ст. 40 КЗпП України на умовах, передбачених чинним законодавством. Листом від 04.03.2016 року №102 відповідач попередив [PERSON] про те, що відповідно до Наказу №16/2 від 07.09.2015 року щодо скорочення посади заступника керівника з питань безпеки [PERSON] буде звільнений з роботи 09 березня 2016 року. 23 лютого 2016 року грошові виплати по заробітній платі [PERSON] завершились відповідно до попередження про звільнення. Вищевикладене дало підстави позивачу вважати себе звільненим з роботи з посади заступника керівника з питань безпеки Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» у звязку зі скороченням штату працівників відповідно до п.\~1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. У звязку із цим [PERSON] приступив до роботи на іншому підприємстві. Зокрема, відповідно до Протоколу ліквідаційної комісії Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №22 від 10.03.2016 року було вирішено призначити [PERSON] виконуючим обов'язки директора ДП «Угерський спиртовий завод». На підставі згаданого Протоколу було оформлено Наказ №31-к від 11.03.2016 року, яким [PERSON] призначено з 12.03.2016 року виконуючим обов'язки директора ДП «Угерський спиртовий завод», про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зазначає, що Вузлівське МПД і ДП «Угерський спиртовий завод» входять до складу ДП «Укрспирт» та централізовано ним координуються та контролюються згідно з Додатків № 1 і 2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 липня 2010 року № 672 «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікером-горілчаної промисловості», якою прийнято ліквідувати Державний концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн «Укрспирт») та утворити Державне підприємство спиртової та лікером-горілчаної промисловості» (ДП «Укрспирт»). ДП «Укрспирт» є правонаступником концерну «Укрспирт». Питання оформлення звільнення працівника у звязку із скороченням чисельності або штату працівників ДП «Укрспирт», а також типові форми відповідних наказів та інших супровідних документів затверджені та регламентовані Інструкцією з питань, повязаних із звільненням працівників у випадку змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників ДП «Укрспирт». Відповідно до абз. 9 п. 8 вищезазначеної Інструкції проект наказу на звільнення працівника у звязку з скороченням штату або посади (п.1.ст. 40 КЗпП) (Додаток 8) та всі матеріали, які стосуються його звільнення надаються до відділу кадрів апарату управління ДП «Укрспирт». Сам наказ підписується керівником ДП «Укрспирт» (а не керівником МПД), що також підтверджується затвердженою формою такого наказу в Додатку 8 до Інструкції. Крім того, відповідно до Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 накази підписуються керівником установи, а у разі його відсутності посадовою особою, яка виконує його обовязки. Позивач стверджує, що його звільнення з Вузлівського МПД у звязку із скороченням штату працівників і працевлаштування на ДП «Угерський спиртовий завод» відбувалося 12.03.2016 року одночасно, та згідно із вищезазначеною Інструкцією мало бути оформлено Відділом кадрів апарату управління ДП «Укрспирт», а тому [PERSON] не було необхідності звертатись до адміністрації Вузлівського МПД, так як і наказ про звільнення, і його трудову останні згідно з Інструкції мали направити до відділу кадрів апарату управління ДП «Укрспирт». Проте, відповідачем не було належним чином оформлено звільнення 12.03.2016 року з Вузлівського МПД ДП «Укрсприрт», зокрема не видано на руки наказ, не проведено розрахунок та не виплачено вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, на яку Гнатуш а. Р. має право згідно з ч. 1 ст. 44 КЗпП України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з уточненнями підтримала повністю, давши суду додаткові письмові пояснення. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, покликаючись на те, що обставини, наведені в заяві [PERSON] є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вважає, що предмет та підстави позову є такими, що не відповідають чинному законодавству. Повідомив, що 04 січня 2016 року [PERSON] під підпис було ознайомлено з наказом №16/2 від 07.09.2015 року про скорочення посади позивача та відповідно до ст. 49-2 КЗпП України надано письмове попередження про майбутнє звільнення. На даному наказі та письмовому попередженні позивачем було проставлено надпис: «Не згідний. Ознайомлений 4 січня 2016 року» та його особистий підпис. Також позивачу була надано за його заявою невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки в термін до 02.02.2016 року. По закінченні відпустки [PERSON] не зявився на роботі, по телефонному дзвінку менеджера по кадрах Вузлівського МПД ДП «Укрсирт» повідомив, що перебуває на лікуванні та про свій намір після завершення лікування звільнитися з роботи за власним бажанням. 09.03.2016 року позивач передав власноручно написану заяву про звільнення з посади заступника керівника з питань безпеки Вузлівського МПД ДП «Укрспирт». Однак, того ж дня [PERSON] через декілька годин за допомогою факсимільного звязку було скеровано заяву про відкликання заяви про його звільнення, оскільки остання була написана під тиском. В подальшому 14.03.2016 року на поштову адресу відповідача надійшло ще декілька заяв [PERSON] про відкликання ним заяв про його звільнення за власним бажанням. Зазначив, що враховуючи відсутність позивача на роботі, численні заяви про відкликання заяви про звільнення за власним бажанням та листи непрацездатності, які підтверджують тривалу тимчасову непрацездатність [PERSON], відповідач не видавав наказу про звільнення позивача у звязку із скороченням посади (ч. 1 ст. 40 КЗпП України), оскільки останньому не було відомо про дійсні причини відсутності позивача на роботі, зокрема, не було відомо чи [PERSON] перебуває на лікарняному. Крім того, вказав, що трудове законодавство не зобовязує працедавця в обовязковому порядку звільняти працівника, який вже попереджений про майбутнє вивільнення. В подальшому відповідачу з публікацій ЗМІ стало відомо про дійсні причини відсутності на роботі [PERSON], - у звязку із виконанням ним обовязків директора ДП «Угерський спиртовий завод». Повідомив, що після цього, 05.08.2016 року працівниками Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» було комісійно складено акт про відсутність [PERSON] на роботі з 01.08.2016 року по 05.08.2016 року. 25.08.2016 року відповідачем було оформлено Наказ №8/2-к від 25.08.2016 року про звільнення [PERSON] з роботи у звязку із прогулом без поважних причин (п.4 ст. 40 КЗпП України). Вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» слід відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з п. 1, 6 ч. 1 ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України вільний вибір виду діяльності та правовий захист від незаконного звільнення. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 20.10.2014 року. Відповідно до Наказу №17/2 від 20.10.2014 року [PERSON] було призначено на посаду заступника керівника з питань безпеки Вузлівського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт». 07 вересня 2015 року Наказом відповідача №16/2 від 07.09.2015 року було внесено зміни до штатного розпису Вузлівського МПД ДП «Укрспирт», згідно з яким було прийнято рішення скоротити посади заступника керівника з питань безпеки та начальника охорони Вузлівського МПД ДП «Укрспирт». Поясненнями позивача та представника відповідача встановлено, що 04.01.2016 року [PERSON] вручено Попередження про те, що у звязку із внесенням змін до штатного розпису Вузлівського МПД ДП «Укрспирт», на підставі наказу ДП «Укрспирт» від 07.09.2015 року №16/2, позивача буде звільнено з роботи після закінчення двох місяців з дня цього попередження за п. 1 ст. 40 КЗпП України на умовах, передбачених чинним законодавством. 23.02.2016 року грошові виплати по заробітній платі від Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» позивачу були припинені, що підтверджується Випискою по картковому рахунку про нарахування у період з 23.10.2014 по 03.10.2016 року. 04.03.2016 року листом №102 відповідач повідомив [PERSON] про те, що відповідно до наказу Наказу №16/2 від 07.09.2015 року щодо скорочення посади заступника керівника з питань безпеки позивач буде звільнений з роботи 09 березня 2016 року. 09.03.2016 року листом №116 відповідач повторно повідомив [PERSON] про його звільнення у звязку із скороченням. Судом встановлено, що позивач перебував на лікарняному з 08.03.2016 року по 11.03.2016 року, що підтверджується листком непрацездатності серії АГС №587627. З 12.03.2016 року Наказом концерну «Укрспирт» №31-к від 11.03.2016 року [PERSON] призначено виконуючим обов'язки директора ДП «Угерський спиртовий завод» відповідно до рішення ліквідаційної комісії Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», оформленого Протоколом №22 від 10.03.2016 року, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 6 статті 36\~та\~пунктах 1,2\~і\~6 статті 40\~цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно з абз. 6 п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» в усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював. Поясненнями осіб, які беруть участь у справі, встановлено, що 12.03.2016 року наказу на звільнення [PERSON] із посади заступника керівника з питань безпеки у звязку зі скороченням штату працівників відповідно до п.\~1 ч.1 ст. 40 КЗпП України не було оформлено, а також не було здійснено виплату позивачу вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Відповідно до письмового заперечення на позовну заяву представника відповідача, останній не видав наказ на звільнення [PERSON] із посади заступника керівника з питань безпеки у звязку зі скороченням штату працівників через численні заяви позивача про відкликання його заяви про звільнення, що продемонструвало тверде бажання позивача працювати на займаній посаді, а тому відповідачем було прийнято рішення повернутися до питання подальшого перебування позивача у трудових відносинах після його виходу на роботу. Проте наведене не знайшло підтвердження у судовому засіданні, так як відповідачем не було видано наказу про скасування наказу №16/2 від 07.09.2015 згідно з яким було прийнято рішення скоротити посади заступника керівника з питань безпеки та начальника охорони Вузлівського МПД ДП «Укрспирт». Судом встановлено, що 25.08.2016 р. Наказом №8/2-к від 25.08.2016 року відповідач звільнив позивача з роботи у звязку із прогулом без поважних причин (п.4 ст. 40 КЗпП України). Вказаний наказ позивач отримав 22.09.2016 р., що стверджується записами в розсилці про отримання документів Вузлівського МПД ДП «Укрспирт». Згідно з оспорюваним Наказом №8/2-к від 25.08.2016 року підставою звільнення є копія акту про відсутність на роботі Вузлівського МПД ДП «УКРСПИРТ» в період з 01.08.2016 р. по 05.08.2016 p.; копія подання про надання згоди на звільнення за прогул без поважних причин від 16.08.2016 року; копія витягу із протоколу засідання профспілкового комітету Вузлівського МПД ДП «УКРСПИРТ» від 23.08.2016 року; копія службової записки керівника Вузлівського МПД ДП «УКРСПИРТ» № 385 від 25.08.2016 p.; копія листа Вузлівського МПД ДП «УКРСПИРТ» від 09.03.2016 р. № 116; копія листа Вузлівського МПД ДП «УКРСПИРТ» від 04.03.2016 р. № 102. Відповідно до письмового заперечення на позовну заяву представника відповідача позивач був відсутній на робочому місці тривалий час, причин відсутності не повідомляв, на телефонні дзвінки не відповідав, а тому відповідач не дивлячись на всі спроби отримати інформацію залишався бути необізнаним про дійсні причини відсутності позивача на роботі, до поки з публікацій в ЗМІ йому стало відомо, що [PERSON] працює виконуючим обов'язки директора ДП «Угерський спиртовий завод». Після цього, 05.08.2016 року працівниками Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» було складено акт про відсутність [PERSON] на роботі з 01.08.2016 року по 05.08.2016 року. Згідно зі згаданим Актом комісія у складі представника відповідача - провідного юрисконсульта Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» [PERSON], менеджера з персоналу [PERSON] та провідного бухгалтера [PERSON] у звязку із тривалою відсутністю без поважних причин на роботі заступника керівника з питань безпеки Вузлівського МПД ДП «Укрспирт» [PERSON] здійснила виїзд на його місце проживання ([ADDRESS]). Позивач двері не відчинив та відмовився надавати будь-які письмові чи усні пояснення щодо його відсутності на роботі та попросив не займати його часу. Проте у судовому засіданні вказані факти свідками не були підтверджені, а позивачем були заперечені, оскільки останній понад рік не проживає за вказаною адресою. Крім того, судом встановлено, що відповідно до абз. 9 п. 8 Інструкції з питань, повязаних із звільненням працівників у випадку змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників ДП «Укрспирт» проект наказу на звільнення працівника у звязку з скороченням штату або посади (п.1.ст. 40 КЗпП) та всі матеріали, які стосуються його звільнення надаються до відділу кадрів апарату управління ДП «Укрспирт». Сам наказ підписується керівником ДП «Укрспирт», що підтверджується затвердженою формою такого наказу в Додатку 8 до вказаної Інструкції. Згідно з Додатків № 1 і 2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 липня 2010 року № 672 «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікером-горілчаної промисловості», якою прийнято ліквідувати Державний концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн «Укрспирт») та утворити Державне підприємство спиртової та лікером-горілчаної промисловості» (ДП «Укрспирт») ДП «Укрспирт» є правонаступником концерну «Укрспирт», а Вузлівське МПД і ДП «Угерський спиртовий завод» входять до складу ДП «Укрспирт» та централізовано ним координуються та контролюються. А отже, накази про звільнення позивача зі займаної посади у Вузлівському МПД та про прийняття його на роботу на посаду виконуючим обов'язки директора ДП «Угерський спиртовий завод» мали бути оформлені відділом кадрів апарату управління ДП «Укрспирт», а тому відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач не оформив наказ про звільнення позивача у звязку із скороченням посади оскільки йому було невідомо про те чи перебуває позивач на лікарняному, а чинним законодавством заборонено звільнення працівників у період їх тимчасової непрацездатності. Враховуючи наведене, суд зазначає, що твердження того, що відповідачу не було відомо про дійсні причини відсутності позивача на робочому місці, а також того, що комісією було здійснено виїзд на місце проживання позивача, де останній відмовився давати пояснення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. У звязку із задоволенням позову та з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1653,60 грн.

Outcome: approved