Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні майном, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем придбана квартира [ADDRESS] . Зазначає, що відповідач періодично перебуває на заробітках за межами України. Згоди щодо порядку користування з квартирою з відповідачем не досягнуто. Враховуючи викладене, а також посилаючись на те, що права позивача володіти, розпоряджатися та користуватися майном набутим у шлюбі порушені, просила суд задовольнити позовні вимоги шляхом встановлення порядку користування квартирою. Ухвалою суду від 03.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.08.2004 у виконкомі Вегінівської сільської ради, актовий запис № 5. В період шлюбу народились діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.10.2020 шлюб між подружжям розірвано. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач посилається на те, що в період перебування у шлюбі, 25.12.2007 колишнім подружжям за спільні кошти придбана квартира [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу оформлений на Відповідача. Відповідно до технічного паспорту загальна площа квартири складає 72,7 кв.м, площа кімнат 45,6 кв.м., кімната площею 16.9 кв.м. (приміщення № 4 у технічному паспорті), кімната площею 14.0 кв.м. (приміщення № 5 у технічному паспорті) та кімната площею 14,7 кв.м. (приміщення № 8 у технічному паспорті), Враховуючи площу кімнат, рівні права співвласників, обов`язок батьків про забезпечення належного розвитку дітей їх права та інтереси, позивач просить встановити наступний порядок користування спірною квартирою: в користування [PERSON] , з огляду та на, що з позивачем проживають діти виділити кімнати площею 14,7 кв.м. та 14,0 кв.м.; в користування [PERSON] виділити кімнату площею 16,9 кв.м.; місця загального користування залишити в спільному користуванні. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 СК України визначено, що майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Окрім того, Конституцією України у ст. 41 та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, беручи до уваги принцип непорушності права власності, а також зважаючи на те, що позивач з дітьми не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його реалізації, суд вважає за доцільне, з метою уникнення непорозумінь між колишнім подружжям, виділити позивачу та дітям кімнати площею 14,7 кв.м. та 14,0 кв.м.; в користування відповідача виділити кімнату площею 16,9 кв.м.; місця загального користування залишити в спільному користуванні, що в свою чергу не суперечитиме вимогам чинного законодавства та відповідатиме сталому порядку користування, який склався у сторін. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved