Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, якою, із урахуванням збільшення розміру позовних вимог та уточнення предмету позову просив стягнути з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 400,00 гривень щомісяця, на утримання сина [PERSON] [INFO] починаючи з 01.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] додаткові витрати на сина [PERSON] [INFO] в сумі 6125,50 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 05.02.2014 року Комсомольським районним судом м. Херсона з позивача на користь [PERSON] було стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в сумі 400 грн. щомісяця до повноліття дитини, а також одноразово стягнути з позивача на користь відповідача суму додаткових витрат в розмірі 1506,00 грн.. На час винесення рішення суду дитина мешкала разом із відповідачем по справі. Проте, на початку кввітня 2014 року дитина [PERSON] переїхав мешкати до позивача, за адресою [ADDRESS], де мешкає і зараз та перебуває на повному утриманні позивача по справі. При цьому відповідач участі в утриманні дитини не приймає та, відповідно, не надає матеріальної допомоги, що підтверджується відповідним актом органу обслуговуючої організації за місце мешкання позивача. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.08.2014 року, яке набрало законної сили 01.09.2014 року, стягнення аліментів із позивача на користь відповідача припинено. Вказує про те, що відповідач офіційно ніде не працевлаштована, проте постійно виїжджає до іншої держави на заробітки. У судовому засіданні позивач повністю підтримав подану ним позовну заяву із рахуванням поданих ним уточнень, та просив її задовольнити на підставі досліджених судом доказів. Щодо ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, зокрема через засоби масової інформації, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи в її відсутність до суду не надавала. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача по справі та дослідивши подані ним докази, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.11.1997 року, батьками [PERSON], який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.02.2005 року серії [NUMBER] шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається з акту ТОВ «Україна» від 11.04.2014 року позивач разом із сином [PERSON] мешкають разом за адресою [ADDRESS]. Окрім того як встановлено рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.08.2014 року за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, починаючи з квітня 2014 року неповнолітній [PERSON] мешкає разом із позивачем, який займається вихованням сина та матеріально утримує останнього. Згідно договору № 85дм-13д від 01.09.2013 року [PERSON] починаючи з 01.09.2013 року до 2017 року проходить курс базової середньої освіти у Херсонському морехідному училищі рибної промисловості за державним замовленням. Так, згідно наданих позивачем квитанцій до прибуткових касових ордерів за жовтень-листопад 2014 року виданих ПП «Херсонський морський тренажерний центр Марін Про Сервіс» за послуги пов'язані із проходження навчання [PERSON] було сплачено загалом 1140,00 гривень. Окрім того, відповідно до дослідженого судом епікризу , медичного висновку та довідки про результати обов'язкового медичного профілактичного огляду [PERSON] починаючи з 2012 року останній має вади зору, через що потребує використання зорокорегуючих засобів. Відповідно до квитанцій ПП «Експресоптика» за придбання [PERSON], контактних лінз та за поточні послуги лікаря з цього приводу загалом було сплачено 7000, 00 гривень. Так, згідно 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За приписами ст. 184 цього ж Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ст. 191 цього ж Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вказівку позивача про те, що відповідач офіційно ніде не працевлаштована, проте має дохід працюючи за кордоном, суд приходить до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог та відповідно про наявність підстав до їх часткового задоволення із урахуванням вище приведених судом розрахунків, а саме понесених позивачем додаткових витрат на дитину на загальну суму 8140,00 грн.. При цьому суд бере до уваги те, що батьки приймають участь в утриманні неповнолітньої дитини порівну. Разом із тим, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими в розумінні ЦПК України доказами тих обставин, що він вживав заходів до отримання від відповідача на користь спільного сина сторін аліментів за минулий час, про який йдеться у розглядуваному позові. Слід також зазначити, що позивачем навіть не вказано у самому позові на обставини, які б свідчили про наявність підстав до стягнення з відповідачки аліментів за минулий час. Окрім того, подані позивачем та досліджені судом квитанції з приводу оплати першим 1000,00 гривень спонсорської допомоги до навчального закладу де навчається дитина, не можуть бути прийняті судом як докази додаткових витрат на утримання дитини, оскільки такий платіж не є обов'язковим. Також суд не відносить до додаткових витрат на дитину придбання позивачем згідно дослідженої квитанції чоловічих напівчеревиків на суму 799,00 гривень, оскільки такі витрати є поточними. Окрім того наданий позивачем перелік у 17 пунктів спеціального одягу, що використовується зокрема курсантами морехідних училищ взагалі не може бути визнано судом документом в розумінні діючого законодавства, що підтверджує сплату будь-яких грошових коштів за певні речі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення із відповідача аліментів за минулий час а також щодо стягнення з відповідача додаткових витрат пов'язаних зі сплатою спонсорської допомоги та сплатою за напівчеревики і спецодяг слід відмовити. Питання щодо розподілення судових витрат по справі суд вирішує із урахування положень ст. 88 ЦПК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного, та

Outcome: partial