Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, у якому просить суд ухвалити рішення яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] відповідно до судового наказу, виданого Печерським районним судом міста Києва 31 серпня 2018 року у справі № 757/36071/18-ц з 1/4 його заробітку до 6000 грн. В ході розгляду справи позивач не одноразово змінював позицію стосовно суми до якої він просив зменшити розмір аліменти, однак остаточно просив суд зменшити аліменти до 5000 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що він та відповідачка перебували у шлюбних відносинах за час перебування у яких у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з відповідачкою. 31 серпня 2018 року Печерським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 757/36071/18-ц, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти в розмірі однієї чверті частини заробітку доходу, не менше п`ятдесяти відсотків , але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 24 липня 2018 року до досягнення дитини повноліття. Як на підставу для зменшення розміру присуджених судом аліментів позивач посилається на те, що він отримує дохід як фізична особа-підприємець, відноситься при цьому до 3 групи платників єдиного податку, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку від 01 серпня 2017 року, відповідно до якого позивач відноситься до платників єдиного податку 3 групи без реєстрації ПДВ, що свідчить про те, що такі фізичні особи-підприємці ведуть тільки облік доходів, без врахування своїх витрат і, відповідно, сплачують єдиний податок з загального (валового) доходу. Таким чином, визначення розміру аліментів у частині від доходу фізичної особи-підприємця, який відноситься до 3 групи платників єдиного податку та не є платником ПДВ, що призведе до визначення розміру аліментів із загального доходу позивача, в який, в цілях оподаткування саме цієї групи платників податків, включений і чистий дохід і витрати, які несе підприємець при здійсненні своєї діяльності Вказане, на думку позивача, призведе до порушення основних завдань цивільного судочинства та балансу участі батьків в утриманні дитини, яке гарантоване нормами Сімейного Кодексу України. Також позивач вказав, що його утриманні перебуває матір пенсійного віку, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, яка має потребу у постійному отриманні медичного забезпечення (придбання ліків, та інше). При цьому, з огляду на встановлений ст.ст. 202, 203 СК України обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх батьків та брати участь у додаткових витратах на батьків, позивач також повинен його виконувати. Таким чином, на думку позивача розмір аліментів має бути встановлений судом з огляду також на те, що на утримані позивача перебуває його матір пенсійного віку. Серед іншого позивач зазначає, що він не відмовляється надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Водночас, відповідачка також повинна надати суду докази походження доходів, їх розміру та власних видатків, докази розмежування власних видатків та видатків дитини, розрахунок суми аліментів, для того, щоб розмір аліментів був обґрунтованим. Натомість, відповідачка не працює та не надає доказів того, що вона має можливість забезпечити фінансування потреби дитини у тій же мірі, що й позивач. Таким чином на думку позивача, стягнення з нього аліментів за судовим наказом у розмірі 1/4 від усіх доходів позивача призводить до порушення його прав щодо рівності прав та обов`язків подружжя щодо їх дитини, та покладає тягар утримання неповнолітньої дочки тільки на позивача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 січня 2019 року відкрито провадження у справі та надано відповідачці строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. 25 березня 2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшов відзив представник відповідачки на позовну заяву позивача. Відповідно до змісту якого відповідачка у повному обсязі не визнає вимоги пред`явлені позивачем, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами. Зокрема в обґрунтування своїх заперечень представник відповідача послалася на те, що позивач у своїй позовній зазначає не тільки про зміну розміру, але й про зміну способу стягнення аліментів, що суперечить положенню ч. 3 ст. 181 СК України. При цьому, сам по собі спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється рішенням суду лише за позовом одержувача аліментів. Крім того, у своєму відзиві представник відповідачки зазначила, що позивачем ніяким чином не доведено наявності обставин, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів. 24 квітня 2019 року відповідач подав відповідь на відзив, в якому заперечує проти наданих відповідачкою та її представником доказів на обґрунтування їх заперечень та просить суд не приймати дані докази до уваги при ухваленні рішення. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали пред`явлені вимоги з урахуванням поданих ними та зібраних судом доказів. Представник відповідачки проти задоволення позову заперечувала, пославшись на недоведеність позивачем своїх вимог. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах за час перебування в яких у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з відповідачкою. 31 серпня 2018 року Печерським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 757/36071/18-ц, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти в розмірі однієї чверті частини заробітку доходу, не менше п`ятдесяти відсотків , але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 24 липня 2018 року до досягнення дитини повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на наявність підстав для зменшення розміру раніше присуджених аліментів, які визначені ч. 1 ст. 192 СК України. Зокрема вказує в якості правових підстав для зміни розміру аліментів наявність вкрай невигідної системи оподаткування його доходів, як фізичної особи підприємця, наявність на його утриманні матері пенсійного віку та бажання відповідачки задовольнити власні фінансові потреби. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Диспозиція статті 192 СК України містить перелік обставин за яких суд може зменшити розмір аліментів за позовом платника аліментів, такими обставинами є зміна: матеріального стану, сімейного стану, стану здоров`я та інших обставин визначених СК України, які дають підстави для зменшення розміру присуджених судом аліментів. Разом з тим, позивач не надав суду доказів на обґрунтування позовних вимог, а саме зміни матеріального становища, сімейного стану наявності на його утриманні інших осіб, які в силу Закону потребують матеріальної допомоги з його боку. В ході розгляду справи не встановлено та позивачем не доведено, що він втратив працездатність, як і не доведено того, що у нього погіршився стан його здоров`я. Натомість із матеріалів справи вбачається, що позивач як станом на день видачі судом наказу про стягнення з нього аліментів, так і станом на день звернення до суду з даним позовом має сталий дохід, про що свідчать надані позивачем податкові декларації за три квартали 2018 року. Наявність такого доходу не заперечувалось в ході розгляду справи і самим позивачем. Сам по собі факт наявності матері пенсійного віку не може бути достатнім доказом того, що позивач утримує матір, оскільки як вбачається із пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого на ім`я матері позивача - [PERSON] від 02 жовтня 2008 року, їй призначена пенсія за віком, а отже обставини, щодо перебування матері позивача на пенсії існували ще на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Також суд не приймає до уваги посилання позивача на невигідну систему оподаткування його доходів, яка не враховує понесених ним витрат, оскільки позивач самостійно визначив для себе відповідну систему оподаткування з урахуванням виду діяльності та обсягу доходів, відтак і може її змінювати. Таким чином, вказана обставина не може впливати на обсяг його аліментних зобов`язань. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Визначивши та дослідивши обставини, передбачені статтею 182 СК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 СК України, оскільки позивач не надав суду доказів погіршення його матеріального стану, сімейного стану та стану його здоров`я у порівнянні із обставинами, які були на час видачі судом наказу про стягнення з нього аліментів та перебування на його утриманні матері, яка отримує пенсію за віком. Також позивачем не наведено інших обставин передбачених цим Кодексом, які б давали суду підстави для зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed