Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просить визнати її втратившою право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстрації за цією адресою. В обґрунтування позову позивач послався на те, що [PERSON] це його колишня дружина, з якою шлюб було розірвано за рішенням суду від 23.01.2014 року, оскільки спільне життя в них не склалось і вони припинили спільно проживати з серпня 2013 року . З серпня 2013 року [PERSON] разом із дітьми виселилась з будинку, забрала всі речі, в тому числі і дитячі та постійно проживає за адресою [ADDRESS]. Однак на сьогоднішній день залишається зареєстрованою в належному йому будинку на праві приватної власності, внаслідок чого він вимушений сплачувати додатково комунальні послуги. Також він має намір розпорядитись своїм будинком, а у зв'язку з наявністю реєстрації відповідачки в його будинку він у цьому праві обмежений. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечувала та подала зустрічний позов від себе та в інтересах малолітньої доньки [PERSON], про вселення до будинку [PERSON], оскільки вона виселилась з його будинку в серпні 2013 року у зв'язку з його агресивною поведінкою. [PERSON] перешкоджає їй проживати в спірному будинку, змінив замки і вона вимушена проживати по будинкам знайомих та рідних, оскільки не має власного житла. Просить суд вселити її з дітьми до будинку [PERSON] та усунути перешкоди в користуванні житловим будинком. [PERSON], другий позивач за зустрічним позовом, просить суд розглянути справу за його відсутності, на позові матері до батька про вселення наполягає. ( а.с. 65) Представник служби у справах дітей Нікопольської районної державної адміністрації вважає, що зустрічний позов матері та її неповнолітньої доньки [PERSON] про вселення слід задовольнити. Позивач [PERSON] проти зустрічного позову заперечував та просив суд відмовити, оскільки [PERSON] добровільно виселилась з будинку та забрала всі свої та дитячі речі в серпні 2013 року, оскільки між ними постійно відбувались конфлікти та непорозуміння, що призвело до розірвання шлюбу. Вона заздалегідь до цього дня робила в будинку до якого переїхала ремонт, а коли він був на роботі вона виселилась та забрала не тільки речі, а й майно з будинку: люстри, меблі, штори тощо. Наміру проживати разом з ним в будинку вона не має і ніколи про це не просила, і цей позов подала у зв'язку з тим, що між ними існує спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. Замки він не змінював. В будинку два входа і ключі в неї є, на одних вхідних дверях він вимушений був змінити замок, оскільки , коли дружина виселялась, то заблокувала ключем двері, то йому , щоб відімкнути двері треба було відмикати замок свердлом за допомогою брата. Також зазначив, що син [PERSON] також ніколи не просився проживати з ним і він не перешкоджав йому ніколи проживати в цьому будинку, до того ж до сина та доньки в нього немає ніяких позовних вимог щодо зняття їх з реєстрації, він бажає визнати втратившою право користування будинком тільки колишню дружину. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] ( а.с. 8,9,21) В зазначеному будинку зареєстровані та проживали до серпня 2013 року [PERSON] ( колишня дружина), [PERSON] , [INFO]( син позивача), [PERSON], [INFO] ( донька позивача) ( а.с.10) В серпні 2013 року [PERSON] внаслідок припинення шлюбних відносин з [PERSON] разом з дітьми виселилась з будинку, забравши свої та дітей речі та деякі меблі, люстри, штори, що не заперечувалось [PERSON] в судовому засіданні та підтверджено свідками [PERSON] ( братом позивача), [PERSON] ( матір'ю [PERSON]), а також актом від 30.08.2014 року ( а.с.7) З серпня 2013 року [PERSON] разом з дітьми постійно проживає за адресою [ADDRESS] в житловому будинку, що належить її матері [PERSON] 23 січня 2014 року за рішенням Нікопольського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано ( а.с. 6) Як вбачається з рішення суду з серпня місяця 2013 року [PERSON] та [PERSON] поновлювати шлюбні відносини не намагались ( а.с.6) Посилання [PERSON], що [PERSON] перешкоджає їй проживати в [ADDRESS] в судовому засіданні підтвердження не знайшли, оскільки і сама [PERSON] і свідки в судовому засіданні підтвердили, що вона добровільно виселилась з цього будинку та забрала речі, в тому числі меблі без наміру повертатись до будинку та проживати в ньому у зв'язку з постійним сварками з чоловіком. Само по собі посилання на постійні сварки між подружжям та конфлікти під час перебування у шлюбі не є доказом, що [PERSON] перешкоджав їй проживати в цьому будинку. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулась зі скаргою до органів міліції та суду з приводу вселення в будинок позивача, тільки після отримання позову про визнання її втратившою право користування будинком. Те, що позивач поміняв ключі на вхідних дверях в судовому засіданні також підтвердження не знайшло. Доказів, що [PERSON] разом з дітьми з серпня 2013 року намагалась повернутись до будинку також суду не надано. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] про визнання втратившою право користування житловим будинком [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до статті 405 ЦК України у зв'язку з її добровільним виселенням з серпня 2013 року та відсутністю в будинку позивача понад рік без поважних причин, а вимоги за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] не підлягають задоволенню у зв'язку з недоведеністю обставин, що [PERSON] перешкоджає вселенню [PERSON] та [PERSON], [PERSON] до будинку.

Outcome: approved