Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті матері позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, що зокрема складається з 49/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом, спадщину прийняв шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, однак нотаріус відмовив позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на вище зазначене нерухоме майно, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті матері. За вказаних обставин просив визнати за ним право власності на 49/100 частин житлового будинку № 6, розташованого за адресою: с. Роздольне Каховський район Херсонська область, вул. Будьонного. Позивач в судове засідання про дату, час і місце судового розгляду оповіщений належним чином у встановленому порядку, не зявився, про причини неявки, їх поважність не повідомив. Представник позивача в судове засідання не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання представник Роздольненської сільської ради Каховського району не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що 04 листопада 2013 року, померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 49 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився 18 січня 1971 року, його матірю є [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до виданої Роздольненською сільською радою Каховського району довідки від 10 березня 2015 року, [PERSON] була зареєстрована та проживав по 04 листопада 2013 року в с. Роздольне Каховський район Херсонська область, вул. Будьоннного, б. № 6[ADDRESS], разом з сином [PERSON] Заповіт від її імені складений на користь сина не скасований та не відмінений (а.с. 17). Як вбачається зі складеного [PERSON] та посвідченого секретарем Роздольненської сільської ради заповіту від 15 лютого 2011 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: право на квартиру номер один в будинку номер шість, яка розташована в с. Роздольне Каховського району Херсонської області по вул. Будьонного, що належало її на праві власності заповіла [PERSON] (а.с. 5). 21 березня 1997 року між колективним сільськогосподарським підприємством арготорговою фірмою «Краса Херсонщини» (далі підприємство) та [PERSON] укладено договір куплі-продажу, який посвідчений 21 березня 1997 року державним нотаріусом Каховської районної державної нотаріальної контори (зареєстровано в реєстрі за №\~468), за умовами якого підприємство продало, а [PERSON] купила квартиру номер один, розташовану в с. Роздольне Каховського району по вул. Будьнного у будинку номер сто шістдесят один (а.с.4). Вказаний договір зареєстровано в Каховському БТІ 15 січня 1998 року за № 194/2, власником квартири № 1 вказано [PERSON] (а.с. 4 зв.). Згідно з рішенням Роздольненської сільської ради Каховського району «Про інвентаризацію житлового фонду населених пунктів Роздольненської сільської ради та пере нумерацію будинків» від 23 лютого 2005 року № 14, нумерацію будинку по вул. Будьонного в с. Роздольне, що належить [PERSON] змінено з «б. № 161 кв. № 1» на «б. № 6 кв. № 1» (а.с. 9). Відповідно до технічного паспорту на квартирний (багатоквартирний) житловий будинок виготовленого станом на 03 липня 2014 року, обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: с. Роздольне, вул. Будьонного, 6, 51/100 частки якого належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та 49/100 частки, що не переоформленні належать [PERSON] (а.с. 10 13). Постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 06 березня 2015 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у звязку з ненаданням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, відмовлено (а.с. 3). Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч. 1 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вище наведені норми цивільного права, вбачає, що відповідно до законодавства, яке було чинне на час набуття права власності на квартиру спадкодавцем, передбачалася державна реєстрація права власності, проте виникнення права власності на квартиру не залежала від державної реєстрації. Суд приходить до висновку про те, що [PERSON] набула право власності на квартиру № 1 в житловому будинку № 6, який знаходиться в с. Роздольне Каховського району Херсонської області, вул. Будьонного, правомірно з дотриманням вимог законодавства, що діяло на час виникнення права власності. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів (ст.ст. 11, 60 ЦПК України). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у звязку з неможливістю оформлення позивачем права власності на квартиру, що належала померлій матері на праві власності, порушуються його законні права та інтереси, як спадкоємця за заповітом, які підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на квартиру № 1 в житловому будинку № 6. Вбачає правомірність набуття права власності [PERSON] на спадкове майно квартиру. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачем дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами.

Outcome: approved