Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про надання права на завершення приватизації земельної ділянки. Мотивує свій позов тим, що [INFO] року померла його батько [PERSON]. Останньому рішенням Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області №5/4 від 01 квітня 1994 року було безоплатно передано у приватну власність земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,08 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,40 га. Батько позивача за життя не завершив процес приватизації вищевказаних земельних ділянок. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого батька за законом. Після смерті батька позивач прийняв спадщину, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,08 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,40 га, а також визнати за ним право власності на реєстрацію вищевказаних земельних ділянок. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду просив справу слухати у його відсутність, позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Представник відповідача - Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права на завершення приватизації земельних ділянок. Справу просить слухати у його відсутність. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] року. Довідкою Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області №108 від 03 березня 2018 року стверджується, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син [PERSON], тобто позивач, який прийняв спадщин шляхом фактичного володіння спадковим майном. З спадкової справи, заведеної 20 березня 2018 року Горохівською державною нотаріальною конторою за №106/2018 вбачається. що після померлого [INFO] року [PERSON] спадщину прийняв позивач, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 березня 2018 року стверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. власності. Відповідно до ст.1225 Цього Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з рішення Вільхівської сільської ради Горохівського району Волинської області №5/4 від 01 квітня 1994 року, [PERSON] було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,08 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,40 га. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом. Успадкувавши частину спадкового майна, він успадкував право на завершення приватизації, яке мав за життя його батько, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.13 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п. 3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті батька, набув право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача про визнання за ним права на здійснення реєстрації права власності з отриманням витягу з державного реєстру прав на вказані вище земельні ділянки, оскільки це право закріплене законом та на час вирішення даного спору стосовно позивача не порушене.

Outcome: partial