Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: земельних ділянок, що розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області (площею 1,04 га - кадастровий номер 5124183600:01:005:0978), (площею 0,2340 га - кадастровий номер 5124183600:02:001:0149), (площею 0,0919 га - кадастровий номер - 5124183600:02:001:0244), площею 4,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, житлового будинку по [ADDRESS] та житлового будинку по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законодавством строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем. Пізніше, 08.08.2019 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача по справі, у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] , помер [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] , померла [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; копія заповіту від 12.03.2012 р., згідно якого [PERSON] , заповів сину [PERSON] все своє майно; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] »; копія довідки Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 05.08.2019 р., згідно якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з ним мешкав син [PERSON] ; копія довідки Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 23.07.2019 р., згідно якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з нею мешкав чоловік [PERSON] ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,2340га (кадастровий номер 5124183600:02:001:0149), власник - [PERSON] ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0919 га (кадастровий номер 5124183600:02:001:0244), власник - [PERSON] ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,04 га (кадастровий номер 5124183600:01:005:0978, 5124183600:01:005:0980), власник - [PERSON] ; копія державного акту на право приватної власності на землю площею 4,12 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - [PERSON] ; копія витягу про державну реєстрації прав, власник житлового будинку по [ADDRESS] - [PERSON] ; копія витягу про державну реєстрації прав, власники житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] ; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , самочинних споруд не має; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , самочинних споруд не має, власники [PERSON] та [PERSON] ; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку садибного типу з господарсько - побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги був чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не оформив її відповідно до діючого законодавства. 18.07.2018 р. [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: земельних ділянок, що розташовані на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області (площею 1,04 га - кадастровий номер 5124183600:01:005:0978), (площею 0,2340 га - кадастровий номер 5124183600:02:001:0149), (площею 0,0919 га - кадастровий номер - 5124183600:02:001:0244), площею 4,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, житлового будинку по [ADDRESS] та житлового будинку по [ADDRESS] . Під час життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом. У встановлений законодавством строк, позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем. Ці обставини підтверджуються довідкою Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 05.08.2019 р. Інших спадкоємців не встановлено. 08.08.2019 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії.. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved