Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що 18.06.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» правонаступником прав та обов»язків якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 522А/08-3, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] кредит для придбання автомобіля у розмірі 88408,50 грн. за плату в розмірі 22 процентів річних, терміном до 10.06.2015 р. 14.11.2008 р. [PERSON] в односторонньому порядку збільшив процентну ставку до 25 процентів річних. В забезпечення зобов»язання [PERSON] за кредитним договором, був укладений Договір поруки між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], згідно до умов якого поручитель [PERSON] солідарно відповідає перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов»язань в повному обсязі за Кредитним договором та додаткових договорів до нього. Відповідач порушив свої зобов»язання за кредитним договором, в результаті чого, утворилась заборгованість, яка станом на 12.06.2015 р. становить 235247,19 грн., з яких: загальна заборгованість за кредитом -85299,64 грн.; відсотків за користування кредитом 123422,38 грн.; комісії за розрахункове обслуговування 8882,98 грн.; неустойка 17642,19 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору № 522А/08-3 18.06.2008 року, укладеного між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], [PERSON] надав [PERSON] кредит для придбання автомобіля у розмірі 88408,50 грн. за плату в розмірі 22 процентів річних, терміном до 10.06.2015 р. (а.с.4-11). Також, 18.06.2015 р. в забезпечення зобов»язання [PERSON] за кредитним договором, був укладений Договір поруки між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], згідно до умов якого поручитель [PERSON] солідарно відповідає перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов»язань в повному обсязі за Кредитним договором та додаткових договорів до нього(а.с.17-18). 14.11.2008 р. [PERSON] в односторонньому порядку збільшив процентну ставку до 25 процентів річних, про що повідомив позивача листом № 17/3-01-209 від 04.11.2008 р.(а.с.16).. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 12.06.2015 р. становить 235247,19 грн., з яких: загальна заборгованість за кредитом -85299,64 грн.; відсотків за користування кредитом 123422,38 грн.; комісії за розрахункове обслуговування 8882,98 грн.; неустойка 17642,19 грн. Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником забовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обовязки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконав свої обовязки за договором. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.22 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 2352,47 грн., підлягає солідарному стягненню з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved