Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.10.2006 р. між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 012/06-11/2243, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 330000 грн., строком до 26.10.2009 р., зі сплатою 19 % річних за користування кредитним коштами, комісії згідно умов договору та тарифів. 19.07.2007 р. між ним та відповідачем укладено Додаткову угоду № 2 про зменшення відсоткової ставки до Кредитного договору, відповідно до умов якої строк користування кредитом було змінено, було встановлено ліміт розміром 330000 грн., строком до 26.10.2010 р., зі сплатою 17,5 % річних з 19.07.2007 р. 28.09.2009 р. між ним та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 3 до Кредитного договору, відповідно до умов якої строк користування кредитом змінено, відповідачу було встановлено ліміт розміром 330000 грн., строком до 26.10.2011 р., зі сплатою 25 % річних. 22.03.2010 р. між ним та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 012/06-11/2243/4 до кредитного договору, за умовами якої тимчасово, на період з 30.03.2010 по 30.07.2010 р. відповідачу було зменшено розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінено строк його сплати відповідно до Графіку повернення кредиту та сплати інших платежів. 28.12.2010 р. між ним та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 012/06-11/2243/4 до Кредитного договору відповідно до якої вони дійшли згоди доповнити кредитний договір обставинами, що мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів. 23.05.2013 р. між ним та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 012/06-11/2243/6 до Кредитного договору, за умовами якої з 24.05.2013 р. фактичну заборгованість за сумою кредиту збільшено на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбулася зміна строку погашення заборгованості. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.05.2018 р. утворилася заборгованість у розмірі 127788 грн. 13 коп., з яких: 64313 грн. 82 коп. заборгованість за кредитом; 63474 грн. 31 коп. заборгованість за відсотками, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 62145 грн. 74 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 012/06-11/2243 від 26.10.2006 р. у сумі 127788 грн. 13 коп. та судовий збір у сумі 1916 грн. 82 коп. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Черненко Ю.О. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] Е.А. Пономаренко О.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думки сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2006 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 012/06-11/2243, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 330000 грн., строком до 26.10.2009 р., зі сплатою 19 % річних за користування кредитним коштами, комісії згідно умов договору та тарифів. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій\~статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті\~530,\~631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення відповідачем заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, кінцевий строк повернення кредиту - до 26.10.2015 р., так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 27 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом. Наслідки\~\~прострочення\~\~позичальником повернення позики визначено у\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(частина друга\~статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов`язання боржником йдеться також у частині першій статті\~611, частині другій - четвертій статті\~612 ЦК України, частині першій, другій\~статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено\~місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою\~статті 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи, що останній обов`язковий платіж за спірним договором відповідач здійснив 01.07.2015, тому строк позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме з 01.08.2015, за який відповідачем не було внесено грошових коштів. За таких обставин та з врахуванням наведених норм матеріального права суд застосовує позовну давність, оскільки останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором № 012/06-11/2243 від 26.10.2006 р. відповідачем був внесений 01.07.2015 р., а з позовом до суду позивач звернувся 21.08.2018 р. Положеннями частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України та відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.01.2013 р. № 10-70/0/4-13 встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed