Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , посилаючись на обставини укладення між сторонами 21 червня 2007 року кредитного договору б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 6700 грн. із сплатою процентів за користування кредитом. Відповідачка не виконувала договірних зобов`язань, станом на 15 липня 2019 року виникла заборгованість з врахуванням процентів, пені та штрафних санкцій в сумі 14919,49 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки. Представник позивача подав письмову заяву з проханням розглянути справу в порядку спрощеного провадження у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до наступного. Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів норми ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Таким чином, кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у вигляді одного документа (що містить усі істотні умови), підписаного обома сторонами, або у вигляді декількох документів, якими сторони обмінялися (листи, телеграми, телетайпне чи електронне повідомлення тощо). При цьому документи, якими сторони обмінюються, також мають містити підписи відправників. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач посилався на те, що 21 червня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Зазначив, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає договір. В наданій позивачем та дослідженій в судовому засіданні письмовій заяві позичальника ROXRRC20940050, яка підписана сторонами 21 червня 2007 року, зазначені обставини отримання [PERSON] у позивача строкового кредиту в сумі 3080 грн. на строк 38 місяців з 21 червня 2007 року по 21 червня 2010 року, із зобов`язанням сплати процентів у розмірі 1% на місяць, одноразової винагороди в розмірі 280 грн., щомісячної винагороди у розмірі 55,44 грн., сплати щомісячного платежу в розмірі 157 грн. 99 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії а також інших витрат згідно з Умовами. Доводи позивача, що [PERSON] порушила строки повернення кредитної заборгованості є доведеними, а тому позов в цій частині слід задовольнити, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість по кредиту та простроченому кредиту. Разом з тим, зобов`язання сплати відсотків в розмірі 8,5% в місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом в письмовій заяві пов`язане з посиланням на п. 4.2 Умов (Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21 червня 2007року) Позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідачка підписуючи заяву позичальника, та відповідно, брала на себе зобов`язання зі сплати штрафної санкції у разі порушення зобов`язання. Таким чином обставини ознайомлення відповідачки з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку не доведені позивачем, а самі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Враховуючи, що в заяві не були зазначені умови щодо стягнення штрафу, пені за порушення грошового зобов`язання, то вимога банку про їх стягнення з відповідачки є необґрунтованою. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, часткове визнання відповідачкою позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, стягненню підлягає заборгованість з тіла кредиту в сумі 6560,31 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 2787,55 гривень, всього 9347,86 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог - 1203,61 гривень витрат на оплату судового збору (9347,86 х 1921 : 14919,49). На підставі викладеного, ст. ст. 526, 549, 551, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial