Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, яким просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 39/2Ж від 24.11.2005 року в розмірі 6 666 584,83 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 4 999 984,00 грн., заборгованість за відсотками 1 666 600,83 грн., а також судовий збір в сумі 3 441,00 грн. Представник позивача подав клопотання від 04.11.2014 року про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. [PERSON] справу просив розглядати у свою відсутність, вимоги позову відносно нього не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Представник [PERSON] - [PERSON] подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову відносно свого довірителя заперечував. [PERSON] в судове засідання повторно, 29.09.2014 року, 05.11.2014 року не з'явилась, судові повістки повернуті з відміткою про непроживання за останньою відомою адресою проживання ([ADDRESS]), місце її реєстрації по Одесі та Одеській області судом не встановлено, тому суд вважає, що відповідач- [PERSON] в передбачений ст. 74 ЦПК України була сповіщена про дату, час та місце проведення судового засідання. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудекскавація» в судове засіданні повторно не з'явився, відповідно до ст. 74 ЦПК України сповіщався про дату, час та місце проведення судового засідання, в зв'язку із чим суд вважав можливим розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав: 24.11.2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі -Кредитор) та ТОВ «Укрбудекскавація» (далі-Позичальник), укладено кредитний договір №39/2Ж, з урахуванням змін, внесених додатковими договорами № 102/4Ж від 23.12.2005 року, № 5/4Ж від 17.01.2007 року, № 5/4 Ж від 25.09.2008 року, № 90/4Ж від 24.03.2010 року, кредитора надав, а позичальник отримав у банку кредит в розмірі 5 000 000,00 гривень, зі строком погашення кредиту - не пізніше 30 листопада 2010 року, і зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом за ставкою 17% річних. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої порукою вимоги між кредитором та [PERSON] укладено договір № 8/3Ж від 29.03.2010 року, між кредитором та [PERSON] укладено договір поруки №9/3Ж від 29.03.2010 року, між кредитором та [PERSON] укладено договір поруки № 7/3Ж від 24.03.2010 року. Відповідно до зазначених договорів поруки відповідачі взяли на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором виконати зобов'язання позичальника по сплаті кредитору: заборгованості в розмірі 5 000 000,00 гривень, відсотків, нарахованих за користування кредитом; неустойки (штрафу, пені); збитків завданих кредитору. 28.07.2010 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «ІЗІ ЛАЙФ» укладено договір відступлення права вимоги №39/78. згідно з п.п. 1.1. договору відступлення права вимоги Первісний кредитор передає Новому кредитору право вимоги за кредитним договором №39/2Ж від 24.11.2005 року (разом з договорами про внесення змін до кредитного договору). Пунктом 1.4. договору відступлення права вимоги передбачено, що до ТОВ «КУА «ІЗІ ЛАЙФ» переходять всі без винятку права та обов'язки ПАТ «Промінвестбанк» за кредитним договором №39/2Ж від 24.11.2005 року. ТОВ «Укрбудекскавація» свої зобов'язання за кредитним договором не виконувало належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.05.2012 року у справі № 5009/1039/12, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.02.2013 року, стягнуто з ТОВ «Укрбудекскавація» на користь ТОВ «КУА «ІЗІ ЛАЙФ» заборгованості за кредитним договором №39/2Ж від 24.11.2005 року 6 666 584,83 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 4 999 984,00 грн., заборгованість за відсотками 1 666 600,83 грн. На теперішній час рішення господарського суду Запорізької області від 21.05.2012 року у справі № 5009/1039/12 не виконано. Враховуючи вищевказані обставини позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі 6 666 584,83 грн., з яких заборгованість за кредитом в сумі 4 999 984,00 грн., заборгованість за відсотками 1 666 600,83 грн., та судові витрати у розмірі 3441 гривень понесені позивачем по даній справі. Правовідносини, які виникли між сторонами по даній цивільній справі врегульовані нормами ЦК України та умовами кредитного договору від 24.11.2005 року, додатковими угодами до кредитного договору, та договорами поруки. Частиною 1 ст.512 ЦК України відступлення права вимоги визначено як одна з підстав заміни кредитора у зобов'язанні, яка полягає у переданні кредитором своїх прав іншій особі за правочином. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що були на момент переходу цих прав, якщо інше не вставлено договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржнику не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.512 ЦК України відступлення права вимоги визначено як одна з підстав заміни кредитора у зобов'язанні, яка полягає у переданні кредитором своїх прав іншій особі за правочином. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що були на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 4.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати плату за кредит, відсотки за неправомірне користування кредитом на умовах і в порядку, передбачених договором, а також суми неустойки. У порушення вищезазначеного, позичальник у встановлений кредитним договором порядку та встановлені строки не виконав взятих на себе зобов'язань щодо повернення сум кредиту та сплати відсотків за користування. Cуд вважає, що з винесенням рішення у господарській справі зобов'язання боржника за кредитним договором не припиняються, а припиняється виконанням проведеним належним чином, тому поручителі продовжують нести відповідальність за невиконання зобов'язань за договором і після винесення судового рішення в господарській справі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та [PERSON] уклали договір поруки №9/3Ж від 29.03.2010 року, що підтверджується копією цього договору, наявною в матеріалах справи. Відповідно до умов вищезазначеного договору [PERSON], взяла на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед позивачем за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором виконати зобов'язання позичальника по сплаті кредитору: заборгованості в розмірі наданого кредиту; відсотків, нарахованих за користування кредитом; неустойки (пені); збитків завданих кредитору. Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору поруки №9/3Ж від 29.03.2010 року, позичальник та фінансовий поручитель є солідарним боржниками перед банком, та залишаються зобов'язаними за кредитним договором до повного виконання всіх своїх зобов'язань за ним у тому ж обсязі, що й позичальник. Проте в порушення ч. 2 ст. 554 ЦК України, якою передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, - станом на день подання позову відповідачем - [PERSON] не виконано зобов'язання за договором поруки, чим порушено права позивача. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України , яка визначає правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Оскільки договором поруки не встановлено додаткову субсидіарну відповідальність відповідачів, останні є солідарними боржниками за кредитним договором, на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за яким відповідачем надано поруку перед позивачем шляхом укладення договору поруки. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Cуд вважаэ доведеним, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі. Боржник зобов'язаний виконати свій обовєязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання (ч.1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до умов укладеного між сторонами справи кредитного договору позичальник зобов'язується належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені кредитним договором. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] суд приходить до висновку, що остання свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки № 9/3Ж не виконала, тому суд вважає необхідним, стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 39/2Ж від 24 листопада 2005 року в розмірі 6 666 584,83 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 4 999 984,00 грн., заборгованість за відсотками 1 666 600,83 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], [PERSON] суд приходить до наступного. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 27.02.2014 року у справі № 201/5264/13-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року, встановлено, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №2336-13 три підписи від імені [PERSON] в графах: «Поручитель» у договорі поруки №8/3Ж від 29.03.2010 року, укладеному між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжніх його підписів. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2013 року у справі № 812/4819/12, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29.10.2013 року, встановлено, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 1126-13 чотири підписи від імені [PERSON] в графах: «Поручитель» у договорі поруки №7/3Ж від 24.03.2010 року, укладеному між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] виконані не [PERSON], а іншою особою. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], [PERSON] слід відмовити, оскільки, факти укладання договору поруки №8/3Ж від 29.03.2010 року відповідачем [PERSON], договору поруки №7/3Ж від 24.03.2010 року відповідачем [PERSON] не знайшли свого об'єктивного підтвердження в ході розгляду справи, отже підстави для стягнення коштів з цих відповідачів відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Проаналізувавши надані та добуті докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з ТОВ «КУА «ІЗІ ЛАЙФ» необхідно стягнути на користь [PERSON] 3 441 гривень 00 копійки витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial