Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості в сумі 204\~260,32 дол. США таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує наступним. Між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» 12.06.2008 року укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 405/300/08-1, згідно якого банк зобов`язувався надати позивачу траншами грошові кошти відповідно до графіку у період з 2008 року по 2015 рік, з кінцевим терміном погашення заборгованості 11.06.2015 року. Також 12.06.2008 року між цими ж сторонами було укладено Іпотечний договір № 04/І-342 в забезпечення виконання кредитного договору. Згідно договору іпотеки, позивач передає в іпотеку Банку нерухоме майно земельну ділянку загальною площею 0,200 га, кадастровий номер 3223186801:01:013:0032. У серпня 2019 року позивач отримав лист від ДП «СЕТАМ» про те, що вищезазначена земельна ділянка виставлена на продаж на аукціоні, реалізація якої відбувається у рамках виконавчого провадження № 58637593, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса від 27.07.2017 року. Жодних вимог від відповідача на адресу позивача не надходило. Окрім цього, нотаріус в порушення вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» здійснив стягнення поза межами трирічного, а для юридичних осіб річного строку позовної давнини. За таких обставин, вважає виконавчий напис незаконним, виданий з порушенням норм законодавства, та є таким що не підтверджує безспірності заборгованості і підлягає скасуванню у судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача надав пояснення по справі, в яких зазначив, що між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надавання відновлювальної кредитної лінії. В забезпечення виконання даного договору, між цими ж сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка. У зв`язку із неналежним виконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором, в останнього за період з 25.05.2016 року по 25.05.2017 року виникла заборгованість у розмірі 204260,32 дол. США. З метою захисту порушеного права, Банк направив позивачу письмове повідомлення про усунення порушень Кредитного договору. В 30-денний строк вимоги не були усунуті позивачем, ПАТ «Укрсоцбанк» 27.07.2017 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі. На підставі виконавчого напису нотаріуса 15.03.2019 відкрито виконавче провадження, в рамках якого земельна ділянка була виставлена на електронні торги. В результаті таких торгів, [PERSON] набув право власності на неї. Приватним нотаріусом були дотримані вимоги щодо переліку документів необхідних для вчинення виконавчої дії, які підтверджують безспірну заборгованість боржника та підтверджують право вимоги Банка, як стягувача. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Подаючи позов, [PERSON] не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором та дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, не надав доказів повного чи часткового погашення заборгованості. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вважаючи, що вимоги закону при здійснені виконавчого напису дотримані. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 12.06.2008 року між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 405/300/08-1, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати [PERSON] у кредит грошові кошти а межах максимального ліміту заборгованості у розмірі до 98000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,0% річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 11.06.2015 року. 12.06.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 04/І-342, у якості забезпечення виконання Горульовим зобов`язань перед Банком за договором про надання відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов цього договору, [PERSON] передає в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,2000 га (кадастровий номер 3223186801:01:013:0032, цільове призначення обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 08.06.2017 року Представником ПАТ «Укрсоцбанк» направлено на адресу [PERSON] лист-вимогу про усунення порушень кредитного договору, в обґрунтування вказаної обставини відповідач надав засвідчені копії реєстру відправки рекомендованої кореспонденції цінних листів з описом № 460 від 09/062017 та опису вкладення вимог із відміткою поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану адресу, а також копію фіскального чеку. 27.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на спірну земельну ділянку, належну позивачеві, в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 25.05.2016 року по 25.05.2017 роки в розмірі 204\~260, 31 доларів США (а. с. 143. Том1). 29.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Филипівим А. М. в рамках виконавчого провадження № 58637593 при примусовому виконанні виконавчого напису визнано переможцем [PERSON] , що підтверджується Актом про реалізацію предмету іпотеки та протоколом проведення електронних торгів від 14.08.2019 року ( а. с. 128. Том 1). В даний час власником спірної земельної ділянки, кадастровий номер 3223186801:01:013:0032, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М. В. від 11.09.2019 р. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі вищевказаного Акту про реалізацію предмета іпотеки ( а. с. 130-131, том 1). Відповідно до принципу реєстраційного підтвердження права володіння, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном можна підтвердити, зокрема, держаною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (п. 90 постанови ВП ВС від 04.07.18 року № 653/1096/16-ц). Ст. 387 ЦК України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17). Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі N 6-140цс14 захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями\~387\~та\~388 ЦК України. Оскільки задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей\~387\~і\~388 ЦК України, є неефективними. Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду вважає, що власник з дотриманням вимог статей\~387\~і\~388 ЦК України\~може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі N 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Таким чином, враховуючи, що в даний час власником спірного майна є [PERSON] , визнання виконавчого напису нотаріуса від 27.07.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чуловським В. А., про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку, належну позивачеві, є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки не призведе до відновлення порушеного права володіння з огляду на наступне. Право власності за [PERSON] зареєстровано не на підставі виконавчого напису нотаріуса, а в рамках виконавчого провадження № 58637593, в результаті реалізації предмета іпотеки із наступним оформленням прав переможця торгів свідоцтвом, виданим нотаріусом від 11.09.2019 року. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВП ВС від 11.02.2020 року с праві № 922/614/19 зазначено, що у спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначених актів без заявлення вимоги про визнання їх незаконними та скасування, оскільки такі рішення за умови їх невідповідності закону не тягнуть правових наслідків, на які вони спрямовані. Окрім цього, обраний позивачем спосіб захисту про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним до Акціонерного товариства «Альфа Банк» фактично усуває від вирішення спору [PERSON] , як власника спірного майна на підставі реєстраційного підтвердження, як особи, з якою дійсно існує юридичний спір в цій справі. Рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті і захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду потрібно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним. Таким чином, суд із врахуванням вищевикладеної правової позиції вважає, що надання судом оцінки правомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса в рамках вказаної цивільної справи є передчасним, і повинно розглядатися в спорі про витребування майна із встановленням обставин незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних та допустимих доказів із визначенням належного кола відповідачів. Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог через обрання неефективного способу захисту порушеного права, На підставі викладеного та

Outcome: dismissed