Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення моральної шкоди, що була спричинена внаслідок професійного захворювання, посилаючись на наступні обставини. Позивач має загальний трудовий стаж 32 роки, з яких 27 років 5 місяців працював на роботах с шкідливими умовами праці. У зв'язку з роботою в шкідливих умовах праці він отримав професійне захворювання, а саме діагноз (основний): хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатия у стадії регресу з больовим, м'язово-тонічним синдромами; діагноз (супутній): остеохондроз Т8-9, деформований спондильоз Т10, Л1-Л4. Грижа диска каудального відділу тіла Л3. Остеохондроз Л3-Л4-Л5, Л5-С1 з циркулярним випинанням в просвіт хребетного каналу. Згідно довідки МСЕК йому була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 40% та підтверджена ІІІ інвалідності безстроково. Внаслідок зазначеного вище захворювання позивач отримав моральну та матеріальну шкоду. Проте на даний час отримує компенсацію лише матеріальної шкоди. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав судові письмові заперечення, пояснивши, що відшкодування шкоди, як один із способів захисту особистих немайнових прав громадян, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду. З метою приведення законодавства до вимог ЦК України Верховною Радою прийнято Закон «Про внесення змін до Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 р. № 717-V, яким виключено право потерпілого на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної умовами виробництва, Фондом соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України, оскільки Фонд не є винною особою у заподіянні потерпілому моральну шкоди. Потерпілим і особам, зазначеним у ч. 2 ст. 1168 ЦК України, надано право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди від роботодавця за наявності його (роботодавця) вини. Також зазначив, що в позовній заяві не міститься доказів, щодо достовірності спричинення позивачеві моральної шкоди. Позивач був повідомлений про шкідливі фактори праці і наслідки їх дії на його організм, але продовжував працювати, знаючи про те, що його подальша трудова діяльність може привести к погіршенню здоров'я. У позові не міститься доказів щодо доведеності факту спричинення позивачеві моральної шкоди. Наявність акту за формою П-4, трудової книжки, і довідки МСЕК не можуть без наявності інших доказів у справі служити достатнім і єдиним підтвердженням заподіяння позивачеві моральних страждань. Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач більше 27 років працював у вугільній промисловості зі шкідливими умовами праці, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.5-8). У зв'язку з роботою у шкідливих умовах у позивача виникло професійне захворювання, а саме діагноз (основний): хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатия у стадії регресу з больовим, м'язово-тонічним синдромами; діагноз (супутній): остеохондроз Т8-9, деформований спондильоз Т10, Л1-Л4. Грижа диска каудального відділу тіла Л3. Остеохондроз Л3-Л4-Л5, Л5-С1 з циркулярним випинанням в просвіт хребетного каналу 0.2,0.25,04 см., що підтверджується висновком лікарсько-експертної комісії від 23.01.2004 № 3141 (а.с.9). Відповідно до довідки МСЕК №004595 від 17.03.2004 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 40% та підтверджена ІІІ інвалідності безстроково (а.с.11). У відповідності до постанови Верховного Суду України №6-26цс12 від 18.04.2012, постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», аналізу Вищого Спеціалізованого Суду України щодо судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соцстраху, якщо стійку втрату працездатності у зв'язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням вперше встановлено у період з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», встановлено завдання страхування - відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей. Відповідно до ст.28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», встановлено , що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються у тому числі і з страхової виплати за моральну шкоду, за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому. Дію цієї норми зупинено на 2006 рік згідно із Законом N 3235-IV ( 3235-15 ) від 20.12.2005). Статтею 34 ч.3. Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено , що моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат. (Дію частини третьої статті 34 зупинено на 2006 рік згідно із Законом N 3235-IV ( 3235-15 ) від 20.12.2005). 23.02.2007 року Законом України у ч.4 ст.1 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» внесено зміни , якими виключено право застрахованих на відшкодування моральної шкоди . Закон України «Про державний бюджет України на 2007 р.», яким зупинено на 2007 р. дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, на правовідносини сторін не поширюється. На період часу, з якого у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди, дія вищевказаних правових норм не призупинялася, в зв'язку з чим суд вважає, що вимоги позивача засновані на законі та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України, п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 ,моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Таким чином суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки він відчуває фізичні страждання, моральні переживання з приводу свого захворювання, він не може в повній мірі вести свій побут, відчуває постійний дискомфорт. Суд, враховуючи ступінь, глибину, тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності, співмірності та достатності, суд оцінює моральну шкоду заподіяну позивачу у 12 000 грн. На підставі ст.ст. 1,28,34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»,

Outcome: partial