Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON]., в якому просить шлюб, зареєстрований з відповідачем 11 грудня 1993 року виконкомом Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області за актовим записом № 29, розірвати. З обставин, викладених у позовній заяві встановлено, що від спільного з відповідачем шлюбу у позивача є повнолітня дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ними. Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося, оскільки за своїми характерами вони виявилися абсолютно протилежними людьми та мають різні погляди на подружнє життя. Відповідач не працює та спричиняє безпричинні сварки на побутовому підґрунті. В травні 2016 року шлюбні відносини з відповідачем були остаточно припинені, але вони вимушено проживають в одній квартирі, так як відповідач не бажає виселятись з квартири, яка йому не належить. З цього часу позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть, так як не підтримують сімейних стосунків. Примирення та подальше спільне життя з відповідачем позивач вважає неможливим. Суперечки про розподіл майна, що є їх спільною власністю між ними не має. Розірвати шлюб у добровільному порядку через відділ реєстрації актів цивільного стану управління юстиції у позивача з відповідачем не виходить, так як у відповідача на це не має часу. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, але надали до суду письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність, відповідач згоден з позовними вимогами позивача в повному обсязі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено в судовому засіданні, 11 грудня 1993 року між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу у подружжя є повнолітня дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ними. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved