Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить усунути перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS], визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником будинку з господарськими спорудами на підставі договору дарування від 22 серпня 1995 року, з відповідачем шлюб розірвано 01 вересня 2004 року. В 2005 році [PERSON] звернувся до неї з проханням зареєструвати його у вказаному будинку, однак з моменту реєстрації не проживав. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що її дочка [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем, після розірвання шлюбу у дітей залишились дружні стосунки. Згодом [PERSON] попросив її доньку зареєструвати в будинку, та погодилась, однак відповідач там не проживав, а [PERSON] вимушена сплачувати за нього комунальні послуги. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (сусідка) суду пояснила, що [PERSON] не проживає у зазначеному будинку з 2005 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився - про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомив. В зв'язку з цим суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22 серпні 1995 року належить [PERSON] (арк. справи 10-11). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07 березня 2003 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, після чого остання змінила прізвище на «[PERSON]» (арк. справи 7). 01 вересня 2004 року вищезазначений шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (арк. справи 9). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 вересня 2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після чого взяла прізвище «[PERSON]» (арк. справи 8) З Домової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO] вбачається, що [PERSON] значиться зареєстрованим у зазначеному будинку з 16 лютого 2005 року (арк. справи 15-21), тобто вже після розірвання шлюбу. З довідки, виданої громадським дільничним комітетом мікрорайона № 6 від 25 березня 2014 року [PERSON] вбачається, що відповідач не проживає за адресою [INFO] з дня його реєстрації у зазначеному будинку, тобто з 16.02.2005 року, що підтверджується сусідами [PERSON], [PERSON] (арк. справи 22). Не проживання відповідача за вказаною адресою з 2005 року підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], у суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому ні позивач, ні треті особи не чинили, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власниками житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному будинку з лютого 2005 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved