Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати за ним право власності в цілому на нерухоме майно, квартиру, що знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області [ADDRESS], загальною площею 98,7 кв. м, житловою площею 63,4 кв. м у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, а сторона договору, ухиляється від його нотаріального посвідчення. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі у зв'язку з тим, що він не має можливості бути присутнім на судовому засіданні та направити до суду свого представника. У зв'язку з тим, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомили, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за їх відсутності, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, роз'яснити позивачу наслідки постановлення заочного рішення у відповідності зі ст.ст. 228-232 ЦПК України. Представник третьої особи - реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області - в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи - товарна біржа «Автомобілі та нерухомість» в судове засідання не з'явились повідомлені належним чином причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право власності від 09.01.1996 року зареєстрованого в БТІ м. Дніпродзержинська 24.12.1996 року в реєстровій книзі № 134, за реєстровим номером 21805 квартира за адресою : [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] 31.03.1999 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS], який був зареєстрований на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість», за реєстраційним № 163.Н. Право власності на квартиру на ім'я [PERSON] було зареєстроване в БТІ 01 квітня 1999 року в реєстрову книгу № 135 за номером 21805. Вказане вище нерухоме майно було передане позивачу. Він на теперішній час володіє утримує й користується зазначеним майном. Відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу. Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини, щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.316-319 ЦК України). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, тому не породжує тих прав і обов'язків, яких бажали сторони. Суд може визнати такий договір дійсним лише за наступних умов: якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами; відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення. Враховуючи ті обставини, що є двостороння домовленість сторін та повне виконання умов договору купівлі-продажу, договір є дійсним та не може не вважатись правовстановлюючим документом. На підставі того, що відповідач свідомо уклонився від нотаріального посвідчення, у позивача відсутня реальна можливість в повному обсязі здійснювати право власника (володіти, користуватись, розпоряджатись) нерухомим майном -квартирою за адресою: [ADDRESS], загальною площею 98,7 кв.м. та житловою площею 63,4 кв.м. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право приватної власності набувається в порядку, визначному законом та є непорушним (ст.41 Конституції України). У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того щоб бути доведеним перед іншими особами. Викладене є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Враховуюче наведене вище,

Outcome: approved