Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні його сина [PERSON] , [INFO] . Мотивує свої вимоги тим, що під час його шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини у нього з відповідачем не склалися, у зв`язку з чим ним було подано позов про розірвання шлюбу. Зазначає, що він піклується про належне утримання сина, зокрема, систематично надає матеріальну допомогу, забезпечує сина необхідним одягом, продуктами, іграшками тощо. Однак між сторонами не було досягнуто згоди стосовно визначення способів участі позивачу у спілкуванні та вихованні дитини. Він неодноразово намагався вирішити дане питання, однак відповідач ухиляється та здійснює перешкоди у його зустрічах та спілкуванні з сином. При спробах позивача зустрітися з сином відповідач влаштовує скандали та провокації, що негативно впливає на здоров`я дитини. З огляду на вказане і задля усунення спорів та перешкод у спілкуванні з дитиною позивач просить суд визначити йому такі способи його участі у спілкуванні та вихованні сина: систематичні побачення з сином кожної суботи та неділі кожного місяця з 11:00 год. до 20:00 год. ( [ADDRESS] ), без обмеження місця прогулянок (включаючи, але не обмежуючись, для відвідування дитячих заходів, розважальних установ, парків, ігрових майданчиків тощо); кожен день народження сина, а саме 03 жовтня кожного року з 12:00 год. до 16:00 год. до досягнення ним повноліття; під час його відпустки на строк від 7 до 21 дня для виїзду за межі міста, країни на оздоровлення, відпочинок, екскурсії; безперешкодне відвідування сина у період його хвороби за місцем фактичного знаходження (проживання) останнього. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Заявою про зміну позовних вимог від 20 березня 2019 року позивач змінив свої позовні вимоги і просить суд визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні сина: систематичні побачення з сином кожної суботи та неділі кожного місяця з 11:00 год. до 20:00 год. ( [ADDRESS] ), без обмеження місця прогулянок (включаючи, але не обмежуючись, для відвідування дитячих заходів, розважальних установ, парків, ігрових майданчиків тощо); кожен день народження сина, а саме 03 жовтня кожного року з 12:00 год. до 16:00 год. до досягнення ним повноліття; під час його відпустки на строк від 7 до 21 дня для виїзду за межі міста, країни на оздоровлення, відпочинок, екскурсії; безперешкодне відвідування сина у період його хвороби за місцем фактичного знаходження (проживання) дитини; необмежене спілкування з сином по телефону і шляхом відео, поштового, електронного та іншого зв`язку (а.с. 40). Наданими суду письмовими поясненнями на позовну заяву відповідач не погодилася з позовними вимогами позивача. Зазначила, що за останні пів року позивач з 12 серпня до вересня 2018 року сину не телефонував, за період з 06 жовтня по 12 грудня 2018 року він не бачився з сином, не дзвонив для того, щоб домовитися про зустріч. Домовлявся про зустріч на 02 грудня 2018 року, однак на неї не прийшов, та на 09 січня 2019 року. Додатково зазначила, що у їхнього сина є графік дня, що включає у себе обідній сон, прогулянку, прийом їжі, вечірнє купання тощо. Порушення зазначеного графіку може негативно вплинути на сина. Повідомила, що дитина хворіє атопічним дерматитом. Позивач, на думку відповідача, не цікавиться здоров`ям дитини, є неакуратним та безвідповідальним по відношенню до сина. З огляду на вказане, пропонує такі способи участі позивача у спілкуванні з сином: побачення першої і третьої суботи та неділі кожного місяця з 10:00 год. до 13:00 год. та з 17:30 год. до 19:30 год. для прогулянок перед сном, без обмеження місця прогулянок у присутності матері; побачення з сином у кожен його день народження, а саме 03 [INFO] кожного року з урахуванням графіку дня дитини до досягнення такої повноліття. Зазначила, що вона заперечує проти будь-яких виїздів дитини з позивачем за межі міста або країни на оздоровлення, відпочинок екскурсії без матері у зв`язку з хворобою сина. Вказала, що позивач може відвідувати сина у період його хвороби за місцем фактичного знаходження (проживання) дитини (а.с. 88-89). Відповіддю на письмові пояснення позивач зауважив, що відповідач вводить суд в оману. Повідомив, що він цікавиться здоров`ям сина, надає матеріальну допомогу, купляє іграшки, одяг, продукти тощо. Зазначив, що напередодні зустрічі 16 вересня 2018 року він отримав від відповідача повідомлення про те, що син у той час буде у селі, а тому зустріч з ним неможлива. Позивач прийшов за місцем проживання відповідача та сина, де відповідач була відсутня. Однак мати відповідача не чинила перешкод і надала позивачу можливість проведення часу з сином. 06 жовтня 2018 року позивач також відвідував сина у парку, відповідач залишила позивача з сином на 1 год. 30 хв. наодинці, а саме пішла по справах. 07 жовтня 2018 року позивач прийшов за місцем проживання відповідача для привітання сина з днем народження, однак відповідач його вигнала, влаштувавши скандал при дитині. 02 грудня 2018 року позивач хотів відвідати сина, однак про це з відповідачем не домовився, оскільки вона перебувала на відпочинку. 17 лютого, 17 березня 2019 року позивач також зустрівся з сином. Окрім цього позивач зазначає, що він часто спілкується з дитиною по телефону. Додає, що захворювання сина (атопічний дерматит) не є причиною постійного перебування дитини під контролем матері. Позивач, як батько, ознайомлений з симптомами хвороби, методами її лікування та дієтою, яка повинна бути у дитини. Ставить під сумнів знання відповідача щодо лікування та дієти дитини. Повідомляє, що дитина ходить у садочок, часто лишається з бабусею та дідусем, у той час як відповідач, яка не працює, займається своїми справами. З огляду на вказане, позивач підтримує свої позовні вимоги та просить їх задовольнити (а.с. 40-43). Представник позивача у судове засідання з`явився, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач та її представник у судове засідання з`явилися, надали пояснення, аналогічні викладеним у поданих письмових поясненнях, проти задоволення позову заперечили. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Новосельська М. О. віднесла питання про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини на розсуд суду. Додатково наголосила, що батьки мають рівні права у вихованні дитини. Сторони не зверталися до третьої особи для надання Висновку Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради щодо питання про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини. Розглянувши справу в порядку загального позовного провадження, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Зі змісту ст.\~4\~ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 листопада 2018 року стверджується, що між сторонами 10 жовтня 2015 року було зареєстровано шлюб (а.с. 6). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 жовтня 2016 року встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). З доданої до матеріалів справи переписки сторін у месенджері «Viber» вбачається, що позивач цікавиться життям сина, переймається його потребами, має бажання спілкуватися з ним (а.с. 45-68). Доданими копіями квитанція про переказ коштів стверджується, що позивач систематично матеріально допомагає відповідачу (а.с. 69-76). Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського Суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків). Відповідно до п.1 ст.9 Конвенції про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Крім того, згідно ч.3 ст.51\~Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до ч.3 ст.157\~СК України забороняє тому із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Відповідно до\~ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст.11 Закону України\~«Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України\~«Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року по справі №619/3051/17, судом визнано, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Судом касаційної інстанції вказано на те, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, стосовно систематичних побачень з сином кожної суботи та неділі кожного місяця з 11:00 год. до 20:00 год. суд вважає, що у такому разі може бути порушений баланс інтересів між батьками дитини. Тому суд частково приймає покликання сторін з цього приводу і вважає, що слід встановити такий спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні сина: систематичні побачення з сином [PERSON] у першу і третю суботи та неділі кожного місяця з 10:00 год. до 13:00 год. та з 17:30 год. до 19:30 год. (з урахуванням режиму дня дитини), ( [ADDRESS] ), без обмеження місця прогулянок. Щодо побачення позивача з сином кожного його дня народження суд вважає, такий спосіб відповідає інтересам дитини. Однак, при зазначених побаченнях має враховуватися режим дня дитини. Так, доцільними є побачення позивача з сином у кожен день народження сина , а саме 03 [INFO] кожного року з 12:00 год. до 16:00 год до досягнення дитиною повноліття (з урахуванням режиму дня дитини). Позивач також просив встановити йому такий спосіб участі у спілкуванні та вихованні сина, як побачення під час відпустки на строк від 7 до 21 дня для виїзду за межі міста та межі країни. З цього приводу суд зазначає наступне. Як зазначає відповідач, дитина страждає на алергію, у зв`язку з чим дитина потребує нагляду. Консультативним висновком спеціаліста від 09 березня 2018 року стверджується що [PERSON] , [INFO] , хворіє на атопічний дерматит (підгострий перебіг). Рекомендовано, серед іншого, дотримуватися гіпоалергенної і елімінаційної дієти (а.с. 91). З огляду на вказане, суд вважає, що довготривалі побачення позивача з сином під час відпустки позивача для виїзду за межі країни, міста без згоди або відома матері можуть бути небезпечними для дитини і можуть призвести до небажаних наслідків. Щодо побачень у період хвороби дитини суд вважає, що такий спосіб участі батька є доцільним і виправданий. Також суд враховує і те, що відповідач не заперечує даний спосіб участі. Також суд вважає можливим встановити такий заявлений позивачем спосіб його участі у спілкуванні з дитиною, як необмежене спілкування з сином по телефону і шляхом відео, поштового, електронного та іншого зв`язку. Однак суд зазначає, що під час такого спілкування повинен бути врахований режим дня дитини. Визначення вищевказаний способів участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial