Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що між [PERSON] та [PERSON] 03.07.2013р. укладено договір поруки в якості забезпечення виконання позивачем зобов'язань, що випливають згідно п.1.1 договору поруки з договору банківського вкладу, підтвердженого ощадною книжкою по рахунку [NUMBER], та з договору банківського вкладу, підтвердженого ощадною книжкою по рахунку [NUMBER]. Згідно інформації, що відображена в ощадних книжках, а саме: перший запис в ощадній книжці по рахунку [NUMBER] був зроблений 10.10.2007р., а по рахунку [NUMBER] перший запис зроблено 02.02.2009р., в той час як кошти в касу та на кореспондентський рахунок банку від [PERSON] не надходили, в автоматизованій базі обліку відсутні відомості щодо відкритих рахунків на ім'я відповідача [PERSON] [NUMBER] та [NUMBER] (тобто згідно базі обліку такі рахунки ніколи не відкривалися), договір банківського вкладу між позивачем та відповідачем 1 не укладався. Між позивачем та [PERSON] не існують обумовлені депозитом правовідносини, тобто відсутні будь-які зобов'язання. Згідно умов спірного договору поруки, його предметом є забезпечення зобов'язань, які випливають з договору, який відсутній як документ, здійснений у письмовій формі, згода сторін з умовами якого, була б підтверджена підписами сторін та скріплена печатками, але відсутність договору компенсується і підтверджується наявністю ощадної книжки. Ощадна книжка не є договором, тому просить суд визнати договір поруки від 03.07.2013р. недійсним, так як вважає, що він є похідним договором від недійсних, неіснуючих договорів банківського вкладу, які ніколи не укладалися між позивачем та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала аналогічні пояснення викладеним в позовній заяві та просила суд визнати договір поруки від 03.07.2013 року укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсними з моменту його укладання. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.29,30), в судове засідання не з'явилися, про причини своєї не явки в судове засідання суд не повідомили, тому суд враховуючи думку представника позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідачів на підставі доказів які маються в матеріалах справи. Суд заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи вважає, що позов Публічно акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON], [PERSON] про визнання договору поруки недійсним підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 03.07.2013р. укладено договір поруки в якості забезпечення виконання позивачем зобов'язань, що випливають згідно п.1.1 договору поруки з договору банківського вкладу (а.с.6), підтвердженого ощадною книжкою по рахунку [NUMBER], та з договору банківського вкладу, підтвердженого ощадною книжкою по рахунку [NUMBER] (а.с.7-9). Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 28 вересня 2012 року, яке набрало чинності, [PERSON] в задоволенні його позову до Публічно акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про відшкодування майнової та моральної шкоди було відмовлено, а саме: у стягненні з позивача майнової шкоди за ощадною книжкою [NUMBER] у сумі 40 000,00грн., у стягненні з позивача майнової шкоди за ощадною книжкою [NUMBER] у сумі 50 000,00 доларів США у зв'язку із відсутністю договорів банківського вкладу (а.с.10-13). Так, в мотивувальній частині рішення, суд прийшов до висновку, що ощадна книжка не є договором банківського вкладу, а отже підставою у відмови у позові [PERSON] є порушення ним вимог ст.1059 ЦК України, яка вимагає дотримання форми договору банківського вкладу й укладення його у письмовій формі. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин в теперішній справі суд на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 28 вересня 2012 року, що набрало чинності, повинен визнати доказаним факт, що кошти в касу та на кореспондентський рахунок банку від [PERSON] не надходили, відсутні в автоматизованій базі обліку відкриті рахунки [NUMBER] та [NUMBER], зважаючи на відсутність договорів банківського вкладу між [PERSON] та позивачем не існують обумовлені депозитом правовідносини. Ощадна книжка не є договором банківського вкладу і є лише похідним від договору документом. Відповідно до ст.548 ЦК України виконання зобов'язань (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Забезпечення зобов'язань, повинно здійснюватися лише відносно дійсного зобов'язання. Згідно з ч.2, ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього ж Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.202 ЦК України право чин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми. Згідно з ст. 203 ЦК України встановлені основні вимоги, дотримання яких необхідно для дійсності правочину. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання на момент його здійснення стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5,6 ст.203 ЦК України. Виходячи з положень ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання тягне за собою недійсність правочину щодо його забезпечення. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом, просить суд визнати договір поруки від 03.07.2013р. недійсним, так як він є похідним договором від недійсних, неіснуючих договорів банківського вкладу, які ніколи не укладалися між позивачем та [PERSON] Відповідно до ст.1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним, а отже, лише укладений в письмовій формі договір банківського вкладу є підставою для виникнення певного зобов'язання та свідчить про узгоджене волевиявлення сторін такого договору. І навпаки, відсутність укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, унеможливлює існування будь-якого зобов'язання та підтверджень узгодженого волевиявлення сторін. Згідно умов спірного договору поруки, його предметом є забезпечення зобов'язань, які випливають з договору, який відсутній як документ, здійснений у письмовій формі, згода сторін з умовами якого, була б підтверджена підписами сторін та скріплена печатками, але відсутність договору компенсується і підтверджується наявністю ощадної книжки. Ощадна книжка не є договором. Згідно ст.1064 ЦК України передбачено, що підтвердженням укладення договору банківського вкладу та підставою для проведення розрахунків між банком та клієнтом є ощадна книжка. Але сама по собі вона, без існування договору банківського вкладу, не є документом, в якому викладені істотні умови договору, тобто умови без яких не можна вважати договір укладеним, відповідно до ст.638 ЦК України. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки ощадна книжка не є договором то виходячи з недійсності (нікчемності) договору банківського вкладу, усі зобов'язання, обумовлені цим договором також є недійсними. Предметом спірного договору поруки є забезпечення виконання недійсного зобов'язання. З урахуванням положень ч.2 ст.548 ЦК України, недійсність основного зобов'язання тягне за собою недійсність правочину щодо його забезпечення, тому вимоги позивача про визнання договору поруки від 03.07.2013 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення (а.с.1) суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідачів судові витрати, які були сплачені позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved