Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом 13.03.2015 року до Чернігівського районного суду Запорізької області, де зазначає, що після проведення перевірки додержання вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини, встановлено, що розпорядженням голови Чернігівської районної державної адміністрації № 317 від 18.11.2004р. та №272 від 09.09.2005р. у порушення вимог ст.ст. 17, 53, 54 Земельного кодексу України та ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» надано у приватну власність [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,8000 га (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 6,8001 га (кадастровий номер [NUMBER], на яких розташований курган [NUMBER], площею 0,1780 га курганного могильника [NUMBER], який є об'єктом культурної спадщини. В подальшому на підставі вказаних розпоряджень 28.11.2007року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та 23.03.2006 року [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER]. вказані акти зареєстровані у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010528100261 та №010628100132. Вказаний курганний могильник взято під охорону відповідно до рішення виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів №150 від 02.07.1992року, про що зазначено в паспорті за зазначеного курганного могильника. Просив також визнати поважною причину пропуску позовної давності та поновити строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом. В суді на позові наполягає та пояснює, що оскаржуваним розпорядженням голови Чернігівської РДА, спірні земельні ділянки перейшли до незаконного володіння [PERSON], [PERSON], порушено право власності на землю держави. Представник відповідача за довіреністю [PERSON], проти позову не заперечувала. Інші учасники не прибули: від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, також було надано пояснення по справі, згідно якого просять задовольнити вимоги прокурора по даній справі. Заслухавши сторони та вивчивши докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, розпорядженням голови Чернігівської РДА №317 від 18.11.2004р. про передачу у власність земельних ділянок громадянам колишнього КСП ім. Леніна, надано згоду на виготовлення та отримання державного акту на право власності на землю та затверджено список громадян, яким передаються у власність земельні ділянки, в т.ч. і [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-10, 11 та оборот аркуша). На підставі вказаного розпорядження, 28.11.2007р. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,8000 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 12), та 23.03.2006р. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,8001 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 13). Згідно паспорту пам`ятника історії та культури, на вказаній земельній ділянці знаходиться курган [NUMBER] курганного могильника площею, який є об`єктом культурної спадщини, археологічною пам`яткою місцевого значення (а.с. 14-16). Згідно акту технічного обстеження сучасного стану пам`ятки археології курган являє собою земляний насип округлої форми з рівномірно пологими схилами, поверхня насипу кургану та охорона зона задероновані (а.с. 50-51). Згідно інформації наданої Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькі області, визначено площі та місця розташування курганних могильників на земельних ділянках сільськогосподарського призначення території Новомихайлівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області (а.с. 74-75). Згідно висновку, вартість курганного могильника охоронний [NUMBER], станом на дату оцінки - 03.03.2015р. з урахуванням округлення та без урахування ПДВ, становить 1518000,00 грн. (а.с. 47). За ч.4 ст.122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених ч.3 та ч.7 цієї статті. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За ч.2 ст. 2 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» кургани віднесені до археологічних об'єктів культурної спадщини. За ст.3 цього Закону державний контроль в цій діяльності віднесено зокрема до відома обласних державних адміністрацій. За ст.17 цього Закону, суб'єкти права власності на пам'ятки Пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. З викладеного вбачається, що дійсно розпорядження голови Чернігівської РДА щодо надання у власність [PERSON], [PERSON] земельних ділянок, на яких розташовано курган є незаконним, так як не входить в компетенцію цього органу, та порушує право власності держави на такий об'єкт. Тому, підлягає скасуванню, а земельна ділянка - поверненню у власність держави. За ст.88 ЦПК на відповідача покладається сума судового збору, яку суд визнає в сумі 243 грн. 60 коп., так як прокурор звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved