Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що між ФОП [PERSON] та відповідачкою виникли договірні відносини на підставі Договору № ПР 0909 від 15.09.2018 року, за умовами якого Продавець [PERSON] зобов`язується надати Покупцеві комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а Покупець зобов`язується прийняти цей Комплекс та сплатити за нього визначену Договором грошову суму. Як вбачається із Специфікації Товару від 15.09.2018 року Відповідачем обрано та замовлено комплекс товару та послуг, що підтверджується підписом останньої. Пунктами 2.1., 2.2. Договору Сторони погодили, що при передачі Комплексу по догляду Сторони складають та підписують Акт приймання-передачі згідно Переліку № 1 (специфікації). При цьому, п. 2.4. Договору обумовлено, що Зобов`язання Продавця по передачі комплексу по догляду вважаються виконаними в момент передачі його в розпорядження Покупцеві згідно Акту приймання-передачі та підписанні даного Договору. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного Договору виконав в повному обсязі, що вбачається із Акту приймання-передачі від 15.09.2018 року. Відповідач комплекс отримала, претензій щодо отриманого комплексу та щодо виконання продавцем своїх обов`язків за Договором відповідач не мала, про що свідчить підпис останньої. За умовами договору загальна віртість товару складає 19310,00 грн. Сторони визначили, що Клієнт сплачує перший платіж у розмірі 3000 грн., залишок вноситься кожного місяця рівними частинами у розмірі 1631,00 грн. протягом 10 місяців. Покупець повністю розраховується за комплекс не пізніше 15.07.2019 року. Свої зобов`язання перед продавцем відповідач виконала частково, сплативши 10670.0 грн. Станом на 01.12.2019 року сума боргу Відповідача за платежем становить 2425.0 грн., що мало бути сплачено не пізніше 15.07.2019 року. Незважаючи на належне виконання позивачем своїх зобов`язань та лояльне відношення з боку останнього, відповідач не вчиняє жодних дій щодо повернення боргу, а тому така бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача. Тому просить стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] суму заборгованості у розмірі - 3030,6 грн., з яких: основний борг - 2425,00 грн., пеня - 515,95 грн., 3 % річних - 46,00 грн., інфляційні втрати - 43,65 грн., та судові витрати. Ухвалою суду від 17.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явилася, належним чином повідмлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.09.2018 року між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір № 0909 відповідно якого відповідачу були надані комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а Покупець зобов`язується прийняти цей Комплекс та сплатити за нього визначену Договором грошову суму. Пунктами 2.1., 2.2. Договору Сторони погодили, що при передачі Комплексу по догляду Сторони складають та підписують Акт приймання-передачі згідно Переліку № 1 (специфікації). При цьому, п. 2.4. Договору обумовлено, що Зобов`язання Продавця по передачі комплексу по догляду вважаються виконаними в момент передачі його в розпорядження Покупцеві згідно Акту приймання-передачі та підписанні даного Договору. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного Договору виконав в повному обсязі, що вбачається із Акту приймання-передачі від 15.09.2018 року. Відповідач комплекс отримала, претензій щодо отриманого комплексу та щодо виконання продавцем своїх обов`язків за Договором відповідач не мала, про що свідчить підпис останньої. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Законодавством передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.3 ст. 509 ЦК України). Згідно з положеннями ст.. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 612 ЦК України встановлює, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 6.1 договору обумовлено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по даному Договору сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Крім того, пунктом 6.5 Договору передбачено, що Клієнт сплачує Стороні-1 неустойку у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Аналогічне правило передбачене у п. 6.2.Договору. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). З розрахунку Позивача за Договором №ПР0909 від 15.09.2018 вбачається, що [PERSON] має заборгованість у розмірі - 3030,6 грн., з яких: основний борг - 2425,00 грн., пеня - 515,95 грн., 3 % річних - 46,00 грн., інфляційні втрати - 43,65 грн. Отже, позов підлягає задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 3030,6 грн., з яких: основний борг - 2425,00 грн., пеня - 515,95 грн., 3 % річних - 46,00 грн., інфляційні втрати - 43,65 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved