Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. В обґрунтування позову зазначив, що 21.06.2015 р. о 14 год. 20 хв. у м. Києві по вул. Полярна 20-Д [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не надав дорогу водію автомобіля [NUMBER] позивачу [PERSON], з яким перетиналась траєкторія руху, а черговість проїзду не обумовлена, який наближався до автомобіля [NUMBER] з правого боку, внаслідок чого [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 10.11 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Оболонського р/с м. Києва від 16.07.2015 р. відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності. Згідно розрахунку розміру шкоди по справі № 27082 від 09.07.2014 року та висновку експерта № 27072 від 08.07.2015 року матеріальні збитки заподіяні позивачу складають 48 106 грн. 02 коп. На відшкодування частини заподіяних відповідачем збитків Моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало позивачу [PERSON] суму коштів у розмірі 26679 грн. Однак, на відновлювальний ремонт автомобіля [NUMBER] позивачем витрачено суму у розмірі 46008 грн. 56 коп. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 19 329 грн. 56 коп., 3 000 грн. витрати на правову допомогу та 487 грн. 20 коп. суму судового збору, а всього - 22816 грн. 76 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав даний позов, надіславши заяву щодо проведення розгляду справи та оголошення у газету про повідомлення відповідача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про судовий розгляд, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2015 р. о 14 год. 20 хв. у м. Києві по вул. Полярна 20-Д [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не надав дорогу водію автомобіля [NUMBER] [PERSON], з яким перетиналась траєкторія руху, а черговість проїзду не обумовлена, який наближався до автомобіля [NUMBER] з правого боку, внаслідок чого [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 10.11 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 16.07.2015 року [PERSON] було визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності. Як з'ясовано судом, на момент скоєння ДТП автомобіль [NUMBER] належить позивачу [PERSON] та застрахований в МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України). Згідно розрахунку розміру шкоди по справі № 27082 від 09.07.2014 року та висновку експерта № 27072 від 08.07.2015 року матеріальні збитки заподіяні позивачу складають 48 106 грн. 02 коп. На відшкодування частини заподіяних відповідачем збитків МТСБУ перерахувало позивачу суму коштів у розмірі 26679 грн. Однак, на відновлювальний ремонт автомобіля [NUMBER] позивачем було витрачено суму у розмірі 46008 грн. 56 коп., що підтверджується товарним чеком № 631 від 22.07.2015 р. на суму 38242 грн. 56 коп. та товарним чеком № 632 від 22.07.2015 р. на суму 7766 грн. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.93, № 7 від 08.07.94, № 11 від 30.09.94 та № 15 від 25.05.98) питання про відповідальність за шкоду, заподіяну автотранспортним засобам при їх зіткненні, кожного з їх володільців перед іншим вирішується за правилами ст. 440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним. Володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Ст. 1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода, завдана майну особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 19329 грн. 56 коп. підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати та витрати, понесені позивачем на оплату за надання юридичної допомоги, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у межах сплачених ним коштів, і які підтверджуються квитанціями про їх сплату у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. Тому

Outcome: approved