Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позов тим, що у 19 серпня 2021 року із додатку «Дія» дізнався, що 11.08.2021 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Івано-Франківськ) відкрито ВП №66398108 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В. 18.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №2831 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс», правонаступника ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №590069572 від 29.09.2008 року у розмір 17 764,12 гривень. Позивач вважає, що вчинення виконавчого напису здійснено з порушенням чинного законодавства, а саме з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, провадження щодо виконання зазначеного виконавчого напису є неправомірним, оскільки він не укладав кредитних договорів із відповідачем та не відкривав кредитних рахунків, жодних письмових звернень щодо виконання будь-яких зобов`язань не отримував, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку. Правова природа переуступки боргу йому не зрозуміла, оскільки з моменту укладення договору пройшло більше тринадцяти років, а тому такий виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від стягувача первинні документи щодо видачі кредиту(нотаріально посвідченого договору) та здійснення його часткового погашення, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки , чека тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Більше того про порушення зазначеної норми свідчить, ще й те, що нотаріус вчиняючи виконавчий напис вчинив стягнення заборгованості поза межами трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності. На підставі викладеного просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В. та зареєстрованим в реєстрі за №2831. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 22.09.2021 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 09.12.2021 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. В судове засідання приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Куба Юлія\~Володимирівна не з`явилася, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, письмові пояснення не подала. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно анкети-заяви від 29.09.2008 року [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» надати йому кредит в сумі 12\~125,00 гривень в термін до 29.09.2011 року. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором станом на 27.11.2019 року заборгував кредитору борг у сумі 17 588,28 гривень. Згідно виконавчого напису вчиненого 18.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В. вбачається, що нотаріусом запропоновано звернути з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс», правонаступника ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №590069572 від 29.09.2008 року у розмір 17 764,12 гривень. 11.08.2021 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Івано-Франківськ) Путінцевим Р.Ю. відкрито ВП №66398108 на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куба Ю.В. 18.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №2831 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс», правонаступника ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №590069572 від 29.09.2008 року у розмір 17 764,12 гривень. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України Про нотаріат виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові №6-887цс17 від 05.07.2017 року, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У відповідності до правової позиції Верховного суду України, яка міститься у постанові від 20.05.2015 року №6-158цс15, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. З системного аналізу положень ст.88 Закону України Про нотаріат в сукупності з вище наведеними правовими позиціями Верховного суду України щодо їх застосування в контексті спірних правовідносин про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання, вбачається, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Позивач ставить під сумнів самий договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оскільки зазначив, що договір він не укладав, не отримував його, та йому не відомо чи договір був посвідчений нотаріально, оскільки Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса передбачено вчинення виконавчого напису на підставі виключено нотаріально посвідчених договорів. З огляду на вказані обставини слід також зазначити наступне. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. з відміткою стягувача про непогашення заборгованості . Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 18.12.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір на який посилається відповідач та укладення якого заперечує позивач, на підставі якого нотаріус вчинив виконавчий напис, не був наданий сторонами суду, а тому суд позбавлений можливості його дослідити та встановити чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру та чи був договір нотаріально посвідченим. Окрім цього, Кредитор вважає, що надав нотаріусу виписку з рахунку про розмір заборгованості (а.с. 20). Надана кредитором та оцінена нотаріусом як виписка з рахунку боржника не є такою випискою, а за своїм змістом є звітом, складеним 27.11.2019 року про позабалансову проблемну заборгованість [PERSON] в сумі 17588,24 гривень. При цьому цей звіт заборгованості, відповідно до якого і нараховувались відсотки є незрозумілим. Отже,наданий відповідачем нотаріусу звіт про позабалансову проблемну заборгованість [PERSON] перед кредитором не є випискою з рахунку боржника та в ньому не зрозумілі нараховані суми заборгованості щодо зобов`язань позичальника погашати кредит які нічим не підтверджені, що в свою чергу слугує підставою вважати, такий розрахунок необґрунтованим. Більше того, вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом. Разом з тим, у наданій нотаріусу довідці відсутній механізм нарахування відсотків на умовах передбаченого договором (щомісячне нарахування відсотків за користування кредитом), який би пояснював нарахування відсотків. Однак слід зазначити, що позивач скористався своїм право передбаченим ст. 84 ЦПК України та вичерпав усі можливості для отримання вказаного договору та надання його суду для дослідження, що в свою чергу відповідачем зроблено не було. З витребуваних судом доказів учасником справи кредитний договір надано не було, а тому, суд визнає обставину порушення порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, для з`ясування якого витребовувався кредитний договір, та приходить до висновку про можливість здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Таким чином\~відповідачне довів обставини як на підставу своїх вимог щодо наявності заборгованості у позивача. Наведені обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав вказаний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати які складають із наступного: судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7400 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст. 141 ЦПК України( договір, додаток до договору, акт виконаних робіт). Позовні вимоги [PERSON] задоволенні у розмірі 100%. Отже з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» підлягають стягненню на користь [PERSON] судові\~витрати,\~а саме:\~судовий збір\~в сумі\~908\~грн.\~00\~коп.,\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу \~7400\~грн.\~

Outcome: approved