Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить визнати ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого [INFO] р., в порядку спадкування за законом, а саме: на легковий автомобіль марки «Вольво», модель S40 2.0 І, 2004 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска)[NUMBER]; легковий автомобіль марки «Вольво», модель 760 2.4 D, 1989 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска)[NUMBER]; легковий автомобіль марки ВАЗ-2105, 1987 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді зазначених вище автомобілів.13 червня 2014 р. позивач звернувся до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на вказані автомобілі, однак нотаріус відмовила позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Свою відмову нотаріус мотивувала тим, що позивачем не було надано документи, які б підтверджували право власності померлого на легкові автомобілі. Документами, які підтверджують право власності померлого [PERSON], є копії технічних паспортів на автомобілі, а також його право власності підтверджується і обліковими картками від 06.06.2016 р., що видані Територіальним сервісним центром 8043. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач, як син померлого - [PERSON], та донька померлого - відповідач [PERSON]. На час смерті спадкодавця місце проживання [PERSON] було зареєстровано за однією зі спадкодавцем адресою: [ADDRESS]. [PERSON] тривалий час, тобто з 2010 р., фактично не проживає у зазначеній вище квартирі. Стверджує, що відповідач, фактично не проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті і протягом тривалого часу до моменту відкриття спадщини. Тому вважає, що [PERSON] не може вважатись такою, що постійно проживала зі спадкодавцем на день відкриття спадщини. Також, зважаючи на неподання нею заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті батька, спадщину вона не прийняла.Фактичне місце проживання відповідача не відоме, зв'язатися з відповідачкою , позивач змоги не маю. Єдиним спадкоємцем, який після смерті [PERSON] прийняв спадщину, є позивач - його син [PERSON], оскільки звернувся з відповідною заявою до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця. СтверджуєЮ що [PERSON] не проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті і протягом тривалого часу до моменту відкриття спадщини, заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті батька не подала, а отже не прийняла спадщину і пропустила строки для її прийняття. Представник позивача в судовому засіданні представник позивача позов під тримав в повному обсязі, з підстав наведених в ньому, просив його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Пояснив, що батьки спадкодавця [PERSON] померли ще раніше, шлюб між [PERSON] та його дружиною був розірваний давно. Наполягає, що тільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Додав, що знайти оригінали технічних паспортів на автомобіль, позивач не може, а тому не були подані нотаріусу їх оригінали. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день розгляду справи повідомлена належним чином, надіслали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, крім того надіслали до суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області 04.03.2014 року, актовий запис № 56. Заповіту після смерті спадкодавця не залишено. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва від 22.05.1997 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 20.04.1989 року, про що зроблено актовий запис №209. Позивач та відповідач у справі відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги, як діти спадкодавця. Згідно з обліковими картками вих. № 1719/02-14 від 06.06.2016 р, обліковою карткою вих. № 1710/02-14 від 06.06.2016 р. та обліковою карткою вих. № 1711/02- 14 від 06.06.2016 р., що видані Територіальним сервісним центром 8043, та з копіями свідоцтв про реєстрацію цих транспортних засобів, із зазначенням в них власником - [PERSON]. [PERSON] сервісний центр за вих..№31/26-13124бх від 16 вересня 2016 року, повідомив суд, що згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС, станом на 13.09.2016 року:транспортний засіб VOLVOS840 2.0 І, 2004 року випуску, кузов № [NUMBER], н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 15.08.2007 року, зареєстровано на ім'я [PERSON], [INFO];транспортний засіб VOLVO760 2.4 D, 1989 року випуску, кузов № [NUMBER], н.з. [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 04.07.2013 року, зареєстровано на ім'я [PERSON], [INFO];транспортний засіб ВАЗ 2105, 1987 року випуску, кузов № [NUMBER], н.з. 48472КН, свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 07.03.2002 року, зареєстровано на ім'я [PERSON], [INFO] Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, на яке претендує позивач, що складається з: легковий автомобіль марки «Вольво», модель S40 2.0 І, 2004 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER]; легковий автомобіль марки «Вольво», модель 760 2.4 D, 1989 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER]; легковий автомобіль марки ВАЗ-2105, 1987 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER]. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що на час розгляду справи власником вказаних транспортних засобів є померлий [PERSON] З матеріалів спадкової справи №180/14, вбачається, що 24 березня 2014 р., тобто у встановлений ст.1270 ЦК України, позивач звернувся до державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на легковий автомобіль марки «Вольво», модель S40 2.0 І, 2004 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER]; легковий автомобіль марки «Вольво», модель 760 2.4 D, 1989 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER]; легковий автомобіль марки ВАЗ-2105, 1987 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER]. Листом вих.№1079/02-14 від 05.04.2016 року державний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, [PERSON] повідомив позивача, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, неможливо. Оскільки на день смерті спадкодавця, за його місцем реєстрації була також зареєстрована дочка померлого - [PERSON], яка із заявою про прийняття спадщини не зверталася, тому вона фактично прийняла спадкове майно. Крім того, у зазначеному листі державний нотаріус вказує, що позивач має право на спадщину за законом тільки на ? частину спадкового майна після смерті [PERSON] Постановою за вих.№1786/01-16 від 13 червня 2014 рокудержавний нотаріус Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовила позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскількипозивачем не було надано документи, які б підтверджували право власності померлого на легкові автомобілі. При цьому відомостей про відмову від спадщини [PERSON], матеріали спадкової справи не містять. Пунктом п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 судам дано роз'яснення, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, а у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до довідки КП «Введенське Подільського району м.Києва» за вих.№ 975 від 12.09.2014 року за місцем реєстрації померлого [PERSON] в [ADDRESS], також зареєстровані позивач - [PERSON], [INFO], з 12.08.1978 року, та відповідач по справі - [PERSON], [INFO], з 17.02.1980 року, [PERSON], [INFO], з 02.06.1977 року - власник особового рахунку. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Чинне законодавство України, в т.ч. безпосередньо Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» пов'язує місце проживання з необхідністю його реєстрації в установленому законом порядку. Згідно п.1.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в України та зразків необхідних для документів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1077 від 22.11.2012 року, реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Судом були прийняті заходи до встановлення іншого можливого зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] Стороною позивача також суду не надано документів на підтвердження іншої адреси реєстрації відповідача на час смерті батька. Суд не приймає до уваги як доказ того, що відповідач не прийняла спадщину після смерті батька надані стороною позивача копії актів від 13.03.2012 р., 24.10.2012 р., 03.12.2012 р., 29.-5.2013 р., 24.11.2014 р., 20.05.2015 р. про непроживання [PERSON] за вищевказаною адресою разом з [PERSON] з 2009 р., оскільки вказані докази є недопустимими на підставі ст.59 ч.2 ЦПК України для правовідносин, що виникли між сторонами у справі. Суд також не приймає до уваги показання до питаннях як свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки вказані особи повідомили про наявність вказаних спірних автомобілів на автостоянці на час розгляду справи. В судовому засіданні було достеменно встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] відповідач [PERSON] була постійно зареєстрована за однією адресою з померлим, заяву про відмову від спадщини після його смерті не подавала, а відтак відповідач є такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] Статтею 1267 частина 1 ЦК України передбачена рівність часток у спадщині кожного із спадкоємців по закону. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач та відповідач, є спадкоємцями першої черги після смерті [INFO] року - [PERSON], та вважаються такими, що прийняли спадщину в рівних частинах від її обсягу, тобто в 1/2 частині кожний. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.16 ч.2 п.1 ЦК України способом захисту цивільних справ є визнання права. Згідно ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що вимоги позивача про визнання лише за ним право власності на вищевказані автомобілі є безпідставними та не заснованими на законі, а тому підлягають задоволенню частково - з визнанням права власності на 1/2 частину спірного рухомого майна. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст.16, 328, 392, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, ЦК України,

Outcome: partial