Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому було уточнено 13.10.2014 року (а.с. 118-121), до [PERSON], [PERSON] треті особи: Опікунська ради Орджонікідзевьского району м. Харкова, [PERSON], [PERSON] (представник за законом неповнолітньої [PERSON]), [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №PСL-701/911/2007 від « 18» жовтня 2007 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми заборгованості за кредитним договором від 18.10.2007 № ML-701/911/2007 у розмірі 1973072,75 грн та виселення осіб, які проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], разом із зняттям вказаних осіб з реєстраційного обліку. Витрати пов'язані із зверненням до суду просив покласти на відповідачів. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, викликався до суду належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації, у порядку ст. ст. 77, 169 п. 2, 3 ЦПК України, але в суд не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Позовні вимоги не оспорювали, письмових заперечень суду не надали. Представник третьої особи - Опікунської ради Орджонікідзевьского району м. Харкова Кухта О.Г. просила винести рішення на користь дитини, в іншій частині позовних вимог просила винести рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим розглядати справу у порядку ст. 77, 169 п. 2, 3 ЦПК України, заперечень від учасників процесу не надійшло. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши інші докази окремо та в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Позивач звернувся з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 18 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк») та [PERSON], був укладений кредитний договір № ML-701/911/2007 згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 40 840,67 швейцарських франків, строком до 10 жовтня 2023 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі. В забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору між [PERSON] та Банком був укладений договір іпотеки №PСL 701/911/2007 від « 18» жовтня 2007 року. Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є двокімнатна квартира, загальною площею 45,6 квадратних метри, житловою площею 25,8 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В порушення умов кредитного договору, [PERSON] відмовляється виконувати свої зобов'язання з повернення боргу в строк та на умовах, встановлених сторонами в кредитному договорі, в зв'язку з чим станом на 21.02.2014 р. у вказаного відповідача виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою «ОТП Факторинг Україна», що становить: 1 973 072, 75 гривень. В забезпечення кредитного зобов'язання був укладений договір поруки та іпотеки №PСL 701/911/2007 від « 18» жовтня 2007 року між позивачем та другим відповідачем - [PERSON], у зв'язку з чим позивач просить стягнути з неї суму заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачі - в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Позовні вимоги не оспорювали, письмових заперечень суду не надали. Треті особи - [PERSON], [PERSON] (представник за законом неповнолітньої [PERSON]), [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи - Опікунської ради Орджонікідзевьского району м. Харкова Кухта О.Г. просила винести рішення на користь дитини, в іншій частині позовних вимог просила винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк») та [PERSON], був укладений кредитний договір № ML-701/911/2007 згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 40 840,67 швейцарських франків, строком до 10 жовтня 2023 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі (а.с. 43-47). 30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку замість Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (а.с. 69). Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності з ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-701/911/2007 від 18 жовтня 2007 року та договором іпотеки №PСL 701/911/2007 від « 18» жовтня 2007 року, укладених між Банком та відповідачам у даній справі. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідачів (а.с. 22-24). Згідно п. 1.1. кредитного договору № ML-701/911/2007 [PERSON] зобов'язався своєчасно погашати суму Кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в умовах Кредитного договору. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору Але, в порушення умов кредитного договору № ML-701/911/2007 та норм права, [PERSON] не здійснює погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором. Згідно з п. 1.1. Частини 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку (позивачу) відповідну плату. у відповідності до п. 3 частини 1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 3,99 %.+FIDR. згідно п. 3, ч.1 кредитного договору. Відповідно до п. 4.1.1. кредитного договору № ML-701/911/2007, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно кредитного договору. Cтаном на 21.02.2014 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № ML-701/911/2007, складає: - заборгованість за кредитом 39 319, 64 (тридцять дев'ять тисяч триста дев'ятнадцять швейцарських франків, 64) швейцарських франків. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом 3 426, 02 (три тисячі чотириста двадцять шість швейцарських франків, 02 ) швейцарських франків. - пеня за прострочення виконання зобов'язань за Кредитним договором 1 548 756, 23 ( один мільйон п'ятсот сорок вісім тисяч сімсот п'ятдесят шість гривень, 23 коп.) гривень. Загальна сума заборгованості за кредитом, відсотками та пені з урахуванням курсу НБУ станом на 21.02.2014 р. складає 1 973 072, 25 (один мільйон дев'ятсот сімдесят три тисячі сімдесят дві гривні, 25 копійок). В забезпечення виконання зобов'язань перед позивачем за кредитним договором був укладений договір поруки та договір іпотеки №PСL 701/911/2007 від « 18» жовтня 2007 року між позивачем та другим відповідачем - [PERSON] (а.с. 53-55). Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є двокімнатна квартира, загальною площею 45,6 квадратних метри, житловою площею 25,8 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов кредитного договору № ML-701/911/2007 банком були надані відповідачу грошові кошти, позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем (позичальником) по справі у повному обсязі, а взяті [PERSON] на себе договірні зобов'язання перед позивачем так і не було виконано. Непогашення боржником заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, іпотекодержатель (позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати боржником (відповідачем) позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України (а.с. 54). Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель, позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або іпотекодержатель та іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договором про задоволення вимог іпотекодержателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 54). Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця. Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином, позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцю. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Відтак, з метою забезпечення повної реалізації позивачем своїх прав, як іпотекодержателя та запобігання спричинення іпотекодавцем перешкод для подальшої реалізації предмету іпотеки та можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, необхідно передати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дане нерухоме майно в управління іпотекодержателя з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно матеріалів справи, встановлено, що на адресу осіб, яких просить виселить позивач, у встановленому чинним законодавством порядку направлено вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстрації (а.с. 122-127). Проте, особами, що зареєстровані за адресою предмету іпотеки, зазначені вимоги не виконані. Крім того, суд звертає увагу, що зазначеними особами постійне місце проживання за адресою предмету іпотеки було зареєстровано з порушенням умов іпотечного договору та без дозволу банка. Відтак, вимоги про виселення зареєстрованих осіб є обґрунтованими та законними. Пунктом 42 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Згідно ст. 88 ЦПК України відповідач повинен сплатити судові витрати, а саме судовій збір, який позивач сплатив при пред'явленні позову до суду, що підтверджується квитанцією сплати держмита у розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved