Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 14.05.2015 р. у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №219. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 14.05.2015 р. між ним та та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №219. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем як подружжя припиненні, шлюб носить формальний характер. Збереження сім`ї та подальше спільне життя є неможливим. Оскільки відносини сторін фактично припиненні, примирення є неможливе, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 23.08.2019 р. у справі відкрито загальне судове провадження та призначено підготовче судове засідання. /а.с.17/. Ухвалою суду від 15.01.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. /а.с.21/. Відповідач в судовому засіданні вирішення позову залишила на розсуд суду. Крім того відповідачем в судовому засіданні підтримано відзив та пояснення на позов згідно яких, позов в частині стягнення понесених витрат на професійну правову допомогу заперечує, оскільки у тексті договору укладеного між адвокатом Мициком О.Р . та [PERSON] ціна наданих адвокатом послуг не обумовлена. А тому сума, виведена в акті виконаних робіт, є необґрунтованою. Крім того, зазначила, що вона двічі приходила в РАЦС для можливості розірвання шлюбу, однак в перший раз - 11.11.2019 р. позивач не прийшов, а 11.12.2019 року [PERSON] прийшов, проте у нього не було паспорту /а.с.38-49/. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 15травня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №219, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.3/. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбних відносин сторони не підтримують, припинили вести спільне господарство, почали проживати окремо один від одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливе та суперечить їх інтересам. Жодних спроб зміцнити сім`ю не роблять. Шлюб носить формальний характер, примирення не можливе. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., » проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вказане, те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому суд доходить висновку, що позов в частині розірвання шлюбу слід задовольнити. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки, стороною позивача не надано суду всіх належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на професійну правовому допомогу, як і доказів того, що відповідач не бажала розірвати шлюб у добровільному порядку в органах РАЦС, суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат. Судові витрати не стягуються у зв`язку із звільненням позивача на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial