Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, в розмірі 44 827,92 грн., вартість дослідження в розмірі 900,00 грн. та судові витрати. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 05.03.2017 року о 22 год. 05 хв. в м. Харкові по вул. Весніна, відповідач керував автомобілем CHEVROLET AVEO н.з. [NUMBER], виконуючи маневр лівого повороту, не впевнився в тому, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем OPEL VECTRA д.н. [NUMBER], чим заподіяно матеріальні збитки. Автомобіль, яким керував відповідач належить позивачу на праві власності, який відповідач попрохав у позивача для власних потреб, під час використання і скоїв ДТП. Вина водія підтверджена постановою Київського районного суду м. Харкова. У зв'язку з тим, що відповідач є винуватцем ДТП, то отримати страхове відшкодування позивач позбавлений можливості. В усній формі позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди, але йому було відмовлено, у зв'язку з чим позивач звертається з вимогою до відповідача. Матеріальний збиток завданий позивачу було розраховано на підставі звіту №61/2017 від 22.04.2017 року, відповідно до якого він становить 44 827,92 грн. Вартість виготовлення вказаного звіту становить 900,00 грн., який був сплачений позивачем в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 05.03.2017 року о 22 год. 05 хв. у м. Харкові, вул. Весніна, буд. 7а, водій [PERSON]., керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO н.з. [NUMBER] , виконуючи маневр лівого повороту, не впевнився в тому, що це буде безпечним, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем OPEL VECTRA д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] При ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, завдано матеріальні збитки. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2017 року, яка набула чинності, відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн Автомобіль CHEVROLET AVEO н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 5). В результаті ДТП, позивачу була заподіяна матеріальна шкода, яка складає 44 827,92 грн., що підтверджується звітом №61/2017 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 22.04.2017 року. Вартість виготовлення вказаного звіту становить 900,00 грн., які були сплачені позивачем. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз'яснень, викладених в Пленумі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в п. 6 зазначено, що «особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( п. 2.2. Правил дорожнього руху України)». Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved