Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить зняти арешт накладений на майно, яке належить [PERSON] та виключити із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про реєстрацію обтяження № 4261336, - «Тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 4261336, зареєстровано 21.12.2006 11640639 за № 4261336 реєстратором: Приватний нотаріус Матіяш Г.П., 80600, Львівська обл., Бродівський p., м. Броди, пл. Ринок, 6, (03266) 2-51-44; Підстава обтяження: повідомлення, 1039, 03.04.2001, Бродівський РВ УМВС України у Львівській обл.; Об`єкт обтяження: невизначене майно, будинковолодіння та земельна ділянка, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле Львівська обл. Бродівський р-н. с. Літовище; Власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер 2747263LVOV20056, Архівна дата: 10.04.2001, дата виникнення 10.04.2001,№ реєстра: 409386-1092, внутр. №4D01442B25F23C31272F, коментарій 8-4-2001». Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою [ADDRESS] . На даний час позивач бажає відчужити згаданий житловий будинок. Однак при зверненні до органів державної реєстрації у проведенні будь-яких реєстраційних дій із згаданим житловим будинком йому відмовлено, так як будинок (як і на все інше належне майно) накладено арешт. Так, згідно до інформації, наявної у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 21.12.2006 об 11:40:39 за № 4261336 реєстратором - Приватним нотаріусом Матіяш Г.П. зареєстроване обтяження - арешт на невизначене майно, будинковолодіння та земельну ділянку. Підставою для реєстрації обтяження є повідомлення Бродівського РВ УМВС України у Львівській області №1039 від 03.04.2001 р. Будь-які законні підстави для арешту майна позивача відсутні, а такий арешт підлягає зняттю у зв`язку із наступним. Згідно до інформації, наданої Бродівським ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області слідчими Бродівського РВ ГУМВС України у Львівській області та Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області кримінальні провадження щодо вчинення позивачем правопорушень до ЄРДР не вносились та не розслідувались. Інформація щодо накладення арешту на майно позивача у Бродівському ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області відсутня. Приватний нотаріус Бродівського районного нотаріального округу Матіяш Г.П. надала інформацію про те, що нею арешт на майно позивача не накладався, Згідно до інформації Бродівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, однією із сторін у яких є позивач У базі даних Єдиного реєстру боржників інформація щодо позивача відсутня. Крім цього, як чинні на момент накладення обтяження на майно позивача, так і чинні на даний час законодавчі та підзаконні нормативно-правові акти не містять такої підстави накладення арешту на майно як повідомлення правоохоронних органів. На підставі вищевикладеного, із посиланням на вимоги ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 231, 239 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» просить позов задоволити. 24.01.2020 року відкрито провадження у справі. В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися. Позивач [PERSON] та його представник подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, просять позов задовольнити. Представник відповідача - Головне управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про заміну відповідача, вважає, що немає підстав для задоволення позову до відповідача ГУ НП у Львівській області. Третя особа приватний нотаріус Бродівського районного нотаріального округу Матіяш Галина Петрівна в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить позов задовольнити. Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини по справі, перевіривши їх поданими доказами, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] належить житловий будинок за адресою с Літовище Бродівського району Львівської області (а.с. 10-16). Судом встановлено, що вищевказаним житловим будинком позивач користується протягом всього свого життя. Згідно з витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 4261336 від 21.12.2006 (а.с.17-18), на житловий будинок за адресою с. Літовище Бродівського району Львівської області накладено арешт. Обтяження накладено на підставі повідомлення Бродівського РВ УМВС України у Львівській області №1039 від 03.04.2001року (а.с.17). Згідно до інформації, наданої Бродівським ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області, слідчими Бродівського РВ ГУМВС України у Львівській області та Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області кримінальні провадження щодо вчинення [PERSON] правопорушень до ЄРДР не вносились та не розслідувалися. Інформація щодо накладення арешту на майно [PERSON] у Бродівському ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області відсутня (а.с.20). Із відповіді Приватного нотаріуса Бродівського районного нотаріального округу Матіяш Г.П. вбачається, що нею арешт на майно [PERSON] не накладався (а.с.22). Згідно з інформації Бродівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, однією із сторін у яких є [PERSON] (а.с.24). На підставі повідомлення, 1039, 03.04.2001 року Бродівським РВ УМВС України у Львівській області було накладено арешт на невизначене майно, будинковолодіння та земельну ділянку за адресою с.Літовище Бродівського району Львівської області, однак як встановлено судом із відповіді Бродівського ВП ГУНП у Львівській області вбачається, що позивач [PERSON] не є учасником жодного кримінального провадження. Судом встановлено, що [PERSON] є фактичним законним власником житлового будинку за адресою с. Літовище Бродівського району Львівської області, однак у зв`язку із зареєстрованим обтяженням - арештом на невизначене майно, будинковолодіння та земельну ділянку не може виготовити правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17липня 1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 33 ППВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. У постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналіз змісту вказаних правових норм в сукупності зі встановленими вище обставинами свідчить про те, що обтяження майна [PERSON] на теперішній час не обґрунтовано порушує право позивача на володіння, розпоряджання своєю власністю, що є недопустимим. А тому, порушені права позивач підлягають захисту та відновленню шляхом скасування обтяження на вказане нерухоме майно. На сьогоднішній день позивач позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, відтак накладене обтяження на житловий будинок порушує його право на вільне володіння своїм майном. Враховуючи вищенаведене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та звільнити з-під арешту майно, яке фактично належить [PERSON] , виключити його із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. На підставі ст.ст.15, 16, 316,317,319,321,391 ЦК України,

Outcome: approved