Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить розірвати договір довічного утримання укладений між сторонами від 31.08.2012 року, визнати право власності на ? частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за позивачем та зобов'язати відповідача повернути це майно позивачу, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є інвалідом І групи, 31.08.2012 року між сторонами був укладений договір довічного утримання, за умовами якого відповідач отримала у власність ? частину житлового будинку по [ADDRESS] та зобов'язалася забезпечувати позивача утриманням на суму 500 гривень щомісячно та доглядом довічно. З часу укладення договору відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, не надає утримання позивачу в обумовленому розмірі, не доглядає за позивачем, не забезпечує безоплатне довічне проживання позивача у вказаному домоволодінні. Позивач самостійно сплачує комунальні послуги, не отримує від відповідача харчування, одяг та необхідну допомогу. Від добровільного розірвання договору відповідач відмовилася, при цьому не пояснила причини невиконання умов за договором. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала письмові заперечення, якими зазначила, що позивач є її дідусем. На підставі договору довічного утримання за відповідачем зареєстровано право власності на ? житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач з часу укладення договору виконує його умови, забезпечує позивача харчуванням, одягом, медичними препаратами, засобами особистої гігієни, належним доглядом та необхідною допомогою у розмірі 500 гривень на місяць, обробляє земельну ділянку. Відповідач зазначає, що вона з народження проживає у житловому будинку за вищевказаною адресою разом з батьками, дідом та бабою. Між сторонами склалися добрі відносини у зв'язку з тим, що відповідач протягом багатьох років регулярно доглядає діда, готує йому їжу, пере речі, вбирає ту частину будинку, в якій він проживає. Договір довічного утримання був укладений на пропозицію позивача та виконується відповідачем. Відповідач зазначила, що між позивачем та її сестрою - [PERSON] також укладений договір довічного утримання, за яким вона отримала у власність ? частину житлового будинку та також зобов'язалася забезпечувати його довічним доглядом. Відповідач посилалася на те, що у теперішній час у сторін добрі відносини, на думку відповідача позов ініціює її сестра - [PERSON] У ході судового розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що з 1954 року він проживає у спірному будинку, має пільгу на сплату комунальних платежів, перебуває на обліку поліклініки за місцем проживання. Також, у спірному будинку проживає тимчасово відповідачка разом з сім'єю. Позивач у спірному будинку займає три кімнати, користується кухнею, побутовою технікою, але останнім часом він періодично проживає то в м. Харкові у онучки [PERSON] то у спірному будинку разом з відповідачкою, самостійно сплачує комунальні платежі. Утриманням позивача, забезпеченням його продуктами харчування, одягом, доглядом займається лише [PERSON], а відповідач на це не має ані часу ані грошей, оскільки вона не працює. Позивач зазначив, що [PERSON] готує позивачу їжу та привозить йому один-два рази на тиждень, іноді позивач самостійно приїздить до [PERSON] за їжею. Представник відповідача [PERSON] у ході судового розгляду справи не визнавала позовні вимоги, підтримала письмові заперечення відповідача та пояснила, що підстави для розірвання договору довічного утримання відсутні, оскільки відповідачем виконуються його умови. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач та представник відповідача у судове засідання 27.11.2014 року не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність суду не надали. Позивач та представник позивача у судове засідання 27.11.2014 року не з'явилися, представник позивача надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги та ухвалити заочне рішення по справі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач є інвалідом І групи загального захворювання, перебуває на обліку в УПФ України в Харківському районі та отримує пенсію за інвалідністю у розмірі 3781,21 гривень, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим 05 жовтня 2004 року та довідкою УПФУ в Харківському районі. Судом встановлено, що позивач має двох онук - відповідачку [PERSON] та [PERSON], з якими одночасно було укладено договори довічного утримання. 32 серпня 2012 року між сторонами був укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого [PERSON] приймає належну відчужувачу на праві приватної власності ? частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS] та зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Згідно п. 4 Договору, набувачка майна зобов'язується залишити у безкоштовне пожиттєве користування відчужувача всю зазначену частку житлового будинку, довічно повністю утримувати відчужувача, забезпечувати його харчуванням, одягом, належним доглядом, необхідною допомогою. Згідно п. 5 Договору, вартість утримання та догляду визначена сторонами в розмірі 500 гривень на місяць. Аналогічні умови має договір довічного утримання який укладений між позивачем та [PERSON]. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 06.09.2012 року № 35414500, відповідач [PERSON] зареєструвала своє право власності на ? частку вищевказаного будинку. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або ї частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Аналіз юридичної природи договору довічного утримання вказує на те, що змістом зобов'язань набувача у такому договорі є систематичне матеріальне забезпечення відчужувателя, при цьому в натурі у вигляді житла, харчування, догляду та необхідної допомоги. Відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за вимогою відчужувателя, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Пунктом 6 укладеного між сторонами договору довічного утримання також передбачає, що договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку. Таким чином, підставою для розірвання договору утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов'язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору, при цьому незалежно від вини набувача. Як встановлено з пояснень позивача, останній після укладення договору довічного утримання з обома онуками, проживає як за місцем реєстрації - за адресою: [ADDRESS] з відповідачем по справі так і у онуки [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає з [PERSON] однією сім'єю без шлюбу за адресою: [ADDRESS]. З початку 2012 року, ще до укладення оспорюваного договору, з ними разом проживає дід [PERSON] - позивач по справі. Між позивачем та обома онуками були укладені договори довічного утримання, але лише [PERSON] повністю виконує вимоги договору, надає діду догляд, готує їжу, пере його речі, вбирає та інше. Позивач по справі не проживає за місцем реєстрації, оскільки з відповідачкою напружені стосунки, він приїжджає до спірного будинку щоб полити квіти, іноді - на день або два. Свідок пояснив, що відповідачка не виконує умови договору довічного утримання, перешкоджає проживанню позивача у спірному будинку, майно позивача знаходиться у спірному будинку, лише носильні речі позивача знаходяться у будинку [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з 2013 року позивач проживає у [PERSON] Свідку відомо, що позивач має власний будинок у Харківському районі, але там не проживає. Існування перешкод у проживанні позивача у будинку, точне місцезнаходження будинку свідку не відомі. Таким чином, судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], за цією адресою знаходиться основна частина його майна, за цією ж адресою він перебуває на обліку районної поліклініки. З пояснень позивача судом встановлено, що він займає три житлових кімнати, має всю необхідну побутову техніку, має вільний доступ та можливість користуватися кухнею. Також було встановлено, що позивач має можливість у будь-який час потрапити у житлове приміщення, яке займає. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач створює йому неможливі умови для проживання в будинку, не пускає до будинку або обмежує його доступ до місць загального користування в будинку, не дає йому користуватися приміщеннями загального користування, побутовою технікою тощо. Тимчасове проживання позивача за адресою: [ADDRESS] не є підставою вважати, що відповідачем порушено п. 4 Договору в частині ненадання позивачу безкоштовного пожиттєвого користування ? часткою житлового будинку за місцем реєстрації. Існування перешкод у проживанні позивача за місцем реєстрації у ході судового засідання не було встановлено, суду не надано відомостей про те яким чином відповідач перешкоджає позивачу користуватися спірним будинком. Доводи позивача про ненадання відповідачкою матеріального утримання спростовуються наданими представником відповідача квитанціями про сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], де платником зазначено [PERSON], а також наданими чеками на придбання продуктів харчування. Показання свідка [PERSON] про те, що доглядом за позивачем та його матеріальним утримання займається [PERSON] суд розцінює як виконання останньою умов договору довічного утримання між нею та позивачем, що не доводить невиконання або неналежного виконання умов за аналогічним договором з боку відповідачки. Пояснення свідка [PERSON] суд не приймає як належний доказ по справі, оскільки свідку не відомо про існування спірних договорів, а також обставини їх виконання сторонами по справі, тобто пояснення свідка [PERSON] не містять інформацію щодо виконання відповідачем умов договору довічного утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, ч. 2 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, при цьому кожна сторонам на власний розсуд користується своїми правами. Суд вважає, що позивачем не було доведено невиконання або неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання, тому підстави для розірвання договору довічного утримання відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed