Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог по даній справі [PERSON] про стягнення боргу, в котрій вказано, що 20 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики в усній формі, на підтвердження укладення якого була складена розписка від 20.02.2018 року. Відповідно усного договору позики грошей від 20.02.2018 року [PERSON] передала [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 42 000,00 гривень та 1 900,00 доларів США, що еквівалентно 51 322 грн. 65 коп.. Розрахунок загальної суми еквівалента здійснена за офіційним курсом НБУ гривні до долара США, який на день підписання договору становив 1 долар США = 27,01 грн.. Умовами даного договору встановлено строк повернення позики протягом 10 місяців з 01.03.2018 року по 01.01.2019 року рівними частинами по 9 000,00 гривень в місяць, перша виплата з 01.04.2018 року, вказані обставини підтверджуються розпискою складеною боржником. Станом на 05.02.2021 року надана позика зі сторони [PERSON] не повернута навіть частково. Крім безумовної сплати суми основного боргу у розмірі 42 000,00 грн., на підставі ст. ст. 625, 1048, 1050 ЦК України, у відповідача виникає обов`язок сплатити проценти за користування позикою у розмірі 10 480,14 грн., інфляційні витрати за січень 2019 року-лютий 2021 року - 3 977,40 грн. та 3 % річних за прострочення повернення позики у розмірі 2 640,82 грн. До того ж, крім безумовної сплати суми основного боргу у розмірі 1 900,00 доларів США, на підставі ст.ст. 625, 1048, 1050 ЦК України, у відповідача також виникає обов`язок сплатити проценти за користування позикою у розмірі 474,12 доларів США, та 3 % річних за прострочення повернення позики у розмірі 119,47 доларів США. На день звернення з даною заявою до суду офіційний курс гривні по відношешпо до долара США становить 27,88 грн. = 1 долар США. За таких обставин, станом на 05.02.2021 року в гривнях неповернута сума позики, проценти за користування позикою, та 3 % річних за прострочення повернення позики, відповідно становить: 52 972 грн. (з розрахунку 1900 $ х 27,88 грн.) - неповернута сума позики; 13 218,47 грн. (з розрахунку 474,12 $ х 27,88 грн.) - проценти за користування позикою; 3 330,82 грн. (з розрахунку 119,47 $ х 27,88 грн.) - 3 % річних за прострочення повернення позики. Розрахунок ціни позову: 42 000,00 грн. + 10 480,14 гри. + 3 977,40 грн. + 2 640,82 грн. + 5 2972 грн. + 13 218,47 грн. + 3 330,82 грн. = 128 619,65 грн.. Крім того, позивачка вимушена користуватися правовою допомогою, в результаті чого нею укладений договір про надання правової допомоги з фахівцем та сплачено кошти за професійну правничу допомогу адвокату. Дані послуги їй були необхідні для складання позовної заяви та здійснення розрахунків за прострочення повернення позики. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу. Витрати позивачки на професійну правничу допомогу склали 3000,00 грн.. Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача неповнернуту суму позики у розмірі 92 972,00 грн, проценти у розмірі 23 698,61 грн., інфляційні витрати у розмірі 3 977,40 грн., 3 % річних у розмірі 5 971,64 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 286,19 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.. В судове засідання позивачка не з`явилася, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи, повідомлений згідно ч. 8 ст. 128 КЦПК України. Відзиву щодо позову та клопотань до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа направила до суду свої письмові пояснення, в яких просила розглядати справу у її відсутність. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні з копії розписки (а.с. 4, 14, 15, 26) встановлено, що 20 лютого 2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено договір позики в усній формі, на підтвердження укладення якого була складена розписка згідно якої [PERSON] передала [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 42 000,00 гривень та 1 900,00 доларів США; Умовами даного договору встановлено строк повернення позики протягом 10 місяців з 01.03.2018 року по 01.01.2019 року рівними частинами по 9 000,00 гривень в місяць, перша виплата з 01.04.2018 року. Підставою для звернення до суду із даним позовом стали посилання позивачки на те, що в обумовлений домовленістю строк відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення коштів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Згідно з п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Як зазначає позивач в позові, що до моменту позачі позову до суду кошти відповідачем повернуті не були. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується борговим документом- розпискою від 20 лютого 2018 року, копія якої наявна в матеріалах справи і була подана з позовною заявою. Оригінал розписки позивачкою направлено до суду пізніш і додано до матеріалів справи. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України у відповідача виникає обов`язок сплатити проценти за користування позикою у розмірі 10 480,14 грн. (розрахунок додано до позовної заяви); інфляційні витрати за січень 2019 року-лютий 2021 року здійснювався за формулою (Збитки від інфляції) = (Сума боргу) х (Індекс інфляції) : 100 % - (Сума боргу) - 3 977,40 грн. (розрахунок додано до позовної заяви); 3 % річних за прострочення повернення позики здіснювався за формулою (Сума боргу) х 3 % х 765 днів : 365 : 100 = 2 640,82 грн. (а.с. 5-6). Крім безумовної сплати суми основного боргу у розмірі 1 900,00 доларів США, на підставі ст. ст. 625, 1048, 1050 ЦК України, у відповідача також виникає обов`язок сплатити проценти за користування позикою у розмірі 474,12 доларів США, та 3 % річних за прострочення повернення позики у розмірі 119,47 доларів США Розрахунок додано до позовної заяви) (а.с. 7). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано суду Договір про надання правичої допомоги адвокатом від 01.02.2021 року (а.с. 8), Рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (а.с. 9), Ордер на надання правничої допомоги серія ЧН № 081845 від 05.02.2021 року (а.с. 10), копією квитанції до прибуткового касового ордера № 23 від 05.02.2021 року на суму 3000,00 грн. щодо понесення позивачкою витрат на правничу допомогу (а.с. 11). Враховуючи вищевикладене, суд знаходить вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору.

Outcome: approved