Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 20 липня 1999 року між нею та її матір'ю [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу належного їй домоволодіння в [ADDRESS]. Домоволодіння складається з житлового будинку (позначений в технічному паспорті літ. А), сіней (літ.а), сараїв (літ. Б,3), літньої кухні (літ. Г,Д), прибудови (літ. г), погріба з шийкою (літ. Е, пг), гаражів (літ. Ж.Л), бані (літ. И), топочної (літ. М), вбиральні (літ. Н), колодязя (№ 1), погріба (літ. пг 1), огорожі (№2-4), замощення (№5). Присадибна земельна ділянка не приватизована. Договір зареєстровано в Магдалинівському БТІ 20 липня 1999 року. Однак вона не може належним чином здійснити реєстрацію права власності з наступних підстав. Так, договір купівлі - продажу домоволодіння від 20 липня 1999 року посвідчено міською біржою нерухомості. На той час законодавство дозволяло здійснювати угоди купівлі - продажу нерухомого майна на біржі. Пізніше, статтею 657 Цивільного Кодексу України було закріплено положення, згідно якого договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, та державній реєстрації. Таким чином, наявність біржового договору купівлі-продажу домоволодіння є перешкодою для здійснення його державної реєстрації в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому він вважаючи, що має право власності на вказане домоволодіння, звертається до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання послуг представництва від 16 квітня 2014 року (а.с. 16, 17), будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, до суду від представника надано заяву (а.с. 15), згідно якої просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Казначеївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, до суду надано заяву (а.с. 18), в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 липня 1999 року між позивачкою [PERSON], [INFO] (а.с. 3) та її матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с. 10) був укладений договір купівлі - продажу належного їй домоволодіння в [ADDRESS]. Домоволодіння складається з житлового будинку (позначений в технічному паспорті літ. А), сіней (літ.а), сараїв (літ. Б,3), літньої кухні (літ. Г,Д), прибудови (літ. г), погріба з шийкою (літ. Е, пг), гаражів (літ. Ж.Л), бані (літ. И), топочної (літ. М), вбиральні (літ. Н), колодязя (№ 1), погріба (літ. пг 1), огорожі (№2-4), замощення (№5) (а.с. 4-5, 7-9). Договір зареєстровано в Магдалинівському БТІ 20 липня 1999 року (а.с. 5 на звороті). Однак позивачка не може належним чином здійснити реєстрацію права власності на вказане домоволодіння з наступних підстав. Так, договір купівлі - продажу домоволодіння від 20 липня 1999 року посвідчено міською біржою нерухомості та на час його укладення даного договору законодавство дозволяло здійснювати угоди купівлі - продажу нерухомого майна на біржі. Пізніше, статтею 657 Цивільного Кодексу України було закріплено положення, згідно якого договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, та державній реєстрації. Таким чином, наявність біржового договору купівлі-продажу домоволодіння є перешкодою для здійснення його державної реєстрації в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в зв'язку з чим, позивач звернулась до суду з даним позовом (а.с. 1, 2-3). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Статтею 657 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, та державній реєстрації. Право позивача на житловий будинок підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами приведеними та проаналізованими судом вище відповідно до вказаних діючих норм законодавства. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність фактично домоволодіння позивачу, суд вважає за необхідним постановити рішення про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими спорудами. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved