Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, 23 липня 2013 року [PERSON] було підписано заяву б/н. Відповідно до якої 23 липня 2013 року остання отримала кредит в розмірі 19300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник померла. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , якому позивачем було направлено лист-претензію, однак жодних дій на погашення суми боргу спадкоємцем не було виконано. У зв`язку із чим АТ КБ «Приватбанк» звернувся з даною позовною заявою. \~ \~ \~ \~Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 25 квітня 2019 року на 09-00 год. в спрощеному провадженні. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не з`явився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, при цьому пояснив, що позивачем невірно вказаний розрахунок заборгованості. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Статтями\~10,\~81 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених\~ст.82 ЦПК України. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Згідно ч.1\~ст.95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг, 23 липня 2013 року [PERSON] було підписано заяву б/н. Відповідно до якої 23 липня 2013 року остання отримала кредит в розмірі 19300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на дату смерті заборгованість останньої перед банком за кредитним договором від 23.07.2013 року становила 5719,47 гривень, яка складається з наступного: 69,26 гривень тіло кредиту; 5600,21 гривень - заборгованість за відсотками та 50 грн. нар ахова пеня. [INFO] року позичальник померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 17 травня 2017 року. 17.01.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» була направлена претензія кредитора до Першої Черкаської державної нотаріальної контори. 26.06.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» отримало відповідь, в якій зазначалось, що у нотаріуса відсутні правові підстави для надання інформації стосовно кола спадкоємців [PERSON] Як зазначено в позові, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Даний факт не оспорюється відповідачем. Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позивальника. Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Згідно з\~\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,1231\~цього\~Кодексу). За правилом\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої\~ст.1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до положень\~статті 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. До спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених\~статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, що дійсно заборгованість мала місце, він її погасив, а тому у банку відсутні правові підстави для стягнення такої заборгованості. З метою з`ясування суми заборгованості, судом ухвалою від 25 квітня 2019 року зобов`язано позивача надати належним чином оформлений та завірений розрахунок заборгованості відповідно до кредитного договору б/н від 23 липня 2013 року з урахуванням сплачених коштів. Проте, на виконання вищевказаної ухвали суду, позивач надіслав розрахунок заборгованості відповідача який суд вважає неналежним доказом, оскільки такий розрахунок належним чином не завірений, не містить відомостей за який період та на яку суму заборгованості нараховані проценти та пеня, яким чином розподілялись сплачені відповідачем кошти на погашення за тілом кредиту, які на сплату відсотків. Також, суд сприяв реалізації позивачем його прав щодо надання особистих пояснень в судових засіданнях, подання доказів, заявлення відповідних клопотань про витребування доказів тощо, шляхом визнання явки представника позивача у судове засідання обов`язковою, однак представник позивача в судові засідання не з`явився, жодних письмових клопотань на адресу суду не надсилав. Відповідно до вимог\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст.78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч.1, 2, 8\~статті 83 ЦПК України\~визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. У відповідності з вимогами141\~ЦПК України, при відмові в задоволені позову, судові витрати по справі у виді судового збору, позивачу не компенсуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed