Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить звернути стягнення за іпотечним договором №833/34-27/33/7-128 від 06.06.2007р., посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №328 на нерухоме майно - квартиру №16, що знаходиться за адресою: Харківська область Харківський район, смт. Пісочин вул. Квартальна, 5/3, та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2003 року . Визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України „Про іпотеку, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Надати право ПАТ „Укрсоцбанк за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за кредитом у розмірі: - Заборгованість за кредитом 308 577,76 гривень. - Заборгованість за відсотками 150 845,12 гривень. - Пеня 3 812,37 гривень. - Штраф 67 780,64 гривень. та усі витрати повязані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки і стягнути з Відповідача витрати по сплаті судового збору за подання цієї позовної заяви у розмірі 3 441,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06.06.2007 року між АКБ „Укрсоцбанк надалі за текстом - „Позивач, та [PERSON] надалі за текстом - „Відповідач був укладений договір кредиту №833/33- 27/33/7-089 надалі за текстом - ,договір кредиту. Згідно цього договору кредиту Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 43 398,41 дол. США, зі сплатою 12,85 відсотків річних, а з 17 липня 2009 року на рівні 15,64 відсотків з щомісячним погашенням основної заборгованості по 242,29 дол. США, та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 05.01.2022 року. Кредит був наданий на поточні потреби і передано в іпотеку майно а саме квартиру №16, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якості забезпечення Відповідачем виконання своїх зобовязань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги в день укладення договору - кредиту, було укладено іпотечний договір № 833/34- 27/33/7-128 від 06.06.2007р., посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №3289. Станом на 24.07.2013р. Відповідачем, більш ніж 5 днів були порушені обовязки, встановлені п.3.3.2 3.3.11 договору кредиту, у звязку з чим він повинен був відповідно п.4.4 достроково погасити Кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Представник позивача, яка діє на підставі довіреності у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та в разі неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надавав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини: 06.06.2007 року між АКБ „Укрсоцбанк надалі за текстом - „Позивач, та [PERSON] надалі за текстом - „Відповідач був укладений договір кредиту №833/33- 27/33/7-089 надалі за текстом - ,договір кредиту. Згідно цього договору кредиту Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 43 398,41 дол. США, зі сплатою 12,85 відсотків річних, а з 17 липня 2009 року на рівні 15,64 відсотків з щомісячним погашенням основної заборгованості по 242,29 дол. США, та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 05.01.2022 року. Кредит був наданий на поточні потреби і передано в іпотеку майно а саме квартиру №16, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якості забезпечення Відповідачем виконання своїх зобовязань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги в день укладення договору - кредиту, було укладено іпотечний договір № 833/34-27/33/7-128 від 06.06.2007р., посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №3289. Станом на 24.07.2013р. Відповідачем, більш ніж 5 днів були порушені обовязки, встановлені п.3.3.2 3.3.11 договору кредиту, у звязку з чим він повинен був відповідно п.4.4 достроково погасити Кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Цей обовязок Відповідач також невиконав. Згідно п.4.3 договору кредиту у разі порушення Відповідачем п.3.3.2-3.3.11 договору кредиту Відповідач повинен сплатити позивачу штраф у розмірі 10 відсотків від загальної суми кредиту, тобто 10 % від 42 400,00 дол. США. Загальна сума штрафу за порушення пунктів 3.3.5 ,3.3.8 - 2 випадки, складає 67 780,64 грн. Таким чином станом на 24.07.2013 року заборгованість Відповідача перед позивачем складає 531 015.89 гривень, а саме: - Заборгованість за кредитом 308 577,76 гривень. - Заборгованість за відсотками 150 845,12 гривень. - Пеня 3 812,37 гривень. - Штраф 67 780,64 гривень. Іпотечним договором визначені наступні умови та права Іпотекодержателя, які дають можливість Іпотекодержателю ставити питання про зверненні стягнення на Предмет іпотеки та визначають шляхи звернення стягнення: -п. 4.1. Іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобовязання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки; -п. 4.5.1 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду; -підпунктом 4.6.2. п. 4.6. Іпотечного договору визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Таким чином, виходячи з умов Іпотечного договору та враховуючи невиконання Відповідачем зобовязань за Договором кредиту, Позивач набув права звернути стягнення на Предмет іпотеки за Іпотечним договором для задоволення своїх вимог за Договором кредиту. Згідно із статтею 611 Цивільного кодексу України одним з наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно ст. 4.2 договору кредиту у р3 несвоєчасного повернення кредиту та сплати відсотків Відповідач повинен сплатити Позивачу пеню у розмірі 1 відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, алеї більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Зі змісту вищевказаного договору про надання споживчого кредиту, а також додатків до нього вбачається, що ним визначено всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші, при цьому [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилась і згодна з умовами та правилами надання банківських послуг. 28 квітня 2010 року за вих. №11.4.2/962638 від 27.04.2010 року на адресу відповідача рекомендованим листом було направлено банком повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що банк виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав кредитні кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході судового розгляду, Відповідачем був порушений порядок та строки сплати заборгованості за кредитами та погашення відсотків. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1, ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 12 зазначеного Закону, у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержавтель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, вирішуючи спори про звернення стягнення на предмет іпотеки, принциповим є встановлення факту невиконання або неналежного виконання основного зобовязання. Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого запису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Частиною другою ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільного права та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, з урахуванням вказаних норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке є способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Така правова позиція викладена судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-124цс13 від 11 грудня 2013 року. Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці першому п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки-шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). За п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співвмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, зіставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочерговість задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України). Узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 267 650 гривень, що в еквіваленті складає 53000 доларів США, в той час як загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 34 липня 2013 року складає 531015,89 гривень. З огляду на те, що відповідач зобов'язання щодо своєчасного погашення суми за кредитним договором та сплати процентів не виконує, розмір загальної суми заборгованості у два рази перевищує суму іпотеки, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ „Укрсоцбанк права власності на предмет іпотеки, припинивши право власності [PERSON] на зазначене майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved