Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору б/н від 11.08.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком договір. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. На даний час він продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. У зв'язку з зазначеними порушеннями вимог чинного законодавства та умов кредитного договору, станом на 28.02.2018 року за відповідачем склалася заборгованість - 35773,89 грн., яка складається з наступного: - 4355.35 грн. - заборгованість за кредитом; - 29238.83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) ; - 1679.71 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував по суті позову. Від відповідача на адресу суду відзиву не надходило. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти . За умовами ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити розмір процентів на умовах встановлених договором. Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому, згідно ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться . Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання . Боржник , який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом . Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ст.ст.608,1218,1219 ЦК України вбачається, що у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно копії Банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано Національним банком України 19.03.1992 року за номером 92, має право здійснювати банківські операції та копією виписки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 21.04.2017 (а.с. 17-18). Анкетою - заявою підтверджується наявність договірних відносин між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно розрахунку заборгованості станом на 28.02.2018 року за відповідачем рахується заборгованість за договором № б/н від 11.08.2006 р., яка складає 35773,89 грн. (а.с.5-6). Згідно актового запису про смерть № 58 від 03.03.2008 року слідує, що [PERSON], [INFO] померла [INFO] року (а.с.31) Згідно копії спадкової справи заведеної Долинською державною нотаріальною конторою 27.05.2009 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року слідує, що спадщину прийняла [PERSON] 17.06.2009 року (а.с.33-42) Згідно копії свідоцтва про шлюб, слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.11.2011 року, прізвище після реєстрації шлюбу Антонова (а.с.52) Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2018 року до участі у справі залучено правонаступника відповідачки [PERSON], [PERSON] У березні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» пред'явило позов до [PERSON], яка померла 02 березня 2008 року, тобто до пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 30 ЦПК України). Частиною ч. 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином позивач пред'явив позовні вимоги до особи, чия правосуб'єктність припинилася. Відкриття судом провадження у цивільній справі щодо померлої особи суперечить загальним засадам цивільного судочинства та змісту п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки за правилами цивільного судочинства не передбачено розгляду позову до померлого. Згідно зі ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Положення ст. 37 ЦПК України стосуються випадків коли необхідність вирішення питання процесуального правонаступництва виникає після пред'явлення позову та відкриття провадження у справі. Отже суд має право вирішувати питання щодо залучення до участі у справі правонаступників (спадкоємців) померлого відповідача лише у випадку коли його смерть настала після відкриття провадження у справі. Приймаючи до уваги, що судом встановлено необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у задоволенні позову судом відмовляється за недоведеністю позовних вимог. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], залучена особа - відповідач [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Outcome: dismissed