Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідачки про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачкою проживали в зареєстрованому шлюбі з 24.07.2009 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02.06.2015 року шлюб розірвано. Їх малолітній син проживає разом з відповідачкою, з якою позивач намагався дійти згоди про можливість виховання та спілкування з дитиною, однак відповідачка чинить позивачу перешкоди у побаченні з дитиною. Позивач протягом пяти місяців не бачив свого сина, у звязку з чим він звернувся до суду та просить зобовязати відповідачку не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначити спосіб участі у вихованні сина шляхом встановлення часу та днів зустрічей з сином, а саме: на особисті побачення за місцем його проживання чи перебування, за місцем проживання батька, та в інших загально доступних місцях, кожного понеділка, середи та пятниці з 17-00год. до 19-30год.; забирати сина до себе додому на вихідні, кожну суботу з 18-00год. до 18-00год. неділі; на особисті побачення з сином в день його народження за місцем його проживання чи перебування, за місцем проживання батька, та в інших загально доступних місцях з 14-00год. до 20-00год.; на спільний відпочинок з сином влітку щорічно протягом 30 календарних днів для оздоровлення дитини; на необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього спілкування. Також просить стягнути з відповідачки понесені ним при зверненні до суду з позовом судових витрат за сплати судового збору в сумі 234,60грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно зазначив, що він має рівні права, як і відповідачка, зокрема, у спілкуванні зі своїм сином. Відповідачка постійно чинить перешкоди у спілкуванні з сином, та на теперішній час він взагалі не знає про їх місце перебування. Просить задовольнити позов. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги [PERSON], та не заперечувала проти їх задоволення, але додала, що позивач не звертався раніше до органу опіки та піклування для встановлення часу та місця спілкування з сином. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.07.2009 року. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу згідно свідоцтва про народження сторони мають, малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу та на даний час син проживає разом з відповідачкою в адресою Донецька область м. Краматорськ вул. Пролетарська, 3-5. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Статтею 153 СК України, передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно з ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У ч.2 ст.159 СК України, зазначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обовязок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. В судовому засіданні достовірно встановлено те, що відповідачка здійснює перешкоди позивачу у його спілкуванні зі своїм сином. Перешкоди, які чинить відповідачка позивачеві у спілкуванні з дитиною, не забезпечують інтересів дитини та порушують права позивача, які підлягають судовому захисту. Крім того, з матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами наявність загострених конфліктних відносин між колишнім подружжям, в тому числі і на ґрунті неможливості досягнути домовленостей щодо участі у вихованні та в спілкуванні батька з сином [PERSON]. Питаннями щодо врегулювання відносин між батьками та узгодження порядку спілкування батька з сином ніхто не займався. Відповідачка відмовляється в наданні можливостей позивачу у спілкуванні з дитиною і перешкоджає їх спілкуванню. При визначенні способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд врахує вік дитини, прихильність дитини до батька, права та бажання батька підтримувати постійний контакт з малолітнім сином, бажання та можливість піклування про здоровя дитини обох батьків і такий порядок не порушує ніяким чином права дитини. Відповідачка не надала суду ніяких документів або пояснень, щодо наявності перешкод для таких побачень і спільного відпочинку батька з сином. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні та у вихованні дитини, в звязку з чим позовна вимога в частині усунення перешкод в спілкуванні з дитиною є обґрунтованою, в звязку з чим підлягає задоволенню. Водночас, з урахуванням поведінки сторін у справі, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, з метою уникнення в подальшому стресових ситуацій для неї, що може негативно відобразитись на загальному розвитку дитини, її психологічному стані, суд вважає, що позовна вимога в частині визначення днів та часу спілкування з дитиною підлягає частковому задоволенню, та достатнім, обґрунтованим та доцільним буде встановлення часу і місця спілкування позивача з сином, а саме: на особисті побачення за місцем його проживання чи перебування, за місцем проживання батька, та в інших загально доступних місцях, кожного понеділка, середи та пятниці з 17-00год. до 19-00год.; забирати сина до себе додому на непарні суботи з 18-00год. до 15-00год. неділі; на особисті побачення з сином в день його народження за місцем його проживання чи перебування, за місцем проживання батька, та в інших загально доступних місцях з 14-00год. до 16-00год.; на спільний відпочинок з сином влітку щорічно протягом 15 календарних днів для оздоровлення дитини; на необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього спілкування. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн.

Outcome: partial