Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 15.03.2011 уклав із відповідачем кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів» за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач неналежним чином виконував обов`язки за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 18.08.2020 становить 67 618, 06 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 67 618, 06 грн., що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 6923, 02 грн., заборгованості за процентами 999,79 грн. та 59 695,34 грн. нарахованої пені. Ухвалою Червонзоаводського районного суду м.Харкова від 10.11.2020 було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника позивача не надходило клопотань про розгляд справи в загальному порядку. Відповідач відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження з додатками за адресою реєстрації, конверт з рекомендованим повідомленням повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». А також про розгляд справи повідомлявся шляхом опублікування оголошення на сайті суду. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 15.03.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, позичальник погодився, що договір між позичальником та банком складається з заяви, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів. Дана анкета-заява містить відмітку, що позичальник бажає отримати кредитку «Універсальна» з кредитним лімітом у 300, 00 грн. Окрім анкети-заяви, 15.03.2011 [PERSON] підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періода», якою встановлено, що базова відсоткова ставка на місяць становить 2,5%, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа, пеня за несвоєчасне погашення зобов`язань: базова процентна ставка по договору нарахована за кожен день прострочення + 1% заборгованості при наявності прострочки по кредиту або відсоткам п`ять і більше днів при прострочці більше 50 грн.; штраф 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій за порушення строків платежів за кожним з грошових зобов`язань за договором більше 30 днів. За довідкою позивача, [PERSON] з 15.03.2011 року було встановлено кредитний ліміт 300 грн., з 25.05.2011 - 2100, 00 грн., з 23.06.2011 - 2500,00 грн., а з 22.07.2011 - 2900,00 грн. та з 28.07.2011 - 5000,00 грн, з 08.11.2012 - 4500, 00 грн та з 04.10.2016 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. За довідкою позивача, [PERSON] отримав кредитні карти: 15.03.2011 строком дії до листопада 2014 року, 22.11.2014 строком дії до червня 2018, 06.10.2014 строком дії до вересня 2018 та 23.12.2014 строком дії до вересня 2018. Згідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача [PERSON] станом на 18.08.2020 становить 67 618, 19 грн. Яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 6923, 02 грн., заборгованості за процентами 999,79 грн. та 59 695,34 грн. нарахованої пені. З виписки по картковому рахунку вбачається, що останнє використання кредитної картки позичальником відбулося 02.03.2017 (поповнення готівкою своєї картки). Усі подальші операції на рахунку включають лише нарахування банком процентів та штрафних санкцій протягом трьох років. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту стягнути заборгованість за простроченими відсотками без посилання на конкретні процентні ставки у розмірі 999,79 грн. та пеню 59 695,34 грн. У даному випадку в анкеті-заяві від 15.03.2011, підписаній сторонами, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) та штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також відсотків. Разом із цим, проценти були встановлені у довідці про умови кредитування від 15.03.2011, яка підписана сторонами, де відсотки визначені вочевидь нижче, ніж заявив позивач. Щодо стягнення відсотків позивач посилається на те, що в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019, згідно п. 2.1.1.2.12 Сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 84 % від простроченої суми заборгованості для картки «Універсальна голд» та 86,4% для картки «Універсальна». (аркуш справи 3) Тобто, позивач зазначає, що вказаний розмір відсотків узгоджений за домовленістю сторін кредитного договору. У даній справі позивач стверджував, що між ним і відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій вказано, що вона разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому, матеріали справи не містять наданих підтверджень про такі конкретні запропоновані відповідачу [PERSON] умови та правила банківських послуг у вигляді сплати відсотків у вигляді 84%, або 86,4%, а також пені за несвоєчасне погашення кредиту, з яким він був би ознайомлений під власний підпис. Надана банком довідка про умови кредитування, яка була підписана позичальником, містить інший розмір відсотків. При цьому, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі позивач, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди і вигляді відсотків та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також розмір процентів, нарахованих на прострочений кредит, які становлять 84 % від простроченої суми заборгованості для картки «Універсальна голд» та 86,4% для картки «Універсальна». З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що нарахування банком річних у розмірі 84% є безпідставним, а тому у визначеному банком розмірі річні не підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у сумі 35,71 грн. (Розрахунок 3% річних: 999, 79 грн. (річні, розраховані банком за ставкою 84%) / 84*3=35,71. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, положеннями ст. 258 ЦК України встановлюється позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно правових позицій Верховного суду України в (у справі № 6-100 цс 14), зазначено, що за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені, відповідно до статті 253 ЦК України, обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Судом встановлено, що банком нарахована пеня у розмірі 59 695, 34 грн. за період з 01.04.2017 року по 18.08.2020 року, що значно перевищує розмір заборгованості [PERSON] за тілом кредиту. Приймаючи до уваги, що розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 6 923, 06 грн., суд вважає доцільним зменшити розмір пені до розміру тіла кредиту та стягнути з відповідача пеню у сумі 6 923, 06 грн., розмір якої не перевищує розмір тіла кредиту та нарахуванню пені за один рік. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від якої не відступає Верховний Суд. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, суд дійшов висновку про те, що з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.03.2011 року у розмірі 13 881 грн. 83 коп., з яких: 6 923, 06 коп. - прострочене тіло кредиту, 35 грн. 71 коп. - 3 % річних від простроченої суми, 6 923, 06 грн. - пеня з урахуванням позовної давності строком в 1 рік та зменшена судом у відповідності до ст. 551 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial