Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь інфляційні витрати за період з 01.02.2015 року по 31.05.2016 року в сумі 28576,3 грн. та три проценти річних за період з 02.03.2015 року по 01.08.2016 року в сумі 2454 грн., а всього стягнути 30573,3 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 серпня 2009 року о 10 годині 30 хвилин на 458 км. автодороги Київ-Одеса автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] скоїв наїзд на автомобіль [NUMBER] під моїм керуванням. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у скоєні ДТП являється [PERSON], про що свідчить постанова ВДАІ Біляївського району Одеської області про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.11.2009року (матеріали ЖРЗПЗ № 4990 від 15.08.2009), відповідно до якої водій [PERSON] порушив п.п 1.5, 10.1, 10,3 Правил дорожнього руху. При цьому, при дотриманні водієм [PERSON] Правил дорожнього руху, останній міг запобігти ДТП, тоді як я не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, що підтверджується висновком судової авто - технічної експертизи № 900 від 30.04.2013 року, яка проведена в суді апеляційної інстанції. А тому у водія [PERSON] виникло перед ним зобовязання щодо сплати мені завданої матеріальної шкоди. 14 лютого 2010 року [PERSON] помер. 05 серпня 2010 року відповідачка [PERSON], донька [PERSON], звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку та земельної ділянки по вул. Шахтарській,17-в у с. Нерубайське Біляївського району Одеської області. 03 березня 2011 року вона подала заяву про прийняття спадщини у вигляді автомобіля ГАЗ 32021. Відповідно до ст. 1231 ЦК України відповідачка, як спадкоємець [PERSON], спадкує обовязок відшкодувати майнову шкоду, яка була завдана спадкоємцем у межах вартості рухомого або нерухомого майна, яке спадкоємець отримав у спадщину. За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 6206 від 29 серпня 2014 року, ринкова вартість житлового будинку по вул. Шахтарській, 17-в у с. Нерубайське Біляївського району Одеської області становить 12777315,6 грн. Всі вищевказані обставини встановленні рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2014 (справа 22-ц/785/933/14), а тому відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляд інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вищевказаного рішення було стягнуто з [PERSON] на його користь 79565,39 грн. матеріальної шкоди і судові витрати в сумі 3812,35 грн., а загалом 83377,74 грн. Відповідач тривалий час рішення суду не виконує, зазначені вище кошти не сплатила, а тому відповідно до ст.ст. 8,625 ЦК України з неї підлягають стягненню інфляційні витрати та 3 % річних. З вказаним підстав позивач був змушений звернутися до суду. 12 серпня 2016 року позивач уточнив позовні вимоги (а.с. 23-25). Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позову, пояснюючи що вона не заперечую проти боргу та сплатить кошти але наданий час не має такої можливості. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 року, яке набрало законної сили, апеляційна скарга позивача була задоволена частково, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29.08.2012 року змінено, стягнуто з відповідача на користь позивача 79565,39 грн. матеріальної шкоди та судові витрати у сумі 3812,35 грн. В основу рішення суду покладено висновок авто-технічної експертизи щодо вартості заподіяної матеріальної шкоди в сумі 79565,39 грн. який був виготовлений відразу після скоєння ДТП 25.09.2009 року. Рішення Апеляційного суду Одеської області від 25.06.2015 року, яке набрало законної сили, визначено у правовідносинах, що склалися між сторонами існує грошове зобов`язання, яке є простроченим та відсутні спеціальні норми, виключають застосування ст. 625 ЦК України(а.с. 30-33). \~Вказаними чинними рішеннями встановлені обставини щодо стягнення матеріальної шкоди, інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). Правова позиція Верховного Суду України щодо застосування ст. 625 ЦК України викладена у постанові від 14 листопада 2011 року, яка прийнята за результатом перегляду судового рішення з підстави, передбаченої п. 1ч. 1ст. 355 ЦПК України, у справі № 6-40цс11. Верховний Суд України дійшов висновку про те, що грошовим є зобовязанням, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів. Грошовим зобовязанням є таке правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, у якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Частина 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасної права і обовязки, вона вважається боржником тому, що зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитору тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Після ухвалення рішення суду у справі про стягнення майнової шкоди, деліктні правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем (процесуальним правонаступником) щодо відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою внаслідок порушення [PERSON] ПДР України, трансформуються у зобов`язальні правовідносини. Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, при відшкодуванні шкоди відбувається відновлення порушеного стану потерпілого, який стає кредитором (стороною зобовязання)у правовідношення майнового змісту. Тобто відшкодування шкоди завдавачем це не несення ним додаткової або іншої відповідальності, а виконання його обовязку, який виник з факту завдання шкоди. Отже, за таких умов застосування загальних положень про зобовязання до зобовязань з відшкодування шкоди є повністю логічним. \~\~\~\~ Враховуючи середній індекс інфляції за період з 01.02.2015 року до 31.05.2016 року інфляційне збільшення становить 28576,30 грн., Три відсотки річних за період з 02.03.2015 року до 01.08.2016 року становлять 2454 грн. згідно із розрахунками доданими до матеріалів справи (а.с. 26,27). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.c. 1а). На підставі вищевказаного та

Outcome: approved