Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 28 травня 2012 року між сторонами було укладено договір про виконання робіт, відповідно до якого виконавець зобов'язується власними силами та з власних матеріалів виконати за завданням замовника наступну роботу: виготовити, доставити та встановити меблі за адресою: [ADDRESS], у складі, узгодженому сторонами в додатку № 1 у строк до 05 червня 2012 року, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити за виконану роботу. Згідно розписки відповідач отримала завдаток у розмірі 3500 грн., проте у встановлений строк відповідач свої зобов'язання не виконала. Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами виконати зобов'язання чи повернути завдаток у подвійному розмірі, але дані вимоги залишились без розгляду, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлен належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2012 року між сторонами було укладено договір про виконання робіт, відповідно до якого виконавець зобов'язується власними силами та з власних матеріалів виконати за завданням замовника наступну роботу: виготовити, доставити та встановити меблі за адресою: [ADDRESS], у складі, узгодженому сторонами в додатку № 1 у строк до 05 червня 2012 року, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити за виконану роботу. Згідно розписки відповідач отримала завдаток у розмірі 3500 грн., проте у встановлений строк відповідач свої зобов'язання не виконала. Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами виконати зобов'язання чи повернути завдаток у подвійному розмірі, але дані вимоги залишились без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже відповідач в рахунок передоплати виконання роботи отримала грошові кошти в розмірі 3 500 грн. та зобов'язалася виконати роботу, передбачену договором від 28 травня 2012 року, проте у встановлений строк вказане зобов'язання не було виконано. Відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 570 ЦК України встановлена презумпція авансу, якщо правочин не визнано, що така сума є завдатком. На відміну від завдатку, аванс це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Тому суд вважає, що підлягає поверненню сплаченого позивачем суми у розмірі 3 500 грн. Також, враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягає вказана сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 4375 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 312,25 грн., штрафна санкція з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ 2188,03 грн. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. З. постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з пошкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших, негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існують договірні правовідносини, які врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про страхування», який не передбачає такого виду відповідальності страховика як відшкодування моральної шкоди, і не передбачає такої відповідальності й договір виконання роботи від 28 травня 2012 року. Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, слід відмовити. Окрім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставівищевикладеного та

Outcome: partial