Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 02 червня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким передав останньому грошові кошти в сумі 6900 доларів США, що еквівалентно становить 145\~383 грн. строком до 01 серпня 2015 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на договорі позики та актом приймання - передачі грошових коштів від 02.06.2015 року. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув. Тому звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 145\~383 грн. та 1453,83 грн. судового збору, а також проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами про розгляд справи у його відсутність не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, що 02 червня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким [PERSON] надав останньому грошові кошти в сумі 6900 доларів США, що еквівалентно становить 145\~383 грн. Відповідно до п. 4.1 договору позики, кінцевий строк повернення позики 01 серпня 2015 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на договорі позики та актом приймання - передачі грошових коштів від 02.06.2015 року. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Акт приймання - передачі грошових коштів від 02.06.2015 року, про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики. підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У порушення умов даного договору відповідач зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка становить 145 383 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору складає 1453,83 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на його користь. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 145 383 грн. та судовий збір в сумі 1453,83 грн., а всього 146\~836,83 грн.

Outcome: approved