Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з Військової частини польова пошта [NUMBER] на його користь 13 910 грн. 20 коп. відшкодування матеріальної шкоди; стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь 48 746 грн. 85 коп. відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2016 року по вул. Дружби в с. Дівички Переяслав-Хмельницького району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ-210994», реєстраційний номер [NUMBER] , під його керуванням та автомобіля марки «МАЗ-537» , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить військовій частині [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль марки «ВАЗ-210994», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.11.2016 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього, позивача по справі, було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно водія автомобіля марки «МАЗ-537», реєстраційний номер [NUMBER] не складався. Відповідно до звіту, складеного ТОВ «Сател Груп», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВАЗ-210994», з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 62 657 грн. 06 коп. Ухвалою від\~20\~квітня 2017 року відкрито провадження в даній справі. Представник відповідача\~ військової\~частини [NUMBER] \~(польова\~пошта [NUMBER] ),\~у встановленому\~порядку надав\~заперечення проти\~позову, в\~якому вимоги\~позивача не\~визнав,\~просить відмовити\~у задоволенні\~позову,\~посилаючись на\~те,\~щовина військовослужбовця [PERSON] в скоєнні ДТП не встановлена, він не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, а тому у позивача відсутні підстави вимагати відшкодування збитків з військової частини. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України надав суду заперечення на позовну заяву, в якому вимоги позивача не визнав, просить відмовити у задоволенні позову, вважає його передчасним, посилаючись на те, що відносно [PERSON] за порушення вимог правил дорожнього руху України протокол про адміністративне правопорушення не складався, він не був притягнутий до адміністративної відповідальності та не визнаний судом винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідач не відмовляв позивачу у здійсненні відшкодування, а лише зупинив розгляд справи про відшкодування шкоди та повідомив позивача про умови поновлення такого розгляду. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити у повному обсязі. В судовому засідання представник відповідача - військової частини [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ) Овсієнко Ю.А. позовні вимоги не визнав, вважає їх не обґрунтованим з підстав, зазначених в письмових запереченнях на позов, що були надані до суду. Представник третьої\~особи \~Міністерства оборони\~України Ступак\~В.В.\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги не\~визнав,\~вважає їх\~не обґрунтованими,\~оскільки винавійськовослужбовця [PERSON] в скоєнні ДТП не встановлена. В судове засідання представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України та третя особа [PERSON] не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями «Укрпошти» про вручення поштового відправлення. Судом встановлено наступне. 24 жовтня 2016 року о 10 годині 30 хвилин по вул. Дружби в с. Дівички Переяслав-Хмельницького району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля марки «ВАЗ-210994», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] та водія автомобіля марки «МАЗ-537», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , що належить військовій частині [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ). Внаслідок ДТП автомобіль марки «ВАЗ-210994», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 29 листопада 2016 року. З листа командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 02.02.2017 року за №373 вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно водія автомобіля марки «МАЗ-537», реєстраційний номер [NUMBER] не складався. Відповідно до п.4 висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №12-1/1522 від 12.10.2018 за даних дорожніх обставин, технічна можливість попередження водієм автомобіля «МАЗ-537», військовий номер [NUMBER] зіткнення з автомобілем «ВАЗ-210994», реєстраційний номер [NUMBER] полягала у виконанні ним п.10.1 та п. п. в) 14.2 Правил дорожнього руху України. Тобто, при виконанні вимог п.10.1 та п. п. в) п.14.2 Правил дорожнього руху України, водій автомобіля «МАЗ-537», військовий номер [NUMBER] мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «ВАЗ-210994» реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до п.5 та п. 6 вказаного висновку в заданій дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля «МАЗ-537», військовий номер [NUMBER] вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 та п. п. в) п.14.2 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до звіту №5696/01/17 ТОВ «Сател Груп», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВАЗ-210994», з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 62 657 грн. 06 коп. Сторонами не надано суду доказів того, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «МАЗ-537», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована. Позивач [PERSON] повідомив Моторне(транспортне) страхове бюро Україна про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Рішення щодо виплати страхового відшкодування в даному випадку відповідачем прийнято не було, доказів іншого сторонами суду не надано. Отже, у МТСБУ є обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема на підставі ст. ст. 29, 33, 34, 35, 37, 41 цього Закону, із поданням невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмового повідомлення страховику про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а для отримання страхового відшкодування - протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подати страховику заяву про страхове відшкодування із доданням відповідних документів. За змістом ст. 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої мала бути застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з положеннями 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, чи Моторно (транспортного) страхового бюро України в разі відсутності у особи винної у заподіянні шкоди полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності підстав, передбачених ст. 1194 ЦК України. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика чи МТСБУ і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика чи МТСБУ і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Посилання МТСБУ про те, що вимоги позивача є передчасними, оскільки позивачу у здійсненні відшкодування відповідач не відмовляв, є безпідставними, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди від ДТП є абсолютним і норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не визначають для такої особи обов`язку спочатку звертатися до бюро та (або) отримувати від нього рішення про відмову у здійсненні регламентної виплати, і вже тільки після цього звертатися до суду. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`зана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Діяльність із використання, зберігання й утримання військовими частинами техніки, зокрема автомобіля «МАЗ-537», військовий номер [NUMBER] має ознаки джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. Вирішуючи в судовому порядку питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління. Згідно з частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Відповідно до статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України. На час дорожньо-транспортної пригоди за кермом транспортного засобу перебував [PERSON] , який здійснював управління транспортним засобами як військовослужбовець Військової частини [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ), що підтверджується копією дорожнього листа №3434. Автомобіль марки «МАЗ-537», реєстраційний номер [NUMBER] на час ДТП перебував на балансі військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ) і належав їй на праві оперативного управління, що підтверджується копією технічного талону транспортного засобу серії [NUMBER] . Таким чином, збитки від ДТП на користь позивача підлягають стягненню як з МТСБУ, в межах законного ліміту, так і з військової частини [NUMBER] , в розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою за рахунок коштів фонду МТСБУ, оскільки на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована, а законним володільцем зазначеного джерела підвищеної небезпеки була військова частина [NUMBER] . На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі ст.ст. 12,14, 511,1166,1167,1194, згідно із ст.ст.10, 12, 13, 141, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved