Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], третя особа - Відділ реєстрації місця проживання громадян [PERSON] комітету Металургійної районної в місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є власником квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Медична, 17/1. У даній квартирі прописаний колишній зять [PERSON], який вже більш аніж 7 років проживає з іншою родиною, за іншою адресою. У зазначеній квартирі відповідач не зявляється та не проживає. Протягом тривалого часу відповідач житлом не користується, комунальних послуг не сплачує, ухиляється добровільно виписатися, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою, де просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №1 в будинку №17 розташованого по вулиці Медична в м. Кривому Розі, та відповідно зобовязавши третю особу виконавчий комітет Відділ реєстрації місця проживання громадян [PERSON] комітету Металургійної районної у місті ради зняти його з реєстраційного обліку даної квартири. Представник позивача, до початку судового засідання надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник третьої особи Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надавав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить двокімнатна квартира, загальною площею 41,60 кв.м., житловою площею 28,10 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 22.03.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 8). У зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], з 12.02.2002 року, відповідно до Інформації про зареєстрованих осіб, виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради (а.с. 9). \~Проте, відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2009 року, що вбачається з\~акту від 01.06.2017 року, посвідченого начальником дільниці №4 «Сітісервіс-КР» (а.с. 4). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі більше семи років без поважних причин, між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання особи, такою, що втратила право на користування житловим приміщення обґрунтованими та доведеними. В частині позовних вимог про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд відмовляє в їх задоволенні, оскількивідповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, вказана норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для скасування реєстрації. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 640,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача. А оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягають стягненню видові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial