Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та [PERSON] 15.08.2015 року укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом АЕ/5256886, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника, повязана з експлуатацією автомобіля [NUMBER]. 24.10.2015 року в м. Черкаси по вул. Вернигори сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до розгорнутої довідки ВДАІ № 75231135, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], який керуючи забезпеченим автомобілем, порушив вимоги Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілями [NUMBER]. 30.10.2015 року Соснівський районний суд міста Черкас виніс постанову, відповідно до якої [PERSON] визнаний винним в порушенні Правил дорожнього руху України і здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність забезпеченого автомобіля була застрахована в [PERSON] «СК «Український страховий стандарт», відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», 12.01.2016 року позивачем було отримано регресну вимогу від Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування». 28.10.2015 року СПД [PERSON], на замовлення [PERSON] «ПРОСТО-страхування», було проведено автотоварознавчу експертизу, згідно якої вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля [NUMBER] становить 65239,24 грн. В порушення вимоги, встановленої пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач не повідомив страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем складено Страховий акт № 6381, на підставі якого та регресної вимоги від [PERSON] «ПРОСТО-страхування», відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем відповідно до платіжного доручення № 6381 від 09.03.2016 р. на рахунок [PERSON] «ПРОСТО-страхування» було зараховано страхове відшкодування, відповідно до умов полісу № АЕ/5256886, в розмірі 49500,00 грн. У звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 49500,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача [PERSON] «Страхова компанія «Український страховий стандарт», [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до суду надала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] «Страхова компанія «Український страховий стандарт» відмовити. Третя особа [PERSON], до суду не зявивсь, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у його відсутність, за наявними у справі доказами. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що у задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5256886 від 15.08.2015 року, а саме автомобіля «ЗАЗ», державний номер [NUMBER] (а.с. 9). Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 30.10.2015 р. в діях [PERSON] встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що [PERSON] 24 жовтня 2015р. о 16год.30хв. в м. Черкаси, по вул. Смілянський, керуючи автомобілем «ЗАЗ Ланос», державний номер [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довіреності від 17.08.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, [PERSON] уповноважила [PERSON] керувати та розпоряджатися належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, автомобілем марки «ЗАЗ Ланос», днз АН6831ЕТ з правом продажу його за встановленим законом порядку, обміну, страхування, здачі в оренду, передачі в позичку, заставу, зміни номерних агрегатів і вузлів, поїздок за кордон, догляду на митницях (а.с. 60). Згідно з висновком № 89 автотоваргознавчого дослідження від 28.10.2015 року, СПД [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля [NUMBER] становить 65239,24 грн. (а.с. 12-31). Відповідно до страхового акту № 6381 від 09.03.2016 р., сума страхового відшкодування [PERSON] «ПРОСТО-страхування» в наслідок ДТП, яке сталося 24 жовтня 2015 року, складає 49500,00 грн. (а.с. 10). З платіжного доручення № 457 від 11.03.2016р. вбачається, що позивач\~сплатив на користь [PERSON] «ПРОСТО-страхування» у рахунок страхового відшкодування, згідно страхового акту № 6381 від 09.03.2016 року, грошову суму в розмірі 49500,00 грн. (а.с. 35). Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 16 вересня 2015 року по справі № 6-284цс15. Згідно з нормами ст. 360-7 ЦПК України рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Позивачем не доведено, що [PERSON] була повідомлена про ДТП належним чином та без поважних причин не повідомила позивача про страховий випадок. Отже, у даному випадку відповідачка [PERSON] не може нести відповідальність за завдану [PERSON] шкоду в регресному порядку, а тому позовні вимоги до неї є безпідставними і не підлягають задоволенню. Аналізуючи вищевикладене, суд з врахуванням вимог законодавства, правових позицій Верховного Суду України, аналізу вищенаведених норм та обставин даної справи, \~не находить підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди та вважає необхідним відмовити в їх задоволенні.

Outcome: dismissed