Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення витрати на навчання в сумі 19593 грн. 92 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2014 році наказом № 109 о/с від 11.08.2014 року відповідача було зараховано курсантом до Одеського державного університету внутрішніх справ та постановлено на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового забезпечення. На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію», Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України № 150 від 14.05.2007, між відповідачем [PERSON], позивачем Одеським державним університетом внутрішніх справ та Управлінням МВС України в Миколаївській області 08.09.2014 року було укладено Договір про підготовку фахівця в університеті. Наказом університету № 165 о/с від 06.11.2015 року, згідно п. 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ курсанта факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки [PERSON] було звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних сил України за п. 63 «к». Наказом № 113 о/с від 27.07.2016 року за результатами проведення службового розслідування за рапортом на звільнення за власним бажанням курсанта [PERSON] було відраховано з університету та звільнено з органів поліції. Загальна сума витрат, які затрачені на навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ курсанта [PERSON] складає 19593,92 гривень, які відповідач у добровільному порядку не повернув, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутністю, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачем у встановлений судом строк відзив не надавався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяви про відкладення судового засідання чи розгляду справи за відсутністю від відповідача не даходило. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до витягу з наказу Одеського державного університету внутрішніх справ № 109 о/с від 11.08.2014 року, [PERSON] зараховано курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів транспортної міліції з підготовки фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність» з терміном навчання 3 роки, поставивши на всі види продовольчого та речового утримання, з виплатою грошового забезпечення, з 11 серпня 2014 року, присвоївши спеціальне звання «рядовий міліції». 08 вересня 2009 року між [PERSON] та Одеським державним університетом внутрішніх справ був укладений договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ. Згідно з п. 2 даного Договору Університет зобов'язаний забезпечити: теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно правовими актами МВС України, працевлаштування випускника після закінчення повного курсу навчання та отримання відповідної кваліфікації, а [PERSON] в свою чергу згідно з п. 2.3 пп. 2.3.5 договору зобов'язаний після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений Головним управлінням МВС України в Одеській області, і відпрацювати не менше трьох років. Відповідно до витягу з наказу Одеського державного університету внутрішніх справ № 165 о/с від 06.11.2015 року, згідно п. 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ курсанта факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки [PERSON] було звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних сил України за п. 63 «к». Згідно списку курсантів денної форми навчання факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки, згідно п. 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ на підставі рапортів [PERSON] звільнено 06.11.2015 року у запас Збройних сил за п. 63 «к». Відповідно до витягу наказу Одеського державного університету внутрішніх справ № 171 о/с від 12.11.2015 року, призначено прибулих з Міністерства внутрішніх справ України на посаду курсанта денної форми навчання Одеського державного університету внутрішніх справ по переведенню у зв'язку зі службовою необхідністю, поставивши на всі види утримання та забезпечення, з 07.11.2015 року [PERSON] 27 липня 2016 року [PERSON] подав рапорт на відрахування з університету та звільнення зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням. Наказом Одеського державного університету внутрішніх справ № 113 о/с від 27 липня 2016 року [PERSON] відраховано з університету відповідно до наказів МВС України від 14.02.2008 р. № 62 та від 07.09.2009 № 381 та звільнено зі служби в Національній поліції за власним бажанням з 27 липня 2016 року і відповідно до вимог п. 4 договору про підготовку фахівця від 08.09.2014 року утримано коштів, які МВС України затрачено на навчання в університеті. Відповідно до розрахунку вартості утримання курсанта 2 курсу [PERSON] з 01.09.2015 по 27.07.2016 Одеським державним університетом внутрішніх справ затрачено 19593 грн. 92 коп. З даним розрахунком [PERSON] ознайомлений та згоден. Згідно довідки про суми коштів, які МВС України затратило на навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ курсанта [PERSON], за період з 11.08.2014 року по 31.08.2015 року затрачено - 9430 грн. 27 коп.; за період з 01.09.2015 р. по 27.07.2016 року затрачено - 10163 грн. 65 коп. Всього на загальну суму затрачено - 19593 грн. 92 коп. З даною довідкою [PERSON] ознайомлений. 27 липня 2016 року [PERSON] надав заяву, якою підтвердив згоду та прийняття зобов'язання погасити суму заборгованості в строк до 27.08.2017 року. На адресу [PERSON] 26.04.2018 року за вих. № Ю-481 Одеським державним університетом внутрішніх справ направлено претензію про повернення державних коштів, які були витрачені на навчання у розмірі 19593,92 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідач, як зазначено у позові, бажав добровільно відшкодувати заборгованість за навчання, але до 12 червня 2018 року добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання. Частиною 5 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313 (що був чинним з моменту набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» і до моменту прийняття 12.04.2017 Кабінетом Міністрів України постанови №261 про затвердження нового Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських), передбачено обов'язковість відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в ОДУВС відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313 за період з 15.08.2014 року по 27.07.2016 року заборгованість відповідача складає: грошове забезпечення 2674,88 грн.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар - 200,00 грн.; харчування - 4277,84 грн., комунальні послуги 3010,93 грн. (а.с. 24). Відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313, Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином, Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті Університету, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 № 429, також зазначається, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обов'язків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Отже, університет як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідноз ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов'язанні встановленні, строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На день розгляду справи судом з боку відповідача не надано суду доказів про виконання обов'язку щодо сплати витрат позивачу за період навчання. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп..

Outcome: approved