Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном квартирою № 43 в будинку № 34 по вул.Луганській в м.Марганець Дніпропетровської області шляхом зняття з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позов обґрунтовує тим, що вона та двоє її синів [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про власність на житло від 17.05.1993 року. 28.11.2000 року її син [PERSON] помер та вона одержала свідоцтво про право на спадщину за законом і стала власницею 1/3 частки вищевказаної квартири, яка належала померлому. У 2016 році вона з [PERSON] вирішили продати квартиру. Відповідачі виявили бажання купити квартиру, але з умовою, що в квартирі будуть зареєстровані усі відповідачі. У вересні 2016 року відповідачі були зареєстровані у квартирі, але з невідомих причин, вони відмовилися купувати квартиру. Відповідачі ніколи за місцем реєстрації не проживали, особистих речей в квартирі не мають. Добровільно знятися з реєстрації не бажають. Внаслідок реєстрації у квартирі відповідачів вона позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Представник третьої особи Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про власність на житло від 17.05.1993 року позивач [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом позивач [PERSON] набула право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с.15). Факт реєстрації відповідачів за даною адресою підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 24 січня 2019 року (а.с.23-26). На день розгляду цивільної справи в домовій книзі для прописки громадян, що проживають в [INFO], за вказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9-11). Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.12.2018 року, виданої головою ОСББ «Луганська 34» [PERSON] відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.12) 13 грудня 2018 року головою ОСББ «Луганська 34» [PERSON] в присутності мешканців будинку № 34 по вулиці Луганській в м.Марганець Дніпропетровської області [PERSON] (кв.№31), [PERSON] (кв.№39) та [PERSON] (кв.№38) складено акт про те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не проживали та не проживають в [INFO] (а.с.13). За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказана позиція також взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Ухвалюючи рішення, суд зважає на те, що позивач є власником 2/6 частини квартири [ADDRESS], і факт реєстрації в будинку відповідачів, які в ній не проживають, комунальні послуги не сплачують, тягар утримання майна не несуть порушує права позивача, як власника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наявними у справі доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved