Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки (л.с.2-5) про усунення перешкод в спілкуванні і вихованні сина та визначення порядк успілкування батька з сином. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Суворовського райсуду м.Одеси від 25 листопада 2015 року шлюбю сторін розірвано. В шлюбі народився син сторін [PERSON], [INFO], який залишився проживати з матір,ю.Батько добровільно сплачує аліменти на утримання свого сина, згідно нотаріально посвідченого договору від 24 вересня 2015 р., в сумі 20491,50 грн.(еквівалент 950 доларам США), але не меньше 20000,00 грн. до повноліття сина. Позивач посилається на те, що він повністю виконує свої обов,язки відносно сина, але через перешкоди зі сторони відповідачки не має можливості повноцінно спілкуватись з сином, виховувати його, що порушує не тільки його права як батька, так і суперечить правам сина. Позивач зазначає, що батько і мати мають рівні права та обов,язки щодо своїх дітей, однак в повній мірі реалізувати свої права батька позивач не може перешкоди з боку відповідачки, тому він звернувся з даним позовом. Відповідачка подала до суду зустрічний позов (л.с.32-36) про визначення зустріч батька з сином в вихідний день - в неділю з 09-00 до 19-00 годин, та доповнила свій позов л.с.78-79 тим, що дозволила бачитись батьку з сином в суботу з 16-00 до 20-00 годин, дозволила забирати батькові сина з дитячого садочка з 18-00 до 19-30 годин, виомги щодо ночівок в домі батька просила відмовити до виповнення сину 10 років. В судовому засіданні позивач і його представник підтримали свій позов , але не наполягали, погодились з графіком зустріч батька з сином визначеним в висновку Органу опіки та піклування. В судовому засіданні відповідачка та її представник позов [PERSON] не визнали , свій позов підтримала, з висновком Органу опіки та піклування частково згодна. З,ясував обставини справи, заслухав пояснення сторін, дослідив представлені сторонами докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення обох позовів. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, якій розірвано рішенням суду 25 листопада 2015 р. (справа №523/16749/15-ц) . В шлюбі народився син сторін [PERSON], [INFO]. Батько дитини сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 20491,50 грн. (еквівалент 950 доларів США), але не менше 20 000,00 грн., згідно договору про сплату аліментів на дитину від 24 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Гончаровою С.Ю. (л.с.8-10). Через непереборні протиріччя , які існують між батьком і мати неповнолітнього [PERSON], сторони не можуть домовитись самостійно, позасудовим шляхом. Після розлучення сторін, син [PERSON] залишився проживати з матір,ю [PERSON] , після припинення сторонами шлюбних відносин між ними виникли суперечки щодо вільних побачень батька з сином та участі в його вихованні і розвитку. Відповідно до Висновку від 21.11.2016 р. за № 01-05-3/464вх органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (л.с. 65-66), визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні свого малолітнього сина [PERSON], шляхом встановлення перебування дитини з батьком : один будній день з 18-00 до 20-00 годин, перші та треті вихідні місяця з 11-00 суботи до 19-00 години неділі , в день народження сина за попередньою домовленістю з матір,ю дитини. Позивач [PERSON] погодився з Висновком органу опіки та піклування, відповідачка підтримала свої позовні вимоги, висловилась проти ночівок сина в домі батька до досягнення сином 10 років. Третя особа - органа опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради подали заяву у відповідність до норм ст..158 ЦПК України, просили ухвалити рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Л.с.64. В судовому засіданні представник третьої особи 13 квітня 2017 р. [PERSON] підтримала Висновок. Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. В суді не встановлено фактів грубого поводження з дитиною , привиттям їй поганих звичок, відсутністю нагляду за дитиною з боку батька, тобто не має таких виняткових випадків, про що наголошено в п.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1089р. Норми статті 141 Сімейного кодексу України передбачають: « Мати, батько мають рівні права та обов,язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов,язків щодо дитини». Таким чином, діюче законодавство проголошує рівність прав і обов,язків матері і батько відносно дитини, ніхто з батьків не має пріоритетного права на реалізацію своїх прав відносно дитини. З урахуванням встановленого, суд вважає позовні вимоги обгрунтованними, переконливими і доказаними, але

Outcome: partial