Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 17.11.2012р. на підставі трудового договору № 03/12 працює на посаді керівника проектів та програм . За умовами трудового договору п. 5.1 був встановлений щомісячний посадовий оклад у розмірі 4 000 євро . З квітня 2014р. по лютий 2015р. не отримує заробітну плату , чим порушується ст..115 КЗпП України, тому просить стягнути заробітну плату в розмірі 44 000 євро за офіційним курсом , компенсацію втрати частини доходів 18323,51 грн. , індексацію заробітної плати в розмірі 219 ,24 грн. На підставі викладеного, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, через засоби масової інформації. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку,. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 закону, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що з 17.11.2012р. на підставі трудового договору № 03/12 позивач працює на посаді керівника проектів та програм Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ ЕС ДЖІ Україна». За умовами трудового договору п. 5.1 був встановлений щомісячний посадовий оклад у розмірі 4 000 євро . З квітня 2014р. по лютий 2015р. не отримує заробітну плату . Також, на підставі статті 115 КЗпП України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату в розмірі 44 000 євро, що за офіційним курсом становить 1 068 760 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення компенсацію втрати частини доходів 18323,51 грн. , індексацію заробітної плати в розмірі 219 ,24 грн. не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не передбачені КЗпП України ,Законом України «Про оплату праці» Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору 3441,00 грн. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати на публікацію в пресі в розмірі 504 грн., які підтверджені документально.

Outcome: partial