Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку набувальної давності на житловий будинок № 90 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Руська Поляна, вул. Піщана та на квартиру № 7, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 31/50 частка будинку № 90 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Руська Поляна, вул. Піщана зареєстрована у Черкаському обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації за [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності серії САС № 850841, виданого виконавчим комітетом Русько-Полянської сільської ради 15.06.2011 року, а ? частка спірного домоволодіння за [PERSON], Відповідачем 2 по справі, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 04.03.2006 року за реєстраційним №1487. З 2006 року Відповідач 2 по справі у вказаному вище житловому будинку не проживає, виїхав на постійне проживання в [PERSON], не здійснює витрати по його утриманню, не цікавиться будинком та не сплачує комунальні послуги, не є зареєстрований у даному житловому будинку з 2006 року. Всі витрати по утриманню та догляду за вказаним будинком здійснює Позивач, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб, місце проживання Позивача зареєстровано за адресою вказаного будинку ще в 1992 році. Відповідач 1 по справі протягом останніх десяти років лише періодично проживала у спірному житловому будинку, на відміну від Позивача, який з 1992 року проживав безперервно у вказаному житловому будинку. Також Позивач більше 15 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У звязку з цим Позивач вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за ним в порядку набувальної давності також право власності на вказану квартиру. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити (а.с. 14). Відповідач 1 [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 22). Відповідач 2\~ [PERSON] в\~судове засідання\~не з'явився,\~про час\~і місце\~розгляду справи\~сповіщений шляхом\~розміщення оголошення\~на офіційному\~вебсайті судової\~влади України\~(а.с.\~35),\~причини неявки\~суду не\~повідомив,\~відзиву на\~позовну заяву\~не надав,\~заяв про\~відкладення розгляду\~справи,\~або розгляд\~справи без його участі не подавав. Враховуючи вище викладене суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність незявившихся осіб та вирішити спір за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з 1979 року по 19 січня 1993 року перебував у шлюбі з [PERSON]. У 1988 році вони отримали під забудову земельну ділянку площею 0,06 га по вул. Піщаній с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області. В тому ж 1988 році вони приступили до будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, який був уведений в експлуатацію в 1992 році (а.с. 8). Ухвалою Черкаського районного суду від 07.03.2000 року було затверджено мирову угоду про реальний розподіл домоволодіння № 90, розташованого по вул. Піщаній в с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, відповідно до якої, [PERSON] виділено у власність 36,8% відповідного житлового будинку (приміщення №І-6 (площею 20,7 кв. м), №І-7 (площею 24,6 м2) та літню кухню літер. «Б» площею 16,4 м2, туалет літер. «В» - 100%, льох літер. «Г» - 100 %, а Позивачу 63,2 % цього домоволодіння (приміщення № І-І площею 9,5 кв. м, І-2 площею 14,2 кв. м, І-3 площею 1,2 кв. м, І-4 площею 6,9 кв. м, І-5 площею 10,1 кв. м, І-8 площею 15,6 кв. м, І-9 площею 20,3 м2) та 100 % вартості сантехнічного оздоблення, сарай літер. «Б» площею 17,6 м2; водоколонку № 5, огорожу № І-4 І замощення І вказаною Ухвалою залишено у спільному користуванні сторін; також даною Ухвалою зобовязано співвласників провести відповідні перебудови та переобладнання в житловому будинку (а.с. 9). Разом з тим, згідно з довідкою Комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 23 квітня 2018 року № 1915 о (а.с. 27), станом на 01.01.2013 року 31/50 частка спірного домоволодіння зареєстрована у Черкаському обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності серії САС № 850841, виданого виконавчим комітетом Русько-Полянської сільської ради 15.06.2011 року, а ? частка спірного домоволодіння за [PERSON], Відповідачем 2 по справі, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 04.03.2006 року за реєстраційним №1487. У примітках вказаної довідки Комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» зазначено: [PERSON], згідно рішення виконавчого комітету Русько-Полянської сільської ради від 28.04.2011 року № 36, оформив своє право власності на 31/50 частину спірного домоволодіння (тобто на 62 % спірного домоволодіння, які належать [PERSON] на підставі ухвали Черкаського обласного суду від 02.06.1998 року), внаслідок чого частка [PERSON] змінилась, але право власності не зареєстровано. Згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18.02.2011 року (а.с. 29) суд визнав вказаний вище договір дарування від 04.03.2006 року недійсним. Відповідач 1 по справі також претендує на визнання за нею права власності в порядку набувальної давності на вказаний житловий будинок; проте, судом встановлено, що Відповідач 1 по справі протягом останніх 10-ти років лише періодично проживала у спірному житловому будинку, на відміну від Позивача, який з 1992 року проживав безперервно у вказаному житловому будинку. Таким чином, стосовно Відповідача 1 по справі відсутні законні підстави для визнання за нею права власності на спірний житловий будинок в порядку набувальної давності. Відповідач 2 з 2006 року у вказаному вище житловому будинку не проживає, виїхав на постійне проживання в [PERSON], не здійснює витрати по його утриманню, не цікавиться будинком та не сплачує комунальні послуги, не є зареєстрований у даному житловому будинку з 2006 року. Всі витрати по утриманню та догляду за вказаним будинком здійснює Позивач, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб, місце проживання Позивача зареєстровано за адресою вказаного будинку ще в 1992 році. Відповідно до вимог\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень\~ст. 344 ЦК України,\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 344 ЦК України, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до частини першої\~статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344\~ЦК України). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~5,\~16\~ЦК України, а також частини четвертої\~статті 344\~ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з абз. 2 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Отже, враховуючи те, що Позивач уже більше 10 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє всім житловим будинком, який розташований за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Руська Поляна, вул. Піщана, буд. 90, оскільки доглядав за будинком аби запобігти його псуванню чи руйнуванню, робив усі необхідні ремонтні роботи, проживав у ньому, відкрито володів будинком більше десяти років, не приховуючи цей факт, місце проживання Позивача зареєстровано за адресою даного житлового будинку, суд приходить до висновку про можливість відповідно до чинного законодавства України визнати за Позивачем в порядку набувальної давності право власності на весь указаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Твердження Позивача, що він більше 15 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] не знайшли свого підтвердження, адже Позивачем не надано жодних доказів добросовісного, відкритого, безперервного володіння цією квартирою. Також Позивачем не надано правовстановлюючих документів на вказану квартиру.

Outcome: partial