Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,72 га, кадастровий номер 1823787000:10:009:0007, розташовану на території Норинцівської сільської ради Народицького району Житомирської області, мотивуючи тим, що його матері [PERSON], яка померла 12 травня 2015 року, належить вказана земельна ділянка, спадщину після смерті якої він прийняв, але оформити свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності [PERSON] на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявились, надали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, представник відповідача щодо вирішення спору не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто, з дня смерті спадкодавця (частина 2 статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №236517 від 16 травня 2005 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1823787000:10:009:0007, розташованої на території Норинцівської сільської ради Народицького району Житомирської областії. [PERSON] померла 12 травня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №262332 від 13 травня 2015 року. Згідно довідки [PERSON] селищної ради Житомирської області №154 від 12 лютого 2018 року разом з [PERSON] на день смерті останньої проживали її сини: [PERSON], [PERSON], а отже в силу норм частини 3 статті 1268 ЦК України останні вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON]. [PERSON] помер 18 квітня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №280515 від 19 квітня 2016 року. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після його смерті до нотаріальної контори не зверталися, що підтверджується листом [PERSON] державної нотаріальної контори №261\\01-16 від 04 травня 2018 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №51793287 від 04 травня 2018 року. Позивач звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище земельну ділянку йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності [PERSON] на земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №188/02-31 від 04 квітня 2018 року. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались, що підтверджується листом [PERSON] державної нотаріальної контори №244\\01-16 від 02 травня 2018 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №51757336 від 02 травня 2018 року. Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити й визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, що належала його померлій матері. Позивач сплатив судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved