Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ДП «Донецька залізниця», в якій зазначив, що він працює з 01.03.2001 року машиністом електровозу у локомотивному депо станції Ясинувата-Західне, ДП «Донецька залізниця». За період роботи йому нараховувалась заробітна плата. З лютого 2016 р. по теперішній час підприємство припинило виплату йому заробітної плати. Станом на 13.06.2016 р. сума заборгованості складає 14 313 грн. 00 коп. Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить 601 грн. 17 коп. (14 313,65 грн. х 4,2% :100% ). Крім того, вважає, що діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, оскільки порушення відповідачем його трудових прав призвели до втрати налагоджених і нормальних життєвих звязків, через що він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя; через провину відповідача щодо своєчасного розрахунку він не міг своєчасно і в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги, нести витрати по утриманню будинку, належним чином харчуватися та вдягатись, утримувати свою сімю, внаслідок чого йому спричинені душевні страждання, моральну шкоду він оцінює в 1000 грн. Просить стягнути ДП «Донецька залізниця» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 14 313 грн. 65 коп., компенсацію в сумі 601 грн. 17 коп., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Третя особа представник ПАТ «Укрзалізниця» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Основним законом України\~статтею 43 Конституції\~передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач з 27.06.1989 р. працює машиністом тепловозу у локомотивному депо станції Ясинувата-Західне, ДП «Донецька залізниця» по теперішній час, що підтверджується записами в його трудовій книжці АХ № 045482 (а.с.8-9). За період роботи позивача йому нараховувалась заробітна платня. Згідно наданої відповідачем довідки №0227 від 13.06.2016 року сума заборгованості по заробітній платі перед позивачем за період його роботи з лютого 2016 року по травень 2016 року складає 14 313 грн. 65 коп. Положеннями\~ст. 115 КЗпП України\~встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася, що підтверджується власною довідкою відповідача та його письмовими поясненнями, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заборгованість по заробітній платі з лютого 2016 року по травень 2016 року в розмірі 14 313 грн. 65 коп. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Аналогічні норми закріплені в\~статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач має також обовязок здійснити позивачу компенсацію, передбачену Законом. При розрахунку сум компенсації за затримку виплати заробітної плати, суд керується наступним. Статтею 3 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159\~(надалі за текстом - Порядок). Згідно пункту 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Позивачем був проведений розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати, згідно із яким розмір компенсації становить 601 грн. 17 коп. Оскільки відповідачем, не надано власного розрахунку розміру компенсації, яка підлягає сплаті позивачу, суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає його вірним та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 601 грн. 17 коп. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із\~ст. 237-1 КЗпП України\~є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності із п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року\~із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних та з урахування інших обставин. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином судом встановлено, що внаслідок не своєчасної виплати відповідачем позивачу заробітної плати, позивачу була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем у 1000,00 гривень є завищеним. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема: характер порушення прав позивача, період виниклої заборгованості по заробітній платі, розмір заборгованості, що утворилася, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 500 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 551,20 грн. за вимоги майнового характеру та 275,60 грн. - за вимоги про відшкодування моральної шкоди (пропорційно від задоволених позовних вимог, а саме: 50% від заявлених вимог).

Outcome: partial