Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем не менше як пять років та визнання права власності на земельну ділянку, зазначивши, що [PERSON] являвся власником земельної ділянки, загальною площею 3,70 га в межах Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 480203 від 21.09.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.79800058 на імя [PERSON]. 15 квітня 2016 року [PERSON] помер. [PERSON] проживав з бабусею позивача [PERSON], яка померла 14 лютого 2015 року в фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які про живали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Позивач являється спадкоємцем четвертої черги на майно, яке залишилося після померлого [PERSON], оскільки постійно проживав з ним однією сімєю з початку 2010 року і до часу відкриття спадщини. В серпні 2016 року він звернувся до Чигиринської державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, однак у прийнятті даної заяви йому було відмовлено, через те, що він не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не залишив. А фак постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю повинен встановити суд. Також державний акт [PERSON] на вище вказану земельну ділянку не зберігся. Факт втрати вказаного державного акту підтверджується повідомленням в газеті Чигиринські вісті. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши, що він спільно проживав з померлим 15.04.2016 року [PERSON], з 2000 року, вів з ним спільне господарство, допомагав йому, а коли той помер провів його поховання. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши, що 15.04.2016 року помер [PERSON], з яким він спільно проживав. Під час спільного проживання вони вели з ним спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки на території Вершацької сільської ради Чигиринського району. Але оскільки оригінал Державного акта відсутній і він не може нотаріально оформити вказане спадкове майно, тому, просить суд встановити факт його проживання з померлим [PERSON] однією сімєю на день його смерті, та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що позивач проживав з [PERSON], як одна сім'я більше п'яти років, оскільки є його сусідами, також їм відомо те, що спочатку померла баба позивача [PERSON], а потім помер [PERSON] Суд, вислухавши представника позивача, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 15 квітня 2016 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 274370 від 15.04.2016 року помер [PERSON] (а.с.4). Після його смерті на території Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина. [PERSON] являвся власником земельної ділянки, загальною площею 3,70 га, (кадастровий номер 7125481000:01:002:0451), яка розташована на території Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 480203 від 21.09.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.79800058, що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 746/112-17 від 01.11.2017 року (а.с.8-10). Вказане підтверджується і копією вищезазначеного Державного акта в матеріалах справи, оригінал якого було втрачено, про що свідчить оголошення в газеті «Чигиринські вісті» від 24.03.2018 року № 12 (12803) (а.с.11). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Вершацької сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 21.03.2018 року №299, встановлено, що [PERSON] дійсно постійно проживав однією сімєю з [PERSON] до дня його смерті 15.04.2016 року на протязі шести років, а саме з 2010 року до 15.04.2016 року.(а.с. 7). Крім досліджених доказів в судовому засіданні були допитані свідки, які підтвердили, що позивач проживав однією сімєю, [PERSON], який помер 15 квітня 2016 року, більше пяти років. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, спадкоємцями четвертої черги спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 К України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач проживав з [PERSON] однією сімєю, більше пяти років, що встановлено в судовому засіданні як з пояснень представника позивачка, пояснень свідків, так і з матеріалів справи. Згідно даних державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 393/01-16 від 23.05.2018 року, що після смерті 15.04.2016 року [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], що діяв від імені [PERSON], який спадщину у встановлений законом спосіб не прийняв. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини та із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися.(а.с 27). Відповідно до даних приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON], № 238/02-14 від 22.05.2018 року, приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON], № 242/01-16 від 21.05.2018 року, після смерті 15.01.2016 року [PERSON], спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини не зверталися, спадкові спраи не заводилися. (а.с.29,31). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт проживання позивача з померлим однією сімєю на день його смерті та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved