Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому був уточнений, по якому просить суд звільнити з-під арешту та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій ( реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) з вантажного сідлового тягача MAN, номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та з напівпричепа марки KOGEL номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , належного позивачу на праві приватної власності, накладеного постановою Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України від 16.03.2012 року в рамках кримінальної справи № 104201100359. В судове засідання позивач не з`явився, представник надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності зазначив, що не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Третя особа до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення якого повідомлена належним чином. Надали відзив на позовну заяву та просив розглядати справу за відсутністю представника. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач зазначає, що у листопаді 2018 року він звернувся до Територіального сервісного центру МВС №3246 з метою внесення змін до відомостей про транспортний засіб номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] та напівпричепа бортового номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , у чому йому було відмовлено оскільки вони знаходяться під забороною проведення будь-яких операцій на підставі рішення слідчого відділу Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС В Одеській області. З наданої Територіальним сервісним центром МВС №3246 відповіді від 01.12.2018 року на адвокатський запит вбачається, що арешт на транспортні засоби були накладені на підставі постанови Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України від 16.03.2012 року в рамках кримінальної справи №10420110359. З листа № 36/1-1059 від 21.01.2019 року на адвокатський запит Шевченківський ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області повідомив про те, що кримінальна справа № 104201100359 у них відсутня, що також підтвердив листом № 36/1_вх._1173 від 08.04.2019 року. 10.12.2018 року на адресу Приморського районного суду м. Одеси позивачем було направлено клопотання про ознайомлення та зняття копій з матеріалів справи в рамках якого розглядалось кримінальне провадження № 104201100359, на що листом б/н від 20.12.2018 року повідомлено, що згідно перевірки інформації, яка міститься в автоматизованій системі документообігу суду Д-3 матеріали про накладення арешту на майно [PERSON] не знайдено. Позивачем до Регіонального сервісного центру МВС в Київській області була подана заява про звільнення з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій від 12.04.2019 року, на що Листом №31/10-1653 від 19.04.2019 року Регіональний сервісний центр МВС в Київській області повідомив, що для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру МВС про зняття арешту з транспортних засобів необхідно надати постанову Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі про зняття обмежень або рішення суду. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема на підставі правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиняти нею дії, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15.05.2013 року у справі №6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження зазначено, що право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатись шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власності поширюється на ці правовідносини. При таких обставинах суд вважає, що необхідно позов задовольнити, звільнивши майно з-під арешту. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного й

Outcome: approved