Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, та після уточнення своїх позовних вимог просить встановити факт прийняття ним спадкового майна після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки загальною площею 6,51 га, ділянки [NUMBER], масив [NUMBER], яка розташована на території Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; визнати за позивачем право власності на зазначену земельну ділянку. Позивач у судове засіданні не з'явився, в матеріалах справи є його заява, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, згідно наданої до суду письмової заяви, просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає, заперечень не має. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №686, яка залишила на ім'я позивача заповіт, посвідчений 14 травня 2003 року [PERSON] секретарем Володимирівоької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за реєстровим №68. Даний заповіт за життя спадкодавця не був змінений і не скасований. На день смерті спадкодавцеві належало майно, а саме: земельна ділянка площею 6,51 га, ділянка [NUMBER], масив [NUMBER],яка розташована на території Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №030294, виданого 04 серпня 2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №345/6. Згідно заповіту, посвідченого 14 травня 2003 року [PERSON] секретарем Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за реєстровим №68, спадкодавець заповідав позивачу земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ОД №0118065 та сертифікату серії ОД №0118050, але спадкодавець [PERSON] за життя отримала у власність земельну ділянку, площею 6,51 га, ділянка [NUMBER], масив [NUMBER], яка розташована на території Володимирівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області,згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №030294, виданого 04 серпня 2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 345/6, у зв'язку із чим Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області, не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом і останній не може вирішити питання про спадкування вказаної земельної ділянки в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає, що підтверджується довідкою Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори від 10.04.2014 року №945/01-16. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якшщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON], однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті спадкове майно значиться, як земельна частка, пай, а за життя спадкодавець вже отримала державний акт на право приватної власності на землю. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved