Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу в розмірі 47513,62 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.04.2014 року [PERSON] придбала у нього товар, а саме: жилетку перелину фірми «Zaffers» вартістю 28318,12 грн, що еквівалентно 1000 євро станом на дату подачі позову, жіночий шкіряний плащ чорного кольору фірми «JFF» вартістю 19195,50 гривень, що еквівалентно 750 доларів США, куртку шкіряну чоловічу вартістю 10237,60 грн., що еквівалентно 400 доларів США. Вартість придбаного товару відповідачка зобов»язалась погасити протягом трьох місяців. З 12.04.2014 року по час звернення до суду відповідачка виконала свої зобов»язання частково, а саме розрахувалась за шкіряну чоловічу куртку сплативши 400 доларів США. Решту боргу в сумі 47513,62 грн. [PERSON] не повертає, у зв»язку з чим позивач на підставі ст.1046,1047 ЦК України просить стягнути вказану суму з відповідача. Позивач в судове засідання не з»явилася. Про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Від останньої до суду надійшла заява від 12.06.2017 року щодо розгляду справи без її участі. У цій заяві позивачка підтримала позовні вимоги і не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач - [PERSON] місце проживання якої знаходиться на непідконтрольній території України, в судове засідання не з»явилася. Про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом опублікування оголошення про виклик в судове засідання в газеті Урядовий кур»єр № 105 від 09.06.2017 року та шляхом опублікування Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи позицію позивача, яка викладена в її заяві від 12.06.2017 року(а.с.63) щодо можливості розгляду справи заочно у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Зміст позовних вимог свідчить про те, що 12.04.2014 року між позивачем та відповідачем фактично був укладений договір купівлі продажу товару в кредит. З копії розписки (а.с.6) вбачається, що вона написана [PERSON] про те, що вона зобов»язується виплатити вартість жилетки фірми «Зафирс» в розмірі 1000 євро магазину Еталон «Кожа» протягом 3 місяців. Крім того на зворотньому боці вказаної розписки значиться про те, що також було взято в кредит куртку чол. чорну шкіряну фірми «Росси» - 400 доларів та плащ жіночий шкіряний фірми «ДФФ» вартістю 750 доларів, всього 1150 доларів. Вказана розписка датована 12.04.2014 року Зі змісту позову вбачається, що за період з 12.04.2014 року по час звернення з позовом до суду борг в розмірі 400 доларів США відповідачем є погашеним. Станом на день звернення до суду з позовом, а саме станом на 17.11.2016 року відповідачем зобов»язання з договору купівлі-продажу товарів в повному обсязі не виконано, а саме не повернуто гроші за жилетку перелину фірми «Zaffers» вартістю 28318,12 грн, що еквівалентно 1000 євро та гроші за жіночий шкіряний плащ чорного кольору фірми «JFF» вартістю 19195,50 гривень, що еквівалентно 750 доларів США. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.63-68) вбачається, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа підприємець з 18.08.1993 року за № 25220170000040357. Основний вид діяльності код КВЕД 47.72 роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах. Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. За договором роздрібної купівлі-продажу, відповідно до ст..698 ЦК України, продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено факт наявності між сторонами\~договору купівлі-продажу з відстроченням платежу\~та його часткове не виконання зі сторони відповідача. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 694 Цивільного кодексу України, товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. Згідно ст. 525, ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст..530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З розписки [PERSON] (а.с.6) вбачається, що вартість жилетки в розмірі 1 тисяча евро остання зобов»язалась повернути протягом трьох місяців. Щодо повернення коштів за куртку чоловічу (400 доларів) та плащу жіночого (750 доларів) з розписки не вбачається строк їх повернення. Враховуючи наведене судом встановлено, що 1 тисячу евро [PERSON] повинна була повернути до 12.07.2014 року, а 750 доларів США - в будь-який момент пред»явлення позивачем вимоги до відповідача про їх повернення. В даному випадку суд вважає, що моментом пред»явлення вимоги про повернення 750 доларів США є дата звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення боргу. В судовому засіданні встановлено, що станом на день розгляду справи у суді (станом на 12.06.2017 року) борг відповідача за договором купівлі- продажу від 12.04.2014 року становить 1000 евро, що згідно курсу НБУ на вказану дату дорівнює 29197,00 грн. (29,1970 х 1000) та 750 доларів США, що за курсом НБУ дорівнює 19593,60 грн.(26,1248 х 750), а всього 48790,60 грн. Відповідно ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене, а також те, що позивачка просить стягнути з відповідача борг у сумі 47513,62 грн, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню саме у розмірі вказаної суми. Що стосується посилання позивача у позовній заяві на ст..ст.1046, 1047 ЦЦК України, то вказані норми права до правовідносин, які виникли між сторонами не підлягають застосуванню у вказаній справі виходячи з такого. За договором позики відбувається передача позикодавцем у власність позичальникові грошових коштів або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК). На відміну від договору купівлі-продажу в цьому договорі переслідується зовсім інша економічна мета - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В судовому засіданні достовірно було встановлено, що між сторонами договір позики не укладався, так як позивачка не передавала відповідачу грошові кошти та не передавала у власність відповідача речі, визначені родовими ознаками з обов»язком їх повернення. Таким чином, суд вважає, що позивачка помилилася в частині посилання на норму права, яка підлягає застосуванню при вирішенні даної справи. Ухвалюючи рішення, суд згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог (стаття 119 ЦПК). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved