Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій вказав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди №б/н від 11.06.2015 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 12273,20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідачки у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином, зобовязання за вказаним договором не виконав та станом на 07.12.2016 року має заборгованість в сумі 22169,36 грн., яка складається з наступного: - 11775,66 грн. - заборгованість за кредитом; - 3026,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6398,89 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом; - 968,57 грн. штраф відповідно до п. 2,2 Генеральної угоди. Оскільки взяті на себе зобовязання за договором відповідач [PERSON] не виконав та від їх виконання ухиляється, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду та просить стягнути із [PERSON] на свою користь 22169,36 грн. заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, проте надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в газеті «Урядовий курєр» №109 від 15 червня 2017 року, в судове засідання повторно не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в порядку заочного розгляду та задовольнити позовні вимоги позивача частково. Як видно з матеріалів цивільної справи 11.06.2015 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено Генеральну угоду № б/н, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 12273,20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін, договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та ін. витрат. Норми ст.ст. 509, 623-625 ЦК України зазначають, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України). Свої зобовязання згідно договору відповідач не виконав, кредитні кошти не повернув та згідно розрахунку заборгованості (а.с.9) за вказаним договором станом на 07.12.2016 року має заборгованість в сумі 22169,36 грн., яка складається з наступного: 11775,66 грн. - заборгованість за кредитом; 3026,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6398,89 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом; 968,57 грн. штраф відповідно до п. 2,2 Генеральної угоди. Однак, в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення ; 968,57 грн. штраф відповідно до п. 2,2 Генеральної угоди, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Позивач просить стягнути на свою користь, крім заборгованості по тілу кредиту та відсотками, 968,57 грн. штраф відповідно до п. 2,2 Генеральної угоди Таким чином, враховуючи вище зазначену правову позицію, відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування заборонено, то суд приходить до висновку, що 968,57 грн. штраф відповідно до п. 2,2 Генеральної угоди слід відмовити у цій частині так як це буде суперечити ст.61 Конституції України. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Отже, є доведеним факт порушення зобов'язань відповідачем за кредитним договором, тому наявні підстави для стягнення заборгованості по тілу кредиту, по процентам за користування кредитом, пені. Суд приходить до обґрунтованого висновку, що права позивача порушені не виконанням кредитного договору у звязку із чим утворилась вищезазначена заборгованість, яка підлягає стягненню, доказів, які спростовують наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору відповідачем не надано і судом не встановлено. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по тілу кредиту 11775,66 грн., по відсоткам за користування кредитом 3026,24 грн., та 6398,89 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а тому суд приходить до висновку, що така заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оскільки законом заборонена подвійна цивільно-правова відповідальності за одне і те саме порушення, тому позовна заява в частині стягнення 968,57 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди підлягає відмові в позові у цій частині. В частині стягнення заборгованості по тілу кредиту 11775,66 грн., по відсоткам за користування кредитом 3026,24 грн. та заборгованість по комісії за користуванні кредитом 6398,89 грн., з [PERSON] на користь позивача, то вимога підлягає задоволенню, так як неналежне виконання позичальником умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованості, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, чим порушує права та інтереси Банку. За таких обставин суд вважає, що вказана заборгованість у сумі 21200,79 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1600,00 грн. та 280 грн. витрат понесених на виклик відповідача в газеті «Урядовий курєр». На підставі викладеного та

Outcome: approved