Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору б/н від 17.05.2008 року [PERSON] 17.05.2008 року отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, він складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Позивач свої забовязання виконав в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 24.03.2014 року має заборгованість - 23797.54 грн. В зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Представник позивача - Заборська Н.В., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, та просила суд їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні пояснила суду, що остання та єдина сплата відповідачем в рахунок погашення кредиту була зроблена 01.02.2011 року у сумі 300,00 грн. Представник відповідача - [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, та пояснила суду, що позивачем не надано доказів про отримання її довірителем грошових коштів та не доведено здійснення часткової сплати заборгованості за кредитом, оскільки не додано копії кредитного договору, а Умови та правила на які посилається позивач не є договором оскільки їх форма не відповідає нормам встановленими ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.05.2008 року відповідач 17.05.2008 року отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 10). Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 10). Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4-7). Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 24.03.2014 року має заборгованість - 23797.54 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 12033,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7155,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1109.41 грн. - штраф (процентна складова). У п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, зазначено, що кліент дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і кліент дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 9). Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідачем було порушено грошове зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 24.03.2014 року утворилась заборгованість на загальну суму - 23 797,54 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про права споживачів» суди мають виходити із того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (зворот а.с. 10). Відповідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до заяви клієнта (а.с. 8) датою отримання відповідачем кредитних коштів є 17.05.2008 року. Як пояснив представник позивача, останньою сплатою відповідачем по кредиту є 01.02.2011 року, це є останньою датою, коли відповідач визнавав борг. Позовна заява подана до суду 11.04.2014 року, тобто від дня, коли відповідач визнавав свій борг минуло більше ніж 3 роки. Відповідно до ст. 259 ЦПК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Данні про те, що між сторонами укладено договір про збільшення строку позовної давності у суду відсутні. Відповідно до ст. 261 ЦПК України початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до матеріалів справи та пояснень представника позивача, кредитні кошти були отриманні відповідачем 17.05.2008 року, починаючи з наступного місяця відповідач сплати за отримані кредитні кошти не здійснював. Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості в період часу з 17.05.2008 року по 24.03.2014 року (а.с.4-7) відповідач жодного разу не сплатив відсотки за користування кредитом (колонка з назвою «Погашені проценти»). Відповідно до цього ж розрахунку тіло кредиту за цей час, також не зменшувалась. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідна заява подана до суду 18.07.2014 року Відповідно до ч.4 ст.267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в зв'язку зі сплином строку позовної давності. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України,

Outcome: dismissed