Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення коштів банківського вкладу, посилаючись на те, що 13 жовтня 2014 року між нею та відповідачем був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в іноземній валюті, за яким вона внесла, а банк прийняв кошти в сумі 1150 доларів США строком по 13 січня 2015 року з нарахуванням процентів за ставкою 10% річних. Але по теперішній час банк не повернув їй депозитний вклад із нарахованими відсотками. Також 11 квітня 2014 року між нею та відповідачем був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті, за яким вона внесла, а банк прийняв кошти в сумі 30000 гривень строком по 16 квітня 2015 року з нарахуванням процентів за ставкою 22,50% річних, але по теперішній час банк не повернув їй депозитний вклад із нарахованими відсотками. Після закінчення терміну зазначених договорів вона неодноразово зверталася до відповідача щодо отримання своїх коштів, але останній не повернув належні їй вклади. Просить суд стягнути з відповідача суми за вкладами, відсотки за користування коштами, а також 3% річних по договорам, а саме по договору № 331832/205334/3-14 на загальну суму 1515,53 доларів США, що еквівалентно 31203 грн., по договору № 331832/59514/370-14 на загальну суму 37060 грн. Також позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Представник відповідача в судові засідання двічі не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу в заочному порядку, передбаченому гл.8 розд. III ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити частково. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як вбачається із матеріалів справи, 13 жовтня 2014 року між позивачкою та відповідачем укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяці в іноземній валюті №331832/205334/3-14, за яким вона внесла, а банк прийняв кошти в сумі 1150 доларів США строком по 13 січня 2015 року з нарахуванням процентів за ставкою 10% річних. Відповідно до договору позивачем було внесено на рахунок банку 1150 доларів США., які відповідач повинен був повернути 14 січня 2015 року, однак до цього часу користується коштами позивачки. Також 11 квітня 2014 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті №331832/59514/370/-14, за умовами якого позивачка внесла, а відповідач прийняв кошти в сумі 30000 гривень строком по 16 квітня 2015 року з нарахуванням процентів за ставкою 22,50% річних. Разом з тим з моменту закінчення договору відповідач кошти та відсотки позивачу не повернув і продовжує розпоряджатися коштами позивача. На письмові звернення про повернення коштів по договору (депозиту) відповідач не реагує. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідач, всупереч нормам цивільного законодавства порушив умови договору про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті №331832/205334/3-14 від 13 жовтня 2014 року та умови договору про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті №331832/59514/370-14 від 11 квітня 2014 року. Із довідки відповідача №9-313900/55 від 10 червня 2015 року вбачається, що залишок коштів на депозитному рахунку, відкритому на ім'я позивача згідно договору №331832/59514/370-14 від 11 квітня 2014 року станом на 10 червня 2015 р. становить 30000 грн. та депозитному рахунку, що був відкритий на підставі договору №331832/205334/3-14 від 13 жовтня 2014 року становить - 1512,81 доларів США, які й підлягають стягненню з відповідача. Також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення по договору №331832/59514/370/-14 від 11 квітня 2014 року - 6750 грн. відсотків відповідно до п.2 договору та 3% річних в сумі - 310 грн. Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення банківського вкладу (депозиту) в розмірі 37060 грн. відповідно до договору № 331832/59514/370/-14 від 11 квітня 2014 року та 1512, 81 доларів США відповідно до договору №331832/205334/3-14 від 13 жовтня 2014 року підлягають до задоволення, оскільки є обґрунтованими та відповідають умовам укладених між сторонами договорам. Разом з тим суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування , а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 постанови № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, причинного зв'язку між шкодою і діянням заподіювача та вини останнього. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні позивачка не надала беззаперечних доказів спричинення їй моральної шкоди. При подачі даного позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 682 грн. 63 коп. та на користь позивача понесені і документально підтвердженні 2400 грн. витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката згідно квитанції від 21 липня 2015 року. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 615, 629, 1058 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»

Outcome: partial