Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2007 року [PERSON] має на праві приватної власності будинок, який розташований за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42. Після придбання будинку [PERSON] 06 грудня 2007 року зареєстрував у будинку на той час свою співмешканку [PERSON], а також 26.09.2008 року її сина. Взимку 2014 року [PERSON] перестав проживати зі [PERSON], тому остання залишила будинок та забрала свої речі. На теперішній час [PERSON] проживає зі своєю дружиною [PERSON] Проте, відповідачка до теперішнього часу не знялася з реєстраційного обліку, що є перешкодою у вільному користуванні позивачем своїм майном, добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає. \~ \~ \~ \~Просить суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку №42 по вул.. Кудрі в смт. Чаплинка, Чаплинського району, Херсонської області. \~ \~ \~ \~[PERSON] 23.05.2017 року звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно мотивуючи тим, що вони проживали разом без реєстрації шлюбу в період з 5 грудня 2003 року по 06 січня 2015 року, при цьому вони вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет. В 2006 році сторони вирішили придбати житло за спільні кошти, при цьому [PERSON] та [PERSON] було продано належне кожному з них на праві власності нерухоме майно квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. За договором купівлі-продажу житлового будинку від 26 жовтня 2007 року [PERSON] та [PERSON] передали у власність покупцю [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Кудрі, 42 смт. Чаплинка. Вказаний будинок придбано за спільні кошти сторін під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат. Просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу від 05 грудня 2003 року по 06 січня 2015 року. Визнати нерухоме майно житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться за адресою: смт. Чаплинка, вул.. Кудрі, 42, житловою площею 48,7 кв.м., загальною площею 104,4 кв.м., в цілому А- житловий будинок, над А мансарда, а веранда літня, а1 тамбур, В-гараж, г-сарай, Д-туалет, Е літня кухня, Ж-гараж, З навіс, №1,2,3,5 І огорожа та споруда, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали письмову заяву про зміну розміру позовних вимог, в даній заяві просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42; змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву визнали частково не оспорювали факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносин без реєстрації шлюбу з 05 грудня 2003 року по 06 січня 2015 року. В частині позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42, спільною сумісною власністю сторін в рівних частках не визнали та пояснили, що 26.04.2007 року [PERSON] продав належну йому на праві власності квартиру, що розташована за адресою смт. Чаплинка, вул. Франко, 11/14, і 26.10.2007 року придбав відповідно до договору купівлі-продажу будинок, який знаходиться за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42. Таким чином, вказаний будинок, придбаний ним за особисті кошти, тому є його особистою приватною власністю, а також в цій частині позовних вимог, подали заяву про пропуск строку для звернення до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка [PERSON], вона ж позивач за зустрічним позовом та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали та суду показали, що у 2003 році вона познайомилась із [PERSON], а з 2004 року вони почали проживати однією сімєю, вести спільне господарство, придбання відповідного майна. У жовтні 2006 року вона продала свою власну квартиру за ціною 17\~000 грн., з яких 3000 тис. гривень отримала одразу під час підписання договору, а решту коштів в грудні 2006 року вона отримала переказом у ВАТ «Райффайзен банк [PERSON]». Тому вони із позивачем вирішили придбати житловий будинок. Окрім того, вона оформила кредитний договір для придбання спірного будинку. У лютому 2007 року [PERSON] знайшов будинок, що розташований за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42, тому вони вирішили його придбати. [PERSON] у квітні 2007 року також продав свою квартиру і 26 жовтня 2007 року вони придбали вказаний житловий будинок. При цьому, завдаток за даний житловий будинок був сплачений нею в сумі 400 доларів США, які вона взяла від продажу своєї власної квартири. Про те, що [PERSON] продав свою квартиру за 12 тис. доларів США вона дізналася від матері покупця [PERSON] Також вказала, що в січні 2015 року вона остаточно прийняла рішення розірвати стосунки зі [PERSON] та забравши свої речі, переїхала проживати до своєї матері, тому з січня 2015 року вона дійсно не проживає із [PERSON] та не веде з ним спільного господарства, будь-яких перешкод [PERSON] їй не чинив. На даний час вона проживає в будинку своєї матері в смт. Чаплинка. Зустрічну позовну заяву просили задовольнити в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до положень статей 55, 124\~Конституції України та статті 4\~ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлової квартири від 25.10.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області, [PERSON] (продавець) передала у власність покупцю [PERSON] у власність належну продавцю житлову квартиру, що розташована за адресою: смт. Асканія Нова, Чаплинського району, Херсонської області, вул. Червоноармійська, 16/25. Згідгно п.2 даного договору купівлі-продажу, продаж будинку здійснено за домовленістю сторін за 17 000 грн., при цьому гроші в сумі 3000 грн. продавець отримала до підписання цього договору, а решту грошей в сумі 14\~000 грн. продавець одержуватиме за придбану покупцем житлову квартиру після отримання обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі у відповідності до розділу 111 «Положення про надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам для придбання у сільській місцевості завершених або незавершених будівництвом індивідуальних житлових будинків», затвердженого Наказом Мінагрополітики України та Мінфіну України від 25.04.2001 року за №113/198 нотаріально посвідченої копії цього договору, згідно графіком фінансування, шляхом видачі продавцеві коштів з його особистого рахунку №26204599.15.7070, відкритого фондом у ВАТ «Райффайзен банк [PERSON]», за письмовим розпорядженням фонду. Згідно договору купівлі-продажу житлової квартири від 26 квітня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори [PERSON], продавець [PERSON] передав у власність покупцю [PERSON] належну йому житлову квартиру, що розташована за адресою: смт. Чаплинка, по вул. Франка, 11/14. Пукнтами 2, 3 вказаного договору передбачено, що продаж квартири між сторонами вчиняється за 88\~956 грн. Сторони домовилися про такий порядок проведення розрахунків за цим договором: при укладанні цього договору покупець сплачує продавцю 18\~256 грн., а сплата решти суми 70\~700 грн. відстрочується до 07 травня 2007 року. Відповідно до нотаріально засвідченої заяви від 07 травня 2007 року [PERSON] повідомляє, що він повністю отримав належні йому гроші від [PERSON] в сумі 70\~700 грн. за договром купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: смт. Чаплинка, вул. Франка, 11/14. Із копії письмової розписки, яка видана [PERSON] вбачається, що він придбав квартиру, що знаходиться за адресою: вул. Франка 11/14 у [PERSON], якому передав за квартиру 07 травня 2007 року в сумі 12 тисяч доларів США. Відповідно до розписки від 07 травня 2007 року [PERSON] отримала 9 тисяч доларів США за будинок, що розташований за адресою: вул. Кудрі, 42, через 6 місяців зобовязується переоформити вказаний будинок. Свідки [PERSON] та [PERSON] Із договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 жовтня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори [PERSON] слідує, що [PERSON] та [PERSON] (продавці) передадали у власність покупцю [PERSON] належний продавцям житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42. Згідно п.2 даного договору купівлі-продажу, продаж будинку здійснено за домовленістю сторін за 92\~303 грн., які отримані продавцями повністю до підписання цього договору. Сторонами підписаний договір купівлі - продажу житлового будинку особисто, тобто підтверджено факт повного розрахунку за ним в сумі 92303 грн. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Каховське бюро технінчої інвентаризації» Херсонської обласної ради від 15.11.2007 року [PERSON] на праві приватної власності (на підставі договору-купівлі продажу квартири від 26.10.2007 року) належить будинок, що розташований за адресою: Херсонська область, смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42. Згідно копії домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в [INFO], [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 06.12.2007 року. З виписки по карті «Приватбанк» №4149437303181059 за період з 15.08.2007 року по 30.11.2009 року слідує, що [PERSON] було взято кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 5\~000 грн. С судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вказаний споживчий кредит вона брала для потреб свого сина [PERSON] Відповідно до ст.2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~ Щодо заявлених зустрічних позовних вимог [PERSON], то суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Позивачка за зустрічним позовом просить визнати факт спільного проживання зі [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 01 січня 2014 року по 06 січня 2015 року. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст.\~21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.\~ Відповідно до ч. 1 ст.\~36\~СК України\~ шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.\~ Разом з тим згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.\~74\~СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.\~74\~СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Тобто із прийняттям Сімейного кодексу\~України законодавець закріпив рівні права чоловіка та жінки, які проживають у незареєстрованому шлюбі, зокрема на придбане майно в період цього шлюбу. Оскільки СК України набрав чинності з 1 січня 2004 р. і зворотної сили не має, то положення ст.\~74\~цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили. Як встановлено ч. 1 ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності не залежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення в них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Згідно із ч. 4 ст.\~368\~ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна в наслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є,зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з 01 листопада 2016 року вона почала проживати із [PERSON] за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42. Особистих речей [PERSON] у вказаному будинку не було, остання не проживає у вказаному будинку більше року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що сторони по справі дійсно проживали однією сімєю, однак із кінця зими 2015 року вони разом не проживають. Спірний будинок, що розташований за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42. Вони купували разом в його присутності, [PERSON] передавав [PERSON] грошові кошти про що остання надала розписку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що з 2003 року його мати [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю. В період спільного проживання вони вирішили придбати житловий будинок, у звязку із чим нею була продана квартира, яка належала їй на праві приватної власності за 3500 доларів США. Крім того, у його матері на час придбання із [PERSON] житлового будинку були 500 доларів США, які їй в борг надал подруга, дані кошти передавались як аванс за придбаний житловий будинок. Після 10 років спільного проживання в них почалися конфлікти, тому мати перейшла проживати до нього. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він проживає разом із [PERSON] в одному будинку. Його мати [PERSON] почала проживати разом із [PERSON] однією сімєю з 2003 року. У його матері на праві власності була квартира, яку вона продала, і вони разом із [PERSON] придбали житловий будинок. Йому було відомо, що мати за придбання вказаного житлового будинку передала 3500 доларів США, які вона оримала від продажу квартири, а також мати на його придбання оформлювала кредит; крім того аванс за будинок був сплачений в сумі 500 доларів США, які мати взяла в борг у своєї подруги. В судовому засіданні встановлено, і цей факт визнається сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 05 грудня 2003 року по 06 січня 2015 року. У вказаний період вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Проте встановлення факту проживання однією сім'єю має правове значення лише стосовно того майна, яке було придбане після 1 січня 2004 року.При цьому в іншому шлюбі ніхто з них в цей період не перебував, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, зі взаємними правами та обов'язками, у них був спільний побут, а тому в цьому випадку до цих правовідносин застосовуються положення ст. 74 СК України. У звязку із тим, що сторони в судовому засіданні визнали проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 05 грудня 2003 року по 06 січня 2015 року, то відповідно до ст. 256 ЦПК України, ст. ст. 3, 74\~СК України та п. 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України, суд встановлює факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однієї сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 06 січня 2015 року. Спірний житловий будинок, що розташований за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42, був придбаний [PERSON] у період проживання з відповідачкою за первісним позовом [PERSON] однією сім'єю, що також не заперечується сторонами в судовому засіданні. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON], [INFO], остання 18.01.2005 року була призначена на посаду музичного керівника тимчасово, наказом від 28.02.2005 року №17 переведена на постійне місце роботи музичним керівником. 27.08.2009 року звільнена з посади музичного керівника, згідно ст.. 38 КЗпП України. 12.01.2009 року прийнята на посаду викладача класу фортепіано. Згідно довідки від 07.06.2017 року №101, виданою Чаплинською селищною радою заробітна плата [PERSON] за 2006 рік складала 7482,69 грн., за 2007 рік 10305,19 грн. По справі також встановлено, що25.10.2006 року відповідачка [PERSON] за договором купівлі-продажу продала належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Продаж вказаної квартири здійснено за 17 000 грн.; гроші в сумі 3000 грн. нею були отримані одразу після підписання договору, а решту суми 14000 грн., як пояснила [PERSON] в судовому засіданні вона отримала переказом у ВАТ «Райффайзен банк [PERSON]» у грудні 2006 року. 26.04.2007 року позивач [PERSON] за договором-купівлі продажу продав належну йому трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: смт. Чаплинка, вул. Франка, 11/14 за ціною 88 956 грн. 26.10.2007 року позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав житловий будинок, що розташований за адресою: смт. Чаплинка вул. Кудрі, 42, житловою площею 48,7 кв.м., загальною площею 104,4 кв.м., яка є предметом спору, вартістю 92 303 грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що вартість придбаного житлового будинку є більшою за вартість відчуженої квартири. Суд бере до уваги незначний проміжок часу між укладенням вказаних договорів купівлі-продажу нерухомого майна та приходить до висновку, що на придбання спірного житлового будинку, що розташований за адресою: смт. Чаплинка вул. Кудрі, 42, були витрачені особисті кошти позивача [PERSON] в сумі 88 956 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. При цьому, будь-яких об'єктивних доказів на підтвердження того, що доплата в сумі 3\~347 грн. за придбання на ім'я [PERSON] спірного житлового будинку було здійснено позивачем за особисті кошти, останнім до суду не надано, в зв'язку з чим слід визнати, що вказана доплата в сумі 3 347 грн. була здійснена за спільні кошти сім'ї, з яких ? частина належить [PERSON], а саме 1637,50 грн., а відтак виходячи з розрахунку (92303 грн. -88956 грн. = 3347 грн. : 2 = 1673,50 грн.) відповідачу [PERSON] особисто належить 964/1000 частин будинку, розташованого за адресою: смт. Чаплинка вул. Кудрі, 42, інші ж 36/1000 частин цієї квартири є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, як майно, набуте останніми за час перебування у фактичних шлюбних відносинах та може бути предметом поділу між ними: по 18/1000 частин кожному із них. Таким чином, частина майна в спірному будинку [PERSON] становить 982/1000 (964/1000 + 18/1000), а інша частина 18/1000 спірного житлового будинку належить [PERSON] Відповідно до наданої відповідачкою [PERSON] оригіналу розписки від 07.05.2007 року, [PERSON] отримала за будинок, що розташований за адресою: вул. Кудрі 42 - 9.000 тисяч доларів США, через 6 місяців зобовязується будинок переоформити, засвідчено свідками: [PERSON] та [PERSON] Із копії розписки, яка датована 08.05.2007 року та надана в судовому засіданні позивачем [PERSON] слідує, що [PERSON] отримала від [PERSON] - 8\~600 доларів США за продаж будинку, що розташований за адресою: вул.. Кудрі, 42 та їй належала. Суд не приймає до уваги надані сторонами письмові розписки від 07.05.2007 року та від 08.05.2007 року в яких вказано про те, що [PERSON] отримав за квартиру 12 тис. доларів США, а також те, що [PERSON] отримала 07.05.2007 року 9 тис.доларів США, а потім 08.05.2017 року отримала від [PERSON] - 8600 тисяч доларів США за продаж будинку, оскільки наданими в судовому засіданні договорами купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчених нотаріально, встановлена ціна продажу квартири та ціна за якою придбаний спірний житловий будинок. Як вбачається з договорів, завірених нотаріально та досліджених в судовому засіданні, продавець та покупець підписали договори купівлі продажу квартири та житлового будинку особисто, тобто підтвердили факт розрахунку за ними в сумі, яка вказана в договорах. \~ \~ \~ \~Також суд не приймає до уваги посилання відповідачки [PERSON] про те, що нею була надано частину грошових коштів за придбання спірного житлового будинку в сумі 4500 доларів США, з яких 400 доларів США надано як завдаток за спірний житловий будинок, а решта суми була витрачена на придбання будинку, оскільки останньою не було надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаних обставин. \~ \~ \~ \~При зверненні до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, як на підставу заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26.10.2007 року він на праві приватної власності має житловий будинок. Після придбання вказаного будинку він зареєстрував в ньому відповідачку. Взимку 2014 року [PERSON] перестав проживати зі [PERSON], яка до цього часу не знялася із реєстраційного обліку та перешкоджає йому користуватися своєї власністю. При цьому, відповідачкою [PERSON] в судовому засіданні підтверджено, що 06 січня 2015 року вона забрала свої речі від [PERSON] з яким проживала однією сімєю за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 42 та переїхала проживати до своєї матері. Після цього часу, вона не поверталася проживати до будинку, будь-яких перешкод щодо користування спірним майном [PERSON] їй не чинив; навіть коли вона забирала свої речі та переїжджала, то [PERSON] її просив залишитись, однак вона відмовилась. Так, відповідно до ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~\~Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Згідно ч.1 ст.383 ЦК України\~\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України\~\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~ Згідно ст.\~405\~ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.\~\~ Як зазначено у п.34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст.41 Конституції України, ст.ст.316-319 ЦК України, то власник на підставі ст.391\~ЦК України не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин). Як встановлено судом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] є власником 18/1000 частин спірного будинку, а відповідно має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю 18/1000 часткою власністю та проживати в будинку. Однак в судовому засіданні представником позивача за первісним позовом [PERSON] 15.01.2018 року подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, до позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом про визнання майна спільною сумісною власністю, посилаючись на те, що відповідно до матеріалів справи [PERSON] вже зверталась за захистом свого права щодо визнання права спільної сумісної власності на вказаний будинок у 2009 році із вказаних підстав, після фактичного припинення спільного проживання, тобто позивачка знала, що [PERSON] не визнає право спільної сумісної власності на будинок, а вважає його особистою приватною власністю, а тому просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. В судовому засіданні була досліджена цивільна справа №2-104/2010 з якої слідує, що [PERSON] зверталась до суду із позовною заявою в якій просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями по вул.. І. Кудрі, 42 в смт. Чаплинка, Херсонської області та поділити його в натурі. Згідно матеріалів цивільної справи ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 березня 2010 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна залишено без розгляду. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, суд вважає, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] була обізнана про своє порушене право 17 листопада 2009 року, що також підтверджено в судовому засіданні [PERSON] про те, що вона знала про порушення своїх прав, із 2009 року, оскільки дійсно зверталась до суду із позовною заявою про визнання за нею ? частини спірного житлового будинку. Тому на думку суду у відповідності до ст.\~261\~ч.1\~ЦК України з зазначеної дати почався перебіг строку позовної давності. Ухвалою суду Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 березня 2010 року позов залишено без розгляду за письмовою заявою позивача по справі [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст.\~265\~ЦПК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. 23 травня 2017 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] знову звернулася з позовом відносно того ж самого\~\~спірного майна з тим же обґрунтуванням\~\~позову, зокрема щодо визнання права власності на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Чаплинка, вул.. Кудрі, 42 пропустивши трьохрічний\~\~строк позивної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, оскільки він закінчився 17 листопада 2012 року. Строк пропуску строку позовної давності складає 4 роки 6 місяців та 6 днів. Позивач [PERSON] не надала будь-яких доказів, які б вказували на поважність пропуску строку позовної давності. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 18 грудня 2009 року № 4, якщо строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішення зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. На підставі викладеного, у зв'язку з тим, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] пропустила строк позовної давності на звернення до суду, що є підставою для відмови в позові, доказів на поважність причин пропуску не надала, а представник відповідача надала заяву для застосування строку позовної давності до винесення рішення, суд вважає, що є всі підстави для відмови в задоволенні позову на підставі ст. 267 ч.4\~\~ЦК України. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однієї сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 06 січня 2015 року, що не оспорюється сторонами по справі. В судовому засіданні сторони підтвердили, що разом не проживають з січня 2015 року. При цьому, відповідачка [PERSON] підтвердила, що виїхала зі спірного житлового будинку з власної волі та з січня 2015 року ним не користується. [PERSON] не чинив їй перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням. Як встановлено судом, позивачка за зустрічним позовом [PERSON] є власником 18/1000 частини спірного будинку, проте нею пропущено строк позовної давності щодо вимог стосовно поділу спільного сумісного майна подружжя без поважних причин. Таким чином, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не проживає у спірному житловому будинку більше року, при цьому нею не надано доказів поважності причин не проживання протягом цього періоду. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з 01 січня 2004 року по 06 січня 2015 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Разом з цим, позовні вимоги [PERSON] про визнання нерухомого майна житлового будинку, що розташований за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі , 42, спільною сумісною власнітю в рівних частках (по 1/2) задоволенню не підлягає через пропуск без поважних причин строку звернення до суду. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial