Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за електричну енергію в розмірі 41\~480,79 грн.; 3% річних в сумі 1813,69 грн.; інфляційні нарахування в розмірі 8885,44 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що між АТ « Одесаобленерго», як постачальником електричної енергії, та [PERSON] , [PERSON] , як споживачами відсутні договірні правовідносини щодо постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] попри це відповідачі споживають електроенергію, шляхом порушення ПКЕЕН, а саме самовільне підключення до електричних мереж. Уповноваженими представниками АТ « Одесаобленерго» при здійснені планової технічної перевірки об`єктів споживачів електричної енергії щодо відповідності вимогам правил користування електричною енергією для населення виявлено порушення ПКЕЕ, а саме: самовільне підключення електроустановок споживача до електромережі яка не є власністю споживача, відсутній договір з електропостачальником. З приводу зазначених вище обставин було складено акт, згідно з яким вартість необлікованої електроенергії склала 14375,54 грн. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідачі та представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. [PERSON] надала пояснення в яких зазначила, що між нею та АТ « Одесаобленерго» за адресою: [ADDRESS] відсутній письмовий договір про користування електричною енергією, тому й відсутні договірні відносини, та посилалась на неправомірність розрахунків по акту про порушення ПКЕЕН № 035771 від 01.02.2016 року, що вона не проживає в квартирі [ADDRESS] . Також від її представника надійшов відзив. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Між АТ « Одесаобленерго», як постачальником електричної енергії, та [PERSON] , [PERSON] , як споживачами відсутні договірні правовідносини щодо постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] попри це відповідачі споживають електроенергію, шляхом порушення ПКЕЕН, а саме самовільне підключення до електричних мереж. Згідно з довідкою №310 від 26.02.2018 року [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] є особою відповідальною за дану квартиру. 01.02.2016 року уповноваженими представниками АТ «Одесаобленерго» здійснювалася планова технічна перевірка об`єктів споживачів електричної енергії за адресою [ADDRESS] щодо відповідності вимогам правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.99р. №1357. Пунктом 37 Правил енергопостачальнику надано право серед іншого перевіряти справність приладу обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку. При цьому користування електричною енергією є споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії. Під час здійснення вищезазначеної перевірки на об`єкті, квартира [ADDRESS] \~уповноваженими представниками\~ПАТ «Одесаобленерго» було\~виявлено порушення ПКЕЕ. Відповідно до п. 53 Правил, у разі виявлення уповноваженими представниками постачальника електричної енергії порушення цих правил на місці виявлених порушень у присутності споживача оформлюється акт про порушення. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, які необхідно здійснити для усунення виявлених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками енергопостачальннка електричної енергії. Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. На підставі\~викладеного,\~28.07.2016р.\~відповідачам було\~направлено протокол\~№ 46\~від 19.06.2016р.\~та рахунок\~для оплати\~суми,\~нарахованої на\~підставі акта\~про порушення\~№ 035771\~від 01.02.2016р.\~на суму\~14375,54\~грн. Відповідно до п. 6 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.2006 року відповідач мав оплатити суму нараховану на підставі акту про порушення після отримання ним рахунку та протоколу засідання комісій ПРЕМ з розгляду акту про порушення ПКЕЕН протягом 30 днів, тобто до 08.09.2016р. Згідно з п. 28 ПКЕЕН: «у разі відсутності у побутового споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутись до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати...». Відомості, що відповідачі звертались із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати в матеріалах справи відсутні. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. У відповідності до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, а саме з моменту складання протоколів засідання комісії по актам. Таким чином, вартість електричної енергії, яка нарахована відповідно до акту про порушення Правил - це вартість\~обсягу електричної\~енергії спожитої\~споживачем,\~але не\~врахованої розрахунковим\~засобом обліку\~або врахований\~не правильно\~і є\~безпосередньо вартістю\~товару -\~електроенергії, яка відповідно до положень Податкового кодексу України обліковується податком на додану вартість, як здійснення операції з продажу товару та у відповідності до пункту 23 Правил зараховується виключно на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання. Позивач просить суд стягнути на його користь 3% річних у розмірі 1813,69 грн. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь період прострочення. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошовому еквіваленті, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи те,\~що відповідач\~прострочив виконання\~грошового зобов`язання\~по оплаті\~вартості спожитої\~електроенергії,\~згідно зі\~ст.\~625\~ЦК України,\~слід стягнути три відсотки річних з простроченої суми. Також позивач просить стягнути з відповідачів інфляційні нарахування в розмірі 8885,44 грн. Згідно з визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індексом споживчих цін є показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; порогом індексації є величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015 р. № 911-УІІІ, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону України\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» стосовно порогу індексації, відповідно до ч. 1 ст. 4 якого індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Отже, з правового аналізу статті 4\~Закону України\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» слідує, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року становить 103 відсотки. За даним зобов`язанням можливість нарахування індексації виникає у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу 103 відсотки. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 року по справі № 127/8260/17-ц. Натомість вбачається, що сума індексації в жоден з місяців, за які позивач просить стягнути суми індексації, величина індексу споживчих цін не перевищила встановленого законом порогу у 103 відсотки. А, відтак, правових підстав для стягнення суми індексації не має, у зв`язку із чим в задоволенні даної частини вимоги суд вважає за необхідне відмовити. Також позивач просить суд стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково, також вважає за можливе стягнути суму судового збору пропорційно задоволеній частині вимог. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що відповідачем не були виконані зобов`язання по поверненню коштів, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial