Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просив суд: - Зняти арешт з квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , та накладено постановою В-8/524 від 12.11.2007 року та постановою б/н від 04.08.2008 року Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси по виконавчому провадженню № 3064517. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що постановами державного виконавця, в рамках примусового виконання судового наказу Приморського районного суду м. Одеси №2н-1078/06 від 21.04.2006 року, накладено арешт на квартиру яка належить позивачу. Позивач, посилаючись на те, що вона не є учасником даного виконавчого провадження, враховуючи, що матеріали справи №2н-1078/06 та матеріали виконавчого провадження в рамках якого було накладено арешт знищені, звернулась до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилась, проте від неї надходило до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. В клопотанні зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Третя особа до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач по справі є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане УЖКГ виконкому Одеської міськради 11.05.1993 року. На виконанні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі перебувало виконавче провадження № 3064517 по виконанню судового наказу № 2-н-1079/06 від 21.04.2006 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « ТСВ Експорт-Імпорт» коштів в розмірі 1098,47 грн. Арешт нерухомого майна був накладений в межах даного виконавчого провадження відповідно до постанови В-8/524 від 12.11.2007 року Першим ВДВС м. Одеси та постанови б/н від 04.08.2008 року Першим ВДВС м. Одеси на все майно [PERSON] .. На даний час дане виконавче провадження знищено, що вбачається з відповіді Першого Приморського ВДВС м. Одеси від 30.01.2020 року №В-28/29777. Також з листа Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2020 року вбачається, що справа № 2н-1079/06 знищена за закінченням строку зберігання. Наявність арешту унеможливлює розпорядження майном позивача, у зв`язку із чим вона змушена звернутись до суду із відповідною позовною заявою для зняття зазначених арештів. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном. З наведеного вище слідує, що у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження в рамках якого було накладено арешт, права позивача як власника порушуються наявним обтяженням, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне його скасувати. Згідно із ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частина 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає вичерпний- перелік випадків, у яких арешти з майна знімають державні виконавці, а у всіх інших випадкам арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved