Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визначити частки у спільній сумісній власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS] (колишня вул. Єлізарова) в м. Харкові, та вважати, що кожному із співвласників, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить право власності на 1/4 частину вказаної квартири; встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є онуком [PERSON], яка померла 01.03.2001р.; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частину зазначеної квартири після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не зявився надав заяву в якій позов підтримав, та додатково зазначив, що [PERSON], яка померла 02.03.2001р. є його рідною бабусею. В заповіті від 28.07.1998р. імя бабусі вказано як «Анісія», що повязано з невірним перекладом хз російської на українську мову. Просив встановити факт родинних відносин та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (колишня вул. Єлізарова) в м. Харкові, житловою площею 36,2 кв.м., загальною площею 65,1 кв.м. після смерті [PERSON], яка померла 02.03.2001р. Відповідачка в судове засідання не зявилася надала заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала та зазначила, що її мати [PERSON], яка померла 01.03.2001р. за життя 28.07.1998р. склала заповіт на її сина [PERSON], який прийняв спадщину фактично, оскільки мешкав разом з бабусею на момент її смерті за адресою [ADDRESS] та користувався спадковим майном. В свідоцтві про смерть її матері [PERSON] та в свідоцтві про її народження ([PERSON]) зазначено імя матері на російській мові як «Анисья», а в свідоцтві про право власностіі на житло від 06.01.1994р. зазначено «Анисія» на українській мові. Також в заповіті від 28.07.1998р. імя матері зазначено як «Анісія». Вона свідчить, що [PERSON] є її матірю та бабусею її сина сина [PERSON]. Просила визнати за [PERSON] право власності в на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (колишня вул. Єлізарова) в м. Харкові. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. У [PERSON] та [PERSON] (по російськи - [PERSON]) Григорівни 06.11.1936р. народилася [PERSON].(а.с.19) [PERSON] та [PERSON] 07.07.1962р. уклали шлюб, про що є відповідний запис за №823. Пізвища після укладення шлюбу [PERSON]. (а.с.11) У [PERSON] та [PERSON] 06.02.1970 р. народився [PERSON], про що здійснено запис за №339. (а.с.20) Як вбачається з ордеру №525 від 21.04.1987р. військовослужбовцю [PERSON] та його родині у складі дружини [PERSON], сина-Фіалкова [PERSON] та матері дружини [PERSON] надана 3-х кімнатна квартира [ADDRESS]. (а.с.23) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1994 р. за №724 виданого Харківською квартирно-експлуатаційною частиною району квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с.13) [PERSON] помер 26.05.2000р. у віці 67 років, про що зроблено запис за №1823. (а.с.21) Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2000р., посвідченого державним нотаріусом 2-ї ХДНК [PERSON] в р.2-1101 спадкоємицею майна [PERSON], померлого 26.05.2000р. є його дружина [PERSON], яка мешкає в квартирі [ADDRESS], у звязку з відмовою на її користь синів спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. Спадкове майно складається з ? частини зазначеної квартири, з відповідною частиною місць загального користування. Зазначена ? частина зареєстрована в ХМБТІ за [PERSON] 08.12.2000р. за р.№В-13548. (а.с.12) Згідно технічного паспорта КП ХМБТІ від 20.01.2016 року та довідки КП ХМБТІ від 21.01.2016 р. квартира № 86 по вул. Холодногірській (колишня вул.Єлізарова), 13 в м. Харкові розташована на 4 поверсі девятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 36,2 кв.м., загальною площею 65,1 кв. м., яка належить [PERSON] - ? частина на підставі свідоцтва про право спадщину видане 2-ю ХДНК 28.11.2000р. за №2-1101, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - 3/4 частини на підставі свідоцтва про право власності втданого Харківською КЕЧ району 06.10.1994р. за №724. (а.с.17,18) [PERSON] 28 липня 1998 року склала заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Другої ХДНК [PERSON] р.№ 2-5295, яким заповідала своєму онукові [PERSON] належну їй частину квартири [ADDRESS]. (а.с.14) Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO] померла 01 березня 2001 року, про що здійснено запис про смерть 02 березня 2001 року за №204.(а.с.22) Згідно відповіді 2-ї ХДНК на імя позивача щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті бабки [PERSON], померлої 01.03.2001р. на ? частини квартири повідомлено, що нотаріусу було надано заповіт від імені [PERSON], згідно якого остання заповідала всю належну їй частину квартири [ADDRESS] онуку [PERSON], однак ідентифікувати позивача немає можливості, оскільки останнім в закондонному паспорті відсутнє імя по батькові і дата народження не зазначена в заповіті. Крім того, в правовстановлювальному документі на спадкоове майно (Свідоцтво про право власності на житло видане Харківською квартирно-експлуатаційною частиною району 06.10.1994р. №724, власницею ? частини квартири [ADDRESS] є [PERSON], а у заповіті заповідачка вказана як [PERSON], у звязку з чим виникає спір. У звязку з чим рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору та визнання за позивачем права власності на ? частини зазначеної квартири з відповідною частиною місць загального користування. (а.с.24) Згідно відповіді 2-ї ХДНК від 02.03.2016 р. після [PERSON] Анісіії Григорівни, померлої 01 березня 2001р., заяв про прийняття, видачу або про відмови від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася. 28.07.1998 року за р.№ 2-5295 2-ю ХДНК був посвідчений заповіт від імені [PERSON] Анісії Григорівни на належну їй частину квартири [ADDRESS], яку вона заповідала своєму онукові [PERSON]. Згідно інформаційних довідок зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та (заповіти/ спадкові договори) від 02.03.2016р. інформація про наявність спадкової справи відсутня, 2-ю ХДНК 28.07.1998 року за р.№ 2-5295 посвідчено заповіт від імені [PERSON] Анісії Григорівни. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Згідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], є онуком [PERSON], підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про право власності на квартиру від 06.10.1994 року та довідкою з місця проживання. Різне написання імені по батькові [PERSON] у документах повязане з неправильним перекладом з російської мови на українську. Позивач [PERSON], [INFO] має закордонний паспорт де зазначено його проживання у ФРН і де в документах імя по-батькові не вказується. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Правовідносини, що виникли після смерті [PERSON] врегульовано ЦК УРСР в редакції 1963р. Згідно до ст.ст.548,549 ЦК УРСР спадкоємець може прийняти спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, так і фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном. Вимоги щодо обовязкового звернення спадкоємця до органів нотаріату ЦК 1963р. не містив, тому позивачі самі мали право визначити спосіб реалізації права у вигляді звернення до нотаріальної контори чи фактичного прийняття спадщини. Тому постійне проживання [PERSON], який від спадщини не відмовився, до та на час смерті мешкав з [PERSON], а також після смерті останньої за вказаною адресою підтверджується довідкою дільниці №63 КП «Жилкомсервис» від 21.09.2009 р. та заповітом від 28.07.1998р. і свідчить про фактичне прийняття ним спадщини після бабусі, що узгоджується з вимогами ст.ст.548,549 ЦК УРСР, які регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Згідно п 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» із змінами, внесеними 25.05.98 р. при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Тобто права співвласників у спільній сумісній власностіє рівними, співвласники не визначили часток кожного, тому рівність часток співвласників презюмується. Таким чином, у праві спільної сумісної власності на 3/4 частини квартири №86 по вул. Холодногірській (колишня вул.Єлізарова), 13 в м. Харкові частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є рівними з іншими співвласниками та складає 1/4 частину зазначеної квартири. [PERSON] після смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер 26 травня 2000 року в порядку спадкування за законом набула право власності на 1/4 частину зазначеної квартири і на теперішній час їй належить право власності на 1/2 частину квартири (1/4+1/4). 01 березня 2001 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини вказаної вище квартири. [PERSON] 28 липня 1998 року залишила заповіт, яким належну їй частину квартири заповідала своєму онукові [PERSON], який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки мешкав у квартирі на час та після смерті [PERSON] При цьому суд враховує, що позивач [PERSON] звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у вчинені нотаріальних дій, що унеможливлює реалізацію ним своїх прав, у тому числі і на отримання свідоцтва про право на спадщину, тому його право є невизнаним і підлягає судовому захисту відповідно до ст.ст.3, 15 ЦПК України. Позивачем сплачено 551,21 грн., 551,21 грн. та 642,15 грн. судового збору і який не наполягає на їх відшкодуванні з відповідача, у звязку з чим суд вказані витрати з відповідача не стягує. На підставі викладеного,

Outcome: approved