Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, уточнивши позовні вимоги просить визнати неправомірними дії відповідача щодо несвоєчасного повідомлення позивача про зміну істотних умов праці, зобовязати відповідача усунути порушення щодо безпідставного звільнення позивача з керівника академічної групи АР-41, виплатити позивачу різницю в оплаті праці за період роботи з 01.09.2015 по 03.11.2015, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі пятнадцять тисяч гривень. Свої вимоги мотивує тим, що працює у [PERSON] коледжі будівництва архітектури та дизайну викладачем історії України та економічної теорії. Крім цього, до початку навчального року 2015-2016 був керівником академічної групи АР-41. 22.06.2015 пройшло засідання циклової комісії суспільних дисциплін, фізвиховання та захисту Вітчизни (протокол № 11) в присутності 11 членів комісії (двоє відсутні), на якому було проведено розгляд проекту педагогічного навантаження викладачів вказаної комісії на 2015-2016 навчальний рік. Позивач як голова циклової комісії запропонував проект педагогічного навантаження викладачів комісії, враховуючи, що в наступному навчальному році з ряду обєктивних причин буде зменшена загальна кількість годин для викладачів, які входять в склад циклової комісії. З такої причини юристу коледжу [PERSON] та лаборанту [PERSON] педагогічне навантаження було не розподілене. Вказаним проектом циклова комісія вирішила схвалити проект педнавантаження викладачів, які входять до її складу, в тому числі навантаження позивача в кількості 484 години. Крім того, на засіданні циклової комісії 01.07.2015 (протокол № 12) також схвалено вказану кількість годин педнавантаження позивача, хоча при розгляді його проекту на пропозицію юриста Жили В.М. про збільшення педнавантаження заступнику директора [PERSON], позивач погодився передати їй 43 години викладання предмету «Історія України», після чого його навантаження становило 441 годину. На педагогічній раді 03.07.2015 відповідач заявив, що педнавантаження позивача на 2015-2016 навчальний рік з певних причин, які були безпідставними, відкладається аж до 1-го вересня 2015, бо на години з економічної теорії подала заяву лаборант коледжу [PERSON], тому позивач повинен доказати, що він має право на педнавантаження. Разом з тим, позивач не був попереджений відповідачем у письмовій формі щодо змін умов праці за посадою викладача, а також про звільнення його з посади керівника академічною групою АР-41, за що йому здійснювалась відповідна оплата. Відповідачем не виконано свій обов'язок щодо встановлення навчального навантаження педагогічним працівникам не пізніше двох місяців до початку нового навчального року з врахуванням рекомендацій предметних (циклових) комісій і принципів соціальної справедливості. Крім цього, відповідач не здійснював позивачу доплату протягом двох місяців з 03.09.2015 по 03.11.2015 у зв'язку з порушенням норм чинного законодавства щодо повідомлення за два місяці про зміну умов оплати праці. Оскільки в 2014-2015 навчальних роках педнавантаження позивача становило 453 години, а про зменшення педнавантаження на 2015-2016 навчальний рік, яке становило 441 годину, позивача було повідомлено тільки 03.09.2015, вважає, що відповідач з 01.09.2015 по 03.11.2015 зобовязаний був проводити оплату праці відповідно до попереднього педнавантаження позивача 453 години. Відповідач при перевірці коледжу Державною фінансовою інспекцією у Львівській області не надав до ревізії протоколу педради (протокол № 6) від 03.07.2015 зіславшись на те, що вказаний протокол знаходиться у секретаря педагогічної ради, яка у відпустці та перебуває за кордоном. У відповіді департаменту освіти і науки [PERSON] обласної держадміністрації на звернення позивача сказано, що за інформацією відповідача, в нього не було наміру щодо істотних змін умов праці позивача у порівнянні з минулим роком, про що було повідомлено на педраді колективу (протокол № 6). Але, коли позивач 03.09.2015 звернувся до секретаря педрад [PERSON], щоб отримати витяг з протоколу рішення педради від 03.07.2015 (протокол № 6) позивачу було відмовлено через те, що він був відсутній. Позивач лише на педраді 03.09.2015 був повідомлений про своє педнавантаження на 2015-2016 навчальний рік в кількості 441 година. Вважає, що безпідставне і без попередження звільнення позивача з посади голови циклової комісії суспільних дисциплін, фізвиховання та захисту Вітчизни, а також з посади керівника академічної групи АР-41, в якій позивач був керівником попередні три роки, є порушенням Закону України «Про освіту» та Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, відповідно до якої всі питання щодо навчального навантаження вчителів, викладачів та інших педагогічних працівників вирішуються керівником навчального закладу за погодженням з профспілковим комітетом. Звільнення позивача від виконання обовязків керівника академічної групи здійснено відповідачем без погодження з профспілковим комітетом, тобто без дотримання процедури передбаченої Інструкцією. Позивач двічі звертався з заявою до відповідача про надання письмової відповіді щодо безпідставних причин звільнення його з вищезгаданих посад, однак відповіді на звернення досі не отримав. Неправомірними діями відповідача позивачу завдано також моральну шкоду, яку він оцінює у п'ятнадцять тисяч гривень, оскільки через незаконне звільнення з керівника академічної групи та не повідомлення про зменшення обсягу педнавантаження позивач переніс сильні душевні хвилювання, внаслідок чого стан його здоров'я погіршився, він переніс гіпертонічний криз, йому встановлено діагноз гіпертонічна хвороба II степеню та гіпертенз серця, позивач не може спокійно спати, внаслідок чого став дратівливим, через що його стосунки з близькими погіршились та він змушений докладати додаткових зусиль для відновлення нормальних життєвих звязків. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечили з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.47-49). Вважають, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки педагогічне навантаження в обсязі 441 години було затверджене позивачу у відповідності до п.63 Інструкції про порядок обчислення заробітної плат працівників освіти, затвердженої Наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року N102\~виходячи з пропозицій циклової комісії суспільних дисциплін, захисту Вітчизни та фізвиховання (протокол №12 від 01.07.2015). Засідання комісії проводилось під головуванням позивача та з вказаним обсягом педагогічного навантаження він погодився та такий було погоджено на педагогічній раді 03.07.2015, у якій позивач також брав участь. Крім цього, на посаду керівника академічної групи позивач був призначений наказом директора на 2014-2015 навчальний рік, тобто займав цю посаду на строковій основі, а тому не призначення його на цю посаду на наступний навчальний рік не можна розглядати як порушення трудових прав чи норм законодавства. Безпідставними також вважають позовні вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки жодних порушень трудових прав позивача не було, крім того у позовній заяві не обґрунтовано в чому саме полягає моральна шкода та якими діями відповідача така завдана, необґрунтовано розмір такої. Крім цього, вважають, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а жодних поважних причин пропуску цього строку позивачем не вказано, тому подали заяву про відмову в позові у зв'язку зі спливом строку звернення до суду (а.с.50-51). Представник відповідача [PERSON] коледжу будівництва архітектури та дизайну [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Вважає позовні вимоги безпідставними ьа в їх задоволенні просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторонами визнано, що позивач працює викладачем у [PERSON] коледжі будівництва архітектури та дизайну. Як вбачається з позовної заяви, позивач 17.03.2016 звернувся до суду із позовом до відповідачів, зокрема у зв'язку з тим, що його педагогічне навантаження на 2015-2016 навчальний рік зменшено до 441 години та не повідомлено позивача про зміну істотних умов праці за два місяці до таких змін. Представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки про звільнення з посади керівника академічної групи та скорочення кількості годин педнавантаження позивач дізнався ще у липні 2015 року, в той час як із позовною заявою звернувся до суду лише у березні 2016 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст..233 КЗпП України. Дійсно, відповідно до ч.1 ст.233 КпАП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як вбачається з позовної заяви, позивач дізнався про зменшення його педагогічного навантаження на 2015-2016 навчальний рік ще у липні 2015 року, оскільки сам, будучи головою циклової комісії, висував пропозиції щодо педагогічного навантаження працівників та добровільно погодився передати частину своїх годин іншому педагогу. Разом з тим, з позовною заявою до суду позивач звернувся лише у березні 2016 року та мотивує поважність пропуску встановленого ст..233 КЗпП України строку тим, що звертався із заявами до директора коледжу, а у лютому 2016 року до суду з адміністративним позовом. Однак вказані обставини не свідчать про поважність пропуску строку звернення до суду, а тому суд приходить до висновку, що підстави, передбачені ст.234 КЗпП України для поновлення такого відсутні. Разом з тим, як вбачається з розяснень пленум Верховного Суду України, наданих у п.4 Постанови від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін. Відповідно до п.5.3.17 галузевої угоди між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки на 2011-2015 Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України рекомендує органам управління освітою, керівникам закладів та установ освіти і науки забезпечити дотримання чинного законодавства щодо повідомлення працівників про введення нових і зміну чинних умов праці, зокрема педагогічних працівників щодо обсягу навчального (педагогічного) навантаження на наступний навчальний рік, не пізніше ніж за 2 місяці до їх запровадження. Згідно з ч.3 ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Матеріали справи не містять підтвердження письмового повідомлення позивача про зміну істотних умов праці за два місяці до настання такої. Разом з тим, як вбачається з позовної заяви та підтверджується копіями поданих позивачем протоколів №11 та №12 засідання циклової комісії суспільних дисциплін, фізвиховання та захисту Вітчизни (а.с.6-10) позивач, будучи головою циклової комісії запропонував встановити йому на 2015-2016 навчальний рік педагогічне навантаження 484 години та таке було схвалено на засіданні комісії 22.06.2016, разом з тим на засіданні комісії 01.07.2015 [PERSON] погодився передати свої 43 години колезі [PERSON], після чого його навантаження становило 441 годину. Таким чином, судом встановлено, що станом на 01.07.2015, тобто за два місяці до початку навчального року позивачу було відомо про зменшення його педагогічного навантаження на 2015-2016 навчальний рік, таке проведено за згодою позивача, тому відсутні підстави стверджувати, що відповідачем порушено вимоги ч.3 ст.32 КЗпП України. Вказана обставина підтверджується також долученими позивачем до позовної заяви копіями листа Державної фінансової інспекції у Львівській області від 10.08.2015 №03-16/53с (а.с.13-16) та листа Департаменту освіти і науки [PERSON] обласної державної адміністрації від 06.08.2015 №05-10/02-17/173-Со (а.с.17), з яких вбачається, що про зменшення педагогічних годин позивачу було відомо ще у липні 2015 року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дії відповідача щодо несвоєчасного повідомлення позивача про зміну істотних умов праці задоволенню не підлягають. Крім цього, безпідставними суд вважає і позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача усунути порушення щодо безпідставного звільнення позивача з керівника академічної групи АР-41, оскільки як вбачається з копії посадової інструкції керівника академічної групи (а.с.86-87) керівник академічної групи призначається керівником навчального закладу, а згідно з наказом директора коледжу від 01.09.2014 №204 (а.с.56-59) позивач був призначений керівником академічної групи АР-31 лише на 2014/2015 рік, а тому відсутні підстави стверджувати, що з вказаної посади позивача було звільнено. Крім цього, оскільки позовні вимоги про виплату позивачу різниці в оплаті праці за період роботи з 01.09.2015 по 03.11.2015 та стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо несвоєчасного повідомлення позивача про зміну істотних умов праці, зобовязання відповідача усунути порушення щодо безпідставного звільнення позивача з керівника академічної групи АР-41, суд приходить до висновку, що такі також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed