Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою м. Херсон, вул. Кримська, 26, в якому вказує, що він є власником вказаного житлового будинку, в якому зареєстрований відповідач, однак за вказаною адресою не проживає. Відповідач у спірному будинку участі в його утриманні не приймає. У звязку з наведеним просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, за адресою: м. Херсон, вул. Кримська, 26. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, [PERSON] є власником домоволодіння з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Кримська, 26 та земельної ділянки, площею 0,0295 га, відповідно до договору дарування житлового будинку з земельною ділянкою від 01.07.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 30731848 від 25.07.2011 року. Згідно довідки № 53 від 20.03.2017 року, виданої виконавчим комітетом Суворовської районної у м. Херсоні ради за адресою: м. Херсон, вул. Кримська, 26, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з довідки № 52 від 20.03.2017 року, виданої виконавчим комітетом Суворовської районної у м. Херсоні ради [PERSON] за адресою м. Херсон, вул. Кримська, 26 зареєстрований, але не проживає з 2008 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірного домоволодіння, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Outcome: approved