Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні домоволодіння, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.02.1994 року набув право власності на домоволодіння [ADDRESS] в м. Черкаси на підставі договору міни між ним та [PERSON]. Даний договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано в КП ЧООБТІ. В будинку на час обміну проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які запевнили його, що після оформлення документів на будинок виселяться та знімуться з реєстрації. Проте, відповідач [PERSON] до даного часу проживає в будинку і добровільно знятись із реєстрації відмовляється. [PERSON] більше 10 років не проживає у будинку, але залишається зареєстрованим. На даний час виникло питання про відчуження будинку, але через реєстрацію у ньому відповідачів та відмови відповідачки [PERSON] добровільно виселитися з будинку неможливо здійснити процедуру відчуження. Просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме будинком [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку. Визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права на проживання та користування житловою площею, вказуючи, що будинковолодіння по [ADDRESS] м. Черкаси на праві власності належало [PERSON]. За своє життя остання запросила її цивільного чоловіка, [PERSON], проживати у її будинку. Для чого вона запропонувала зробити переобладнання будинку та прибудову на загальну площу 23,9 кв. м., житлової площі 17,5 кв. м., по [ADDRESS] м. Черкаси. [PERSON] поселився у 1974 році і розпочав будівельні роботи. З 1976 року вони з ним почали спільно проживати як подружжя, [PERSON] прописала їх у будинку, вона прописана з 1982 року у якості племінниці. Вона спільно з [PERSON] провели будівельні роботи будинку, обклали увесь будинок цеглою, встановили металеві ворота та хвіртку, відремонтували водогін та колонку, зробили ремонт у жилих кімнатах будинку та господарських будівлях. Станом на 1978 рік було переобладнано будинок , закладені двері у кімнатах і було утворено квартиру № 2 житловою площею 17,5 кв. м. та прибудовано приміщення нежитлове під літерою а-2. Будинковолодіння з 1976 року складалось з двох окремих житлових квартир у одній проживала власниця [PERSON] у іншій вона з [PERSON], крім того, квартири були відокремлені одна від одної стіною з цегли. За весь час їх проживання з 1974 року по 1988 рік вони проживали з власницею [PERSON] як одна сім'я, вели спільне господарство, провели у її частині косметичний ремонт, доглядали її, допомагали матеріально, усім сусідам вона постійно говорила, що вони її діти, близьких родичів у неї не було. Після смерті [PERSON] житловий будинок загальною площею 32,9 кв. м. за заповітом успадкувала [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.06.1989 року). 22 лютого 1994 року [PERSON] здійснила обмін своєї частки будинковолодіння по [ADDRESS] м. Черкаси (39,7 кв. м.) з [PERSON] на його частину будинковолодіння 19/58 частин будинковолодіння по [ADDRESS] в м. Черкаси. З часу її вселення в будинковолодіння по [ADDRESS] в м. Черкаси вона постійно проживає у квартирі № 2, робить косметичний ремонт, за своє життя [PERSON] поселила їх як членів своєї сім'ї, [PERSON] після набуття права власності ніколи не вимагали від неї особисто та її цивільного чоловіка [PERSON] виселитись, звільнити житло, навпаки визнавала за ними права на користування та проживання у квартирі №2. З моменту здійснення договору міни та поселення у іншу частину будинку відповідача [PERSON] з сім'єю ніколи до 2013 року не виникало питання щодо правомірності її проживання у [ADDRESS]. вважає, що відповідач неправомірно перешкоджає їй в здійсненні законного права на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Просила суд визнати за нею право на проживання та користування квартирою [ADDRESS] Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2014 року справи об'єднані в одне провадження. 26.11.2014 року Представником [PERSON] подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій вона просила суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила задоволити, позов [PERSON] не визнала просили суд у його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали просили в задоволенні відмовити, позовні вимоги щодо визнання права на проживання та користування житловим приміщенням підтримали повністю. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 22.02.1994 року позивач [PERSON] набув право власності на домоволодіння [ADDRESS] в м. Черкаси на підставі договору міни між ним та [PERSON]. Даний договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано в КП ЧООБТ1. Із наданої суду довідки Голови самоорганізації населення «Центральний» від 01 грудня 2011 року в будинковолодінні [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до частин 1,2 ст. 64 ЖК члени сім»ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні із наймачем усіма правами і несуть обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім»ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК наймач вправі у встановленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити у займане ним житлове приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселились в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім»ї вправі вселяти в займане ним житлове приміщення інших членів сім'ї. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] вселилась та зареєструвалась у спірний будинок за життя попереднього власника [PERSON], яка запросила цивільного чоловіка позивачки [PERSON] проживати в будинку. З 1976 року [PERSON] разом з [PERSON] стали проживати у окремій кімнаті, а у 1982 році власник житла [PERSON] зареєструвала її як члена своєї сім»ї. [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті останньої будинок успадкувала відповідно до заповіту [PERSON] Набувши право власності на будинок у 1988 році і по день укладення договору міни [PERSON] не ставила питання про незаконність реєстрації чи проживання [PERSON] та [PERSON] у будинку, тобто визнавала їх членами сім»ї попереднього власника. В подальшому, 22.02.1994 року [PERSON] здійснила обмін своєї частки домоволодіння по [ADDRESS] у м. Черкаси з [PERSON] на його частину будинковолодіння - 19/58 частин по [ADDRESS]. [PERSON] також протягом 18 років з часу укладання договору обміну не ставив питання про незаконність проживання та реєстрації відповідачів. В судовому засіданні зацікавлена особа [PERSON] таке питання не ставили, оскільки спірний будинок підлягав до знесення і всім його мешканцям мали б надати благоустроєне житло. Позивач звертаючись до суду, вказував, що проживання в будинку відповідачки перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності, а виселення відповідає загальним правомочностям власника майна і його право вимагати усунення будь-яких порушень цього права, хоч ці порушення й не були поєднані з позбавленням права володіння, як це передбачено ст.ст.386, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, та положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте, суд не погоджується із вказаними твердженнями виходячи з наступного. Як було вказано вище, в судовому засіданні встановлено, що відповідач вселилась у спірне житло за згоди попереднього власника, з яким проживала однією сім'єю з 1978 по 1988 рік. Утримувала дане житло, як протягом життя [PERSON] так і після її смерті та на даний час, ця частина житла має окремий вхід. Позивач здійснює оплату за електроенергію та газопостачання, постійно проживає у спірному жилі більш як 30 років, іншого житла належного на праві власності не має. Із наданого до суду акту комітету самоорганізації нас зелення від 23 січня 2013 року вбачається, що [PERSON] з 1984 року постійно проживає у частині будинковолодіння по [ADDRESS] у м. Черкаси, вказана частина будинковолодіння має окремий вхід та всі комунальні зручності. Допитані в судовому за сіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що відповідачка заселилась у будинок по [ADDRESS] у м. Черкаси за згоди попередньої власниці [PERSON], яка виділила кімнату цивільному чоловіку [PERSON] - [PERSON] Всі разом вони проживали однією сім'єю, надавали посильну допомогу [PERSON], вели з нею спільне господарство. А тому в даному випадку є підстави ураховувати, що положення статті 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України про непорушність права власності не виключає меж здійснення цивільного права, передбачених ст. 13 ЦК України щодо утримання від дій, які могли б порушувати права інших осіб, а також застосування положень ст. 16 ЦК України, за яких суд може відмовити у захист і цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею ч. 2-5 ст. 13 ЦК України. Посилання представника позивача на те, що відповідач не перебувала у родинних відносинах з колишнім власником житла та не довела в судовому засіданні факт перебування у таких відносинах є безпідставними, оскільки членами сім'ї власника (наймача) можуть бути і інші особи, якщо вони постійно проживали разом з власником і вели з ним спільне господарство. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed