Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані виконкомом Червонодонецької селищної ради Балаклійського району Харківської області, Україна, про що 19.09.2009 р. складено актовий запис №46. Свої вимоги мотивував тим, що протягом останніх декількох років стосунки у подружжя розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява відповідача від 28.11.2018 року, згідно якої остання позов визнає та просить розглянути справу за її відсутності. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, зважаючи на заяви сторін, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19 вересня 2009 року Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 вересня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 46. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Судом встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, а фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально. Позивачем до позовної заяви долучено нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 28.11.2018 року, зі змісту якої вбачається, що відповідач надала згоду на розірвання шлюбу. Матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення до суду відповідач була зареєстрована в Ужгородському районі, однак в ході розгляду справи змінила місце проживання та реєстрацію місця проживання, що підтверджується відповідними відомостями з міграційної служби та органів місцевого самоврядування, однак, наявність заяви про визнання позову, та прохання відповідача розглянути справу за її відсутності, вказує, на ту обставину, що сторони погодили між собою підсудність справи за місцем реєстрації позивача, який проживає та зареєстрований в Ужгородському районі. На момент звернення з позовом Згідно з ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та немає бажання на подальше спільне життя. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. Оскільки сторони не змогли зберегти сім`ю та не бажають цього робити, суд вважає, що подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Таким чином, з`ясовані у справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved