Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить суд визнати за ним право приватної власності на самовільно збудований житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0317 га, кадастровий номер 6312000000:01:0024, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На вказані земельній ділянці був розташований житловий будинок, що належав позивачу на праві власності. Оскільки даний будинок був непридатний до використання за цільовим призначенням та знаходився в аварійному стані йог було знесено та на його місці побудовано новий будинок. У 2019 році Позивач вирішив оформити право власності на новозбудований житловий будинок та звернувся до відповідача з проханням видати свідоцтво на право власності на самовільно збудований будинок, але Позивачу було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі проти задоволення позову не заперечував, просив суд судові витрати покласти на позивача. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0317 га, кадастровий номер 6312000000:01:0024, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 170719804, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1853601663120. На вказаній ділянці був розташований житловий будинок, право власності на який в Позивача виникло на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 125635905, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1563900163120. Даний житловий будинок був непридатний до використання за цільовим призначенням, знаходився в аварійному стані та був знесений Позивачем. На місці старого житлового будинку Позивачем було у 2019 році збудовано новий, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . В даному технічному паспорті проставлена відмітка «Збудовано без дозвільних документів» відносно об`єктів «літера А - житловий будинок» та «літера А1- цокольний поверх». Відповідно до п.7 Звіту про проведення технічного обстеження житлового будинку, садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , що належить [PERSON] , загальною площею 133,0 м.кв., жилою площею 79 м.кв., встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації». Тобто збудований позивачем житловий будинок повністю придатний до експлуатації. Однак наявність вищевказаних документів на самовільно збудований будинок не дають Позивачу можливості зареєструвати у встановленому законом порядку права власності на нього. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля,споруда,інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки (частина 5 ст. 376 ЦК України) суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved