Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ( далі - ХНУВС) № 323 о/с від 05.08.2009 року відповідача [PERSON] було зараховано до складу курсантів ХНУВС з 15.08.2009 року. 30.08.2009 року між позивачем, відповідачем та Головним управлінням МВС України у Сумській області було укладено тристоронній Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно умов якого в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, визначених п. 3 договору, відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні втрати, повязані з утриманням у навчальному закладі. Після закінчення навчання відповідача наказом від 15.06.2013 року було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Сумській області. Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» відповідача з 07.11.2015 року було переведено до Національної поліції та присвоєно звання «лейтенант поліції», але 25.02.2016 року відповідач звільнилася за власним бажанням. Тому позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] фактичні витрати, повязані з утриманням відповідача під час навчання, а саме 47 904 грн 22 к. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечила, посилаючись на те, що згідно договору вона зобовязувалась по закінченню навчання прибути до місця призначення та приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначена замовником (ГУ МВС України у Сумській області) і відпрацювати не менше трьох років. Зі вступом в дію Закону України «Про Національну поліцію» ГУ МВС України у Сумській області ліквідовано, як ліквідовано і Шосткинський МРВ УМВС у Сумській області, де вона проходила службу. Її було звільнено 06.11.2015 року з посади слідчого відділення Шосткинського МРВ УМВС в звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), а не за власним бажанням. Оскільки відбулась ліквідація органів внутрішніх справ, їх права і обовязки не перейшли до поліції. Тому звільнення її 29.02.2016 року з поліції не є підставою для стягнення з неї коштів. Посилаючись на вказане, прохала в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного: Матеріалами справи: наказом про зарахування № 323 о/с від 05.08.2009 року (а.с. 4), наказами про переведення курсантів на наступний курс ( а.с. 27-32), наказом по особовому складу № 133 о/с від 15.06.2013 року (а.с. 5) підтверджується, що [PERSON] навчалась у Харківському національному університеті внутрішніх справ з 15.08.2009 року по 15.06.2013 року на денній формі навчання. Згідно розрахунків позивача на утримання курсанта [PERSON] було витрачено 47 904,22 грн . (а.с. 7, 21-26) Згідно договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України № 5315-09 сд см від 30.08.2009 року, укладеного відповідно до вимог, зокрема, і Закону України «Про міліцію» між ХНУВС (Виконавцем), Головним управлінням МВС України в Сумській області (Замовником) та [PERSON], ХНУВС зобовязувався здійснити підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом «правознавство», ГУ МВСУ у Сумській області зобовязувався призначити випускника на посаду, а [PERSON] О зобовязувалася після закінчення навчання прибути до місця призначення, приступити до виконання службових обовязків за посадою і відпрацювати не менше трьох років. Відповідно до п. 2.3.6 договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 договору, [PERSON] зобовязувалась відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до п. 3 Договору підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни та відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. (а.с. 8-9) Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон) національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону з дня набрання чинності вказаним Законом втратив чинність Закон України «Про міліцію». Згідно п 8. Прикінцевих та перехідних положень Закону з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» № 730 від 16.09.2015 було ліквідовано Шосткинський міський відділ (з обслуговування міста Шостка та Шосткинського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області і Головне управління МВС України у Сумській області. Відповідно до положень ст. 104 ЦК України при ліквідації юридичної особи правонаступництво не передбачене. Відповідно до наказу Управління МВС України у Сумській області № 402 о/с від 06.11.2015 року [PERSON] було звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних сил згідно з п. 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до п. 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації. (а.с. 51) Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області № 5 о/с від 07.11.2015 року [PERSON], як таку, що прибула з Міністерства внутрішніх справ, було призначено слідчим Шосткинського відділу поліції (м. Шостка) ГУ НП. (а.с. 53) Згідно наказу ГУ НП в Сумській області № 36 о/с від 25.02.2016 року [PERSON] було звільнено зі служби в поліції з 29.02.2016 року за власним бажанням. (а.с. 6) Таким чином, [PERSON] виконала умови договору: після закінчення навчання прибула до місця призначення Шосткинського МВ УМВС та приступила до виконання службових обовязків за посадою. Звільнення її з посади слідчого Шосткинського МВ УМВС відбулось не з її волі та за її бажанням, а в звязку з ліквідацією відділу. В Законі України «Про Національну поліцію» відсутнє зазначення, що органи поліції є органами внутрішніх справ, а отже звільнення [PERSON] з Шосткинського ВП ГУ НП не є порушенням умов договору. Посилання позивача на с. 4 ст. 74 Закону судом не враховується, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Тобто ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» має застосовуватись до правовідносин, що виникли після набрання чинності цим законом, і не може застосовуватись до правовідносин, які виникли на підставі договорів, укладених до набрання чинності вказаним законом. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed