Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідачки в його користь 3600 дол. США, що еквівалентно 92484 (девяносто дві тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні) та 974.90 (девятсот сімдесят чотири гривні 90 копійок) судових витрат. В позові зазначив, що 31.12.2013 р. до нього до дому прийшла його знайома [PERSON], якій він позичив 22200 грн. відповідно дала йому розписку. Згідно розписки відповідачка зобовязувалась повернути борг до 01.06.2014 року. 21.01.2014 року до нього знову прийшла відповідачка і знову просила йому позичити ще 2000 грн. вказавши у розписці, що зобовязується повернути гроші у лютому 2014 року. Через 6 місяців 17 липня 2014 року відповідачка, не повернувши гроші, прийшла знову позичити гроші, так як вона крім металічних воріт ще хотіла поставити новий паркан. Для цього їй потрібно було ще 10000 грн. Всі гроші позичені вона зобовязувалась повернути разом, так як з-за кордону повинна була приїхати її мама. Давши розписку відповідачка зобовязувалась повернути на протязі 10 днів. Після цього відповідачка через 5 днів, тобто 22 липня 2014 року прийшла знову до позивача і позичила в нього ще 7000 грн., які зобовязувалась повернути до 03.08.2014 року. Всього відповідачка позичила у позивача 4000 дол. США. Згідно розписок даних відповідачкою борг на той час становив 41000 грн. Повернути вчасно відповідачка борг відмовляється, а тому позивач просить за прострочення виконання грошового зобовязання стягнути з відповідачки 3% річних від простроченої суми. У звязку із чим позивач просить стягнути з відповідачки 43460 грн. та судові витрати. В процесі розгляду справи 08.02.2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачки 3600 дол. США, що відповідно до гривні складає 92484 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги і просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала і не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав: судом встановлено, що 31.12.2013 року, 21.01.2014 року, 17.07.2014 року, 22.07.2014 року відповідачка під розписки позичила в позивача 4000 дол. США, що склало 41000 грн., які зобовязалася повернути 03.08.2014 року, що доводиться розписками. від 15.08.2014 року. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс 13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка відповідно до частини 1 ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, письмова форма договору позики\~\~ внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. У вказаній розписці зазначено, що відповідачка зобов'язувалася повернути борг до 03.08.2014 р. Із розписки, яка укладена між позивачем та відповідачкою [PERSON] вбачається, що борг станом на 28.01.2016 року складає 3600 дол. США, відповідно до розпорядження № 35/1.IFG2 від 04.02.2016 року 26.8000 або 92484 грн., яку визнає відповідачка та яка доводиться підписом відповідачки в розписці. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач повідомляв відповідачку про повернення боргу, однак відповідачка його не повернула та уникає відповіді щодо дати повернення. Наявність боргового документа у позивача згідно\~ст. 545 ЦК\~ підтверджує той факт, що боржник\~\~не виконав\~\~свого зобов'язання. Тому, виходячи із викладеного та беручи до уваги те, що договір позики відповідно до ст.1047 ЦК України укладено доводиться розписками, які написала власноручно відповідачка. Матеріалами справи доводиться, що відповідачка порушила умови договору та не виконала умови зобовязання передбачені договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, яка була передана йому у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідачки в користь позивача 92484 грн., як заборгованість по поверненню позики. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Тому суд вважає за необхідне\~\~\~\~ стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати\~\~в розмірі 974.90грн. Виходячи із викладеного на підставі ст. ст. 525, 526, 545, 625, 1046,\~1047,\~1049 ЦК України та

Outcome: approved