Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, мотивуючи тим, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 22.06.2009 року з [PERSON] на користь позивача було стягнуто 53251,99 дол. США, що включає в себе: 49178,58 дол. США заборгованість з повернення кредитних коштів; 4073,41 дол. США заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами; Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22.12.2009 року та ухвалою Верховного Суду України від 08.04.2010 року. Станом на 18.11.2013 року рішення суду [PERSON] не виконано, у зв'язку із чим заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 53251,99 дол. США, яка включає 49178,58 дол. США, що еквівалентно 393084,39 грн- заборгованість з повернення кредитних коштів; 4073,41 дол. США, що еквівалентно 32558,77 грн- заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами. Посилаючись на позицію Судової палати з розгляду цивільних справ Верховного Суду України, укладений між позивачем та відповідачами договір іпотеки нерухомого майна, а саме: квартира, розташована за адресою-м. Херсон, [ADDRESS], просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №776-Ф-МСБ від 28.03.2008 року в розмірі 53251,99 дол. США, що станом на 24.09.2013 року еквівалентно 425643,16 грн, з яких 49178,58 дол. США, що станом на 24.09.2013 року еквівалентно 393084,39 грн, заборгованість з повернення кредитних коштів; 4073,41 дол. США, що станом на 24.09.2013 року еквівалентно 32558,77 грн-заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, звернути стягнення на нерухоме майно-предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 28.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 706. а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,2 кв.м, жилою площею 289,3 кв.м, що належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого АТ «Херсонські комбайни» 05.01.1995 року на підставі розпорядження від 05.01.1995 року №1682, зареєстрованого в реєстрі прав на нерухоме майно 24.03.2008 року, номер запису 30627 в книзі 78 шляхом реалізації на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження. Представник позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного рішення, справу просив розглядати без його участі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про відкладення слухання справи. Інші відповідачі заяв, клопотань на адресу суду не надсилали. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст.224 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 22.06.2009 року, залишеного без змін ухвалою Верховного Суду України від 08.04.2010 року, кредитний договір розірвано достроково, з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Таврика» стягнуто за кредитним договором №776-Ф-МСБ від 28.03.2008 року заборгованість в розмірі 53216,14 дол. США та судові витрати. На час розгляду справи заборгованість перед банком, що стягнута за рішенням суду погашена не була, тому станом на 18.11.2013 року борг [PERSON] перед банком за кредитним договором №776-Ф-МСБ від 28.03.2008 року складає 53251.99 дол. США, яка включає 49178,58 дол. США, що еквівалентно 393084,39 грн- заборгованість з повернення кредитних коштів; 4073,41 дол. США, що еквівалентно 32558,77 грн- заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами. В рахунок забезпечення належного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №776-Ф-МСБ від 28.03.2008 року, 28.03.2008 року між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки, предметом якого виступило нерухоме майно, а саме: квартира, розташована за адресою-м. Херсон, [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки квартири ВКІ №183259 від 28.03.2008 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] які виступили майновими поручителями [PERSON], з метою забезпечення вимог іпотекодержателя щодо виконання позичальником боргових зобов'язань по кредитному договору № 776-Ф-МСБ від 28.03.2008 року, надали АБ «Таврика» в іпотеку нерухоме майно-квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 8.1 договору іпотеки ВКІ №183259 від 28.03.2008 року, цей договір набирає чинності з дня його нотаріального посвідчення та діє до виконання боргових зобов'язань в повному обсязі та зобов'язань позичальника за цим договором. Враховуючи, що стягнута за зазначеним вище судовим рішенням сума заборгованості не погашена, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду шляхом продажу з прилюдних торгів на підставі ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Положеннями ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вказані положення, відповідно до ч. 2 ст. 35 цього Закону, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно з ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації; одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам якстатті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Суд також враховує те, що як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. До аналогічного правового висновку Верховний Суд України дійшов 04.09.2013 року при розгляді цивільної справи № 6-73 цс 13, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи факт невиконання відповідачем умов кредитного договору, а також те, що розмір заборгованості в судовому засіданні не спростовано, позовні вимоги є обгрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved