Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації [PERSON] інформацію поширену [PERSON] в заяві адресованій Глобинській центральній районній лікарні щодо проведення психічного обстеження [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в травні 2018 року їй стало відомо про поширення стосовно неї недостовірної інформації шляхом подання головою Манжеліївської сільської ради [PERSON] заяви до Глобинської центральної районної лікарні. Також, звернувшись до Глобинської центральної районної лікарні [PERSON] розповсюдив серед територіальної громади с. Манжелія неправдиву та недостовірну інформацію щодо неї. Подавши неправдиву інформацію яка була викладена у заяві щодо проведення психічного огляду позивача лікарями Глобинської центральної районної лікарні та розповсюджуючи цей факт серед населення с. Манжелія, відповідач створив негативну соціальну оцінку її особи в очах оточуючих порушивши честь позивача. Вважає, що такими діями порушено її немайнові права на честь, гідність і ділову репутацію. Відповідно до ст. 23 ЦК внаслідок порушення її прав, вважає що має право на відшкодування моральної шкоди, яку виразила у сумі 10000 грн., як мінімальну для відшкодування її душевних страждань, розумною і справедливою. Позивач і представник позивача в судових засіданнях позов підтримали в повному обсязі, прохали його задовольнити. В останнє судове засідання подали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримували в повному обсязі. Відповідач в судових засіданнях заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, направив на адресу суду відзив на позов, в якому зазначив, що він є головою Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, 15.05.2018 року від імені жителів, в інтересах громади с. Манжелії, звернувся до головного лікаря Глобинської ЦРЛ [PERSON], із пропозицією про обстеження психічного стану жительки с. Манжелія [PERSON] , з підстав, того, що [PERSON] як депутат Манжеліївської сільської ради, систематично порушує регламент засідань сесії, словесно принижує як депутатів так і жителів села, нехтує нормами суспільної моралі та агресивно веде себе по відношенню до оточуючих. 09.05.2018 року у с. Манжелія, після урочистого мітингу з нагоди Дня перемоги, [PERSON] блокувала виїзд його, сільського голови до с. Ламане, де повинен був відбутися мітинг, тим самим перешкоджала йому виконувати свої посадові обов`язки, стосовно цієї події подана заява до Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області. 11.05.2018 року [PERSON] втручалась в навчальний процес, який відбувався в Манжеліївській ЗОШ, з лайкою, криками та агресивними висловами в адресу місцевого самоврядування с. Манжелія. Також, зі слів жилетів с. Манжелія, 14.05.2018 року [PERSON] перешкоджала їм потрапити до Манжеліївської АЗПСМ, в кабінеті завідуючого [PERSON] грубо себе поводила відносно нього та погрожувала йому. Вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» мав право від імені жителів села, в інтересах громади с. Манжелія, звертатися до Глобинської ЦРЛ. Крім того, згідно ч. 1-2 ст. 30 ЗУ «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Обставини викладені у звернені можуть бути підтверджені свідками, а саме, що [PERSON] словесно принижує як депутатів так і жителів села, нехтує нормами суспільної моралі та агресивно веде себе по відношенню до оточуючих. З цих підстав просив суд відмовити у позові в повному обсязі. В останнє судове засідання Відповідач не з`явився, направив на адресу суду заяву, про розгляд справи без його участі у позові просив відмовити в повному обсязі. Позивач надала відповідь на відзив відповідача, вказавши, що [PERSON] , у своїй діяльності як депутат сільської ради завжди неухильно дотримувалась Конституції України, ЗУ « Про статус депутатів місцевих рад» та Регламенту засідань Манжеліївської сільської ради, відповідно представляє інтереси громади. В процесі проведення засідань сесії Манжеліївської сільської ради в інтересах мешканців завжди висловлювала позицію щодо питань які виносились на порядок денний. Однак, [PERSON] , голову Манжеліївської сільської ради такий стан речей не влаштовує, оскільки вважає, що проведення засідань сесії сільської ради повинно проводитись без обговорення питань, які важливі для населення с. Манжелії, під час проведення сесій думки та пропозиції депутатів сільської ради щодо прийняття рішень не повинні враховуватись. Враховуючи, що [PERSON] приймає активну учать в засіданнях сесії Манжеліївської сільської ради, висловлює свою позицію щодо розглянутих сесією питань, [PERSON] звернувся із заявою до Глобинської ЦРЛ, з метою вплинути на опозиційного депутата та залякати її щодо активної участі. До того ж, примусовий огляд який був проведений лікарями Глобинської ЦРЛ не підтвердив жодного психічного розладу [PERSON] , тому вважає, що проведене обстеження було одним із методів щодо залякування опозиційного депутата. Всі факти, викладені [PERSON] в його відзиві є нічим іншим як припущенням та твердженнями, які не підтверджуються жодним доказом. Поширення не правдивої інформації [PERSON] негативно вплинули на репутацію Позивача, порушила недоторканість її особистого життя, посягнула на її гідність та честь завдала непоправних негативних наслідків для її репутації в межах життєвого простору, де Позивач прожила все життя, має стійкі соціальні зв`язки, де її положення та статус має для неї важливе значення. Крім того відомості викладені в заяві не можуть вважати оціночними, оскільки вони перевірялися і не підтвердились. Представник третьої особи, в судові засідання не з`влявся направив на адресу суду заяву, про розгляд справи буз його участі, крім того зазначив, що заява про первинне психіатричне освідування була надана згідно ЗУ « Про психіатричну допомогу», [PERSON] була оглянута в присутності її чоловіка комісією в складі двох лікарів - психіаторів: [PERSON] та [PERSON] , огляд проводився за усвідомленою згодою [PERSON] , конфлікт даних осіб ґрунтується на правовій та політичній площині, особиста неприязнь, ознак психічних порушень, що підлягають обов`язковому диспансерному обліку та лікуванню у [PERSON] не виявлено, стосовно задоволення позову покладаються на розсуд суду. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Як вбачається із матеріалів справи не оспорюється сторонами та встановлено судом, Позивач [PERSON] є депутатом сьомого скликання Манжеліївської сільської ради від 17 листопада 2015 року, а Відповідач [PERSON] є сільською головою Манжелівської сільської ради згідно Довідки № 50/02-32 від 30.01.2019 року. Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно з ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 28 Конституції України. У відповідності до статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду про захист такої. Згідно з пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. В судовому засіданні досліджені письмові пояснення [PERSON] , відповідно до яких останній повідомляє, що 09.05.2018 року він поцікавився у сільського голови [PERSON] , коли той буде звітувати перед громадою села, на що останній відповів йому нецензурними словами в його адресу, [PERSON] зробила [PERSON] зауваження, про те, що [PERSON] ходить у церкву, хіба ж так можно.. після чого розійшлись, [PERSON] із батюшкою і певчими поїхав до с. Ламане, протягом усієї бесіди [PERSON] в їх розмову не втручалась, так як стояла стороні і на автомобіль голови села не кидалась і не перекривала дорогу. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] повідомила суду, що є депутатом Манжелівської сільської ради. [PERSON] відстоює свою позицію як депутата, на сесіях сільської ради постійно відбуваються суперечки і постійно є присутніми працівники поліції, яких викладає голова. Від людей їй стало відомо, що голова подав заяву про психічне обстеження [PERSON] Їй стало відомо про таку заяву у червні 2018 року. З кулаками [PERSON] ні на кого не кидалась, емоційно висловлює свою позицію, особисто знає її 5 років, працюють в одній організації, від працівників школи ніяких скарг не надходило. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] дала суду показання, що знає [PERSON] з 1985 року. Неприязні стосунки між [PERSON] та головою [PERSON] почались з 2016 року. Депутатами приймались рішення про неповернення майна пенсіонерам лише [PERSON] була проти. Часто намагалась викликати голову для обговорення проблемних питань, голова ніколи не погоджувався, наприклад замість санітарної вирубки була вирубана ділова деревина. 09 травня 2918 року до [PERSON] підійшов [PERSON] , [PERSON] повідомила, що розговору не буде, після цього [PERSON] поїхав, потім з`явились плітки, що блокували виїзд [PERSON] . Лікарняний лист [PERSON] (14.05.2018 р.) скоротили на 5 днів, лікаря просив скоротити лист голова. Потім дізнались, що була подана заява про психічне обстеження. Виконуючий обов`язки директора школи ніколи б не допустив скандалу. Голова написав заяву тому, що його не влаштовує громадянська позиція [PERSON] , серед населення розповсюджувались чутки, що вона «ненормальна», а потім з`явилась заява. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] повідомив суду, що на початку червня 2018 року йому стало відомо, що [PERSON] визвав врача психіатра і нарколога, щоб [PERSON] визнати недієздатною, і в подальшому відсторонити її від депутатства. Це йде давка на громадських активістів, бо того хто не згодний з громадською позицією [PERSON] , їх усувають. Наприклад, [PERSON] виступила на зборах, що не була згодна з позицією [PERSON] , то наступного дня їй побили пластикові вікна, у іншого незгодного загорілося поле. [PERSON] знає давно років 30. Ніколи не чув, щоб вона ображала [PERSON] , блокировки авто 09.05.2018 року не було, вона не перешкоджала нікому потрапити на прийом до лікаря. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] повідомив суду, що є депутатом сільської ради, працює водієм сільського голови, 09.05.208 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не давали виїхати машині в с. Ламане, блокували виїзд 15-20 хв. Крім того у [PERSON] мода зриватися на крик, ображала нецензурною лайкою інших депутатів. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що працює виконуючим обов`язки директора школи, 09.05.2018 року була присутньою, коли мали їхати до с. Ламане, чула сварку з дітьми, як [PERSON] ображала голову [PERSON]. 11.05.2018 року на обідній перерві учні розповіли, що були свідками, як [PERSON] вигукувала образи в бік сільського голови. Підтвердила, що в її батьків існує конфлікт із [PERSON] десь 15 років. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що десь в середині травня була у лікаря, щоб відкрити собі лікарняний, в цей час [PERSON] залетіла до лікаря і почала сваритися, що лікар закрив її лікарняний, требувала щоб міряли давленіє. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оспорювана позивачем інформація була поширена саме відповідачем шляхом звернення із заявою до Глобинської ЦРЛ, доведена до відома інших осіб та стосується позивача, що підтверджується показаннями свідків. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» передбачено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (п.19 вказаної Постанови). За приписами ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до пункту 4 вищевказаної Постанови під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до заяви лікаря - психіатра [PERSON] та Медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та перодичного психіатричних оглядів від 09.08.2019 року [PERSON] на обліку не перебуває, за допомогою не зверталась, на час огляду психічних розладів не виявлено. Відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України « Про психіатричну допомогу», умисне подання заяви про психіатричний огляд особи, що містить завідомо неправдиві або неточні відомості щодо психічного стану цієї особи, тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Відтак, аналізуючи викладену відповідачем у оскаржуваній заяві інформацію, суд дійшов висновку, що така містить чіткі твердження про факти, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. Разом із тим, всупереч вимог ст.81 ЦПК України відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про достовірність інформації, викладеної у заяві, відтак, інформація що [PERSON] вчиніє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, цим самим може завдати значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги є недостовірною, а з огляду на зміст вказаних тверджень в загальному контексті заяви, є також образливою, негативною, оскільки містить твердження про психіатричний стан позивачки, що мала на меті принизити її честь та гідність. У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до пунктів 19, 27 вказаної Постанови способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. При визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Як вбачається із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до роз`яснень п. 5 та п. 9 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Показами свідків [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] підтверджено, що інформація про психіатричний стан позивача була розповсюджена на все с. Манжелія, порушила недоторканість її особистого життя, завдала непоправних негативних наслідків для її репутації в межах життєвого простору, оскільки вона є депутатом Манжеліївської сільської ради. Беручи до уваги вищевказані докази, висновки суду про винність відповідача у розповсюдженні неправдивої інформації про позивача, суд вважає, що діями відповідача заподіяно моральну шкоду позивачу внаслідок поширення недостовірної інформації, що ганьбить її честь та гідність, внаслідок чого вона перенесла душевні страждання. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для позивача, характер та обсяг її страждань, яких вона зазнала, ступінь вини відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідача та вини останнього в її заподіянні, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає за можливе позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково та для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди стягнути із відповідача у її користь 3000,00 грн. На підставі ст.ст. 28, 32, 55, 68 Конституції України, ст.ст. 23, 280, 298, 299 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial