Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із позовною\~заявою про\~стягнення з\~[PERSON]\~боргу в\~сумі 6000,00\~ грн.,\~відсотки за\~прострочення повернення\~коштів із розрахунку 2% за кожен день прострочення в сумі 4680,00 грн. та судові витрати в сумі 704,80 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики. Відповідно до умов договору відповідач отримав від нього 6000,00. Факт отримання грошових коштів відповідачем була надана розписка від 29 жовтня 2018 року. За умовами позики відповідач повинен був повернути борг до 11.11.2018 року. У зазначений в розписці час відповідач грошові кошти не повернув, на його вимоги про повернення боргу не реагував, до сьогоднішнього часу кошти не повернув, під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобовязання. З 12.11.2018 року по 20.12.2018 року відповідачу нараховуються 2% від суми боргу 120,00 грн. за кожен день прострочення, сума прострочення складає 4680,00 грн. із розрахунку 120 грн. * 39 днів. Тому просить стягнути з [PERSON] суму позики в розмірі 6000 грн. 00 коп., відсотки за користування позикою в сумі 4680 грн. 00 коп. та судові витрати в сумі 704,80 грн. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до змісту ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до вимог\~ст.1047 ЦК\~договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 29 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 6000,00 грн., а [PERSON] зобов'язувався повернути зазначену суму у строк до 11.11.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання зазначеного договору [PERSON] була надана розписка про отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 6000,00 грн. (а.с.10). Таким чином, форма договору позики не порушена. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] за договором позики грошей жодного платежу не зробив. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму. Сторони домовились щодо розміру процентів за договором позики, про що свідчить умови договору позики. Згідно з ч.1\~ст.627 ЦК України\~відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до укладеного договору позики грошей, відповідач зобовязався у разі не повернення в зазначений в розписці строк грошові кошти він сплатить штрафні санкції з розрахунку 2% за кожен день прострочення повернення грошових коштів. За період з 12.11.2018 року по 20.12.2018 року відповідачу нараховуються 2% від суми боргу 120 грн. за кожен день прострочення, отже відсотки за прострочення повернення коштів по розписці становить 4680,00 грн. із розрахунку 120 грн. * 39 днів = 4680,00 грн. На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 6000,00 грн. залишається неповернутою відповідачем, проценти за користування грошима за період з 12.11.2018 року по 20.12.2018 року складають 4680,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме суд вважає за можливе стягнути з відповідача борг за договором позики яка складається з заборгованості по позиці 6000 грн. 00 копійок, заборгованості за відсотками 4680 грн. 00 копійок, а всього 10680 грн. 00 копійок. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved