Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідачки на свою користь 750 гривень боргу, 200 гривень за оплату юридичної допомоги та 243 гривень 60 коп. сплаченого судового збору, а всього 1193 гривні 60 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка за договором позики отримала від позивача гроші в сумі 750 гривень. У розписці [PERSON] зазначила, що зобов'язується повернути кошти до 10 грудня 2013 року, однак в зазначений термін відповідачка не повернула кошти, тобто свого зобов'язання не виконала. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просить задовольнити їх. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та зазначила, що її співмешканець [PERSON] неофіційно працював у відповідача і допустив порушення правил дорожнього руху за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності і призначено покарання у виді стягнення штрафу. Враховуючи те, що у нього не було коштів на оплату штрафу, то позивач надав такі кошти в сумі 750 гривень, а вона дала боргову розписку, яку позивач представив в суд. Однак її співмешканець [PERSON] продовжуючи працювати у позивача з заробітної плати віддавав йому заборговані кошти і тому весь борг було ним погашено. На день звернення позивача до суду будь-якого боргу у неї перед ним не має і тому вона просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши покази сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] доведено, що він співмешкає з відповідачкою і працював без оформлення на позивача, а саме: автомобілем позивача перевозив товари та різні вантажі за його вказівками. Ним було допущено порушення правил дорожнього руху і йому було виписано штраф, тому він попросив позивача цей штраф сплатити, а позивачка дала розписку в підтвердження того, що сплочену позивачем суму вона поверне. Він і надалі продовжував працювати з позивачем і той щоденно, після виконання робіт мав з ним розраховуватись і він з цих грошей повернув позивачу весь борг, на який відповідачка надала розписку, однак будь-яких доказів про повернення коштів у нього не має і розписок у позивача він не отримував. Показами свідка [PERSON] доведено, що вона працювала у позивача і зі слів позивачки та [PERSON] їй було відомо про те, що позивач надавав їм кошти, які потім [PERSON] йому повернув. Сама особисто вона передачі коштів не бачила. Таким чином судом встановлено, що відповідачка [PERSON] отримала в позику від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 750 гривень, що підтверджується розпискою від 04 листопада 2013 року, яку обидві сторони визнають. Відповідачкою [PERSON] будь-яких доказів в підтвердження того, що кошти, отриманні в позику у відповідача, вона або інша особа повернули не надано. Покази свідка [PERSON] надані ним по факту отримання позики та її повернення ніякими доказами не підтверджено. Покази свідка [PERSON] надані суду зі слів відповідачки та її співмешканця та іншими доказами не підтвердженні. Відповідно до вимог ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеной грошової суми або визначеної кількості речей. При ухвалені рішення по справі суд виходить з того, що позовні вимоги доведені власноруч написаною відповідачкою розпискою про отримання у позивача коштів в розмірі 750 гривень і цю розписку відповідачка визнає, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved