Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05 квітня 2002 року по 20 липня 2010 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем. При цьому, з моменту розлучення і до цього часу відповідач ніякої участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання не дає, життям та здоров'ям доньки не цікавиться і про її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується. На підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн. 00 коп. щомісячно за останні три роки та починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність та при ухвалені рішення врахувати, що він на даний час має не постійний дохід у розмірі 2 000 - 3 000 грн. на місяць, на утриманні має вагітну дружину (очікують двійню через 2 місяці) та пасинка 15 років. У звязку з зазначеним відповідач просив стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, котрі він матиме змогу сплачувати. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 05 квітня 2002 року по 20 липня 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями паспорту відповідача з відміткою про сімейний стан та Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 7, 10 - зворотна сторінка). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8). Донька проживає разом з матір'ю, при цьому, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не є можливим. При цьому, у зв'язку з укладенням шлюбу з [PERSON] позивач змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту поданої до суду заяви відповідача, останній має нерегулярний дохід у розмірі 2 000 - 3 000 грн. на місяць (а.с. 65). При цьому, представником позивача не надано до суду будь-яких доказів, які б спростовували вказані обставини, не встановлено наявності таких доказів і під час розгляду справи в суді. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися та з урахуванням зазначених пояснень відповідача, позовні вимоги про стягнення з останнього аліментів на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн. 00 коп. підлягають частковому задоволенню, а саме, розмір аліментів визначається судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягненням дитиною повноліття. Разом з тим, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь суми аліментів на утримання дитини за останні три роки у розмірі 2 500 грн. 00 коп. щомісячно слід зазначити наступне. Так, відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Разом з тим, ані до позовної заяви, ані під час розгляду справи в суді позивач належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів стосовно одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати до суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за минулий ча, є необґрунтованими і тому задоволенню не підлягають. З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини підлягає частковому задоволенню. В порядку, визначеному ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп. При цьому, суд вважає, що вимоги в частинні стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених ним на правову допомогу у розмірі 1 500 грн. 00 коп., не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували законність та обґрунтованість понесення ним цих витрат. Так, зокрема, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Разом з тим, позивачем та його представником не надано до суду розрахунку розміру правової допомоги, який би відповідав вказаним положенням Закону. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та

Outcome: partial