Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликався на те, що 20.07.2007р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 700000555, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 42689,91 доларів США в порядку та на умовах, визначених договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 700000555-П, відповідно до якого поручитель поручається за виконання обов'язків за кредитним договором, які виникли на підставі договору або можуть виникнути на підставі у майбутньому. Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 42689,91 доларів США. Однак відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.05.2014р. прострочена заборгованість становить 83244,76грн., з яких: 1485,57 доларів США (17415,65грн.) - заборгованість за кредитом; 15,42 доларів США (180,77грн.) - заборгованість за відсотками; 5599,86 доларів США (65648,33 грн.) - пеня. Тому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача - Ємчук А.В. уточнив позовні вимоги (а.с.97), просив стягнути з відповідачів борг станом на 15.12.2014р. в сумі 6566,60 доларів США (103492,12грн.), з яких: 15,85 доларів США (249,80грн.) - заборгованість за кредитом; 14,73 доларів США (232,15грн.) - заборгованість за відсотками; 6536,06 доларів США (103010,17грн.) - пеня. Під час розгляду справи по суті вкотре (усно) зменшив позовні вимоги, а саме просив крім тіла та відсотків стягнути пеню лише за останній рік згідно наданого ним розрахунку (а.с.98-99) - 3525,49 доларів США (55563,07грн.). Уточнені позовні вимоги просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення тіла кредиту та відсотків, а в частині стягнення пені - заперечив, оскільки вважає її розмір надто великим, просив у відповідності до ст. 551 ЦК України такий зменшити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Заслухавши представника позивача та представника відповідача [PERSON], дослідивши які суд вважає наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.07.2007р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 700000555 (зі змінами від 22.06.2010р.), відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 42689,91 доларів США в порядку та на умовах, визначених договором (а.с.5,6,7-10,11-12,13). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як вбачається з довідки-рахунку заборгованості (а.с.98-99) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачував. Таким чином [PERSON] станом на 15.12.2014р. має заборгованість за кредитом в сумі 6566,60 доларів США (103492,12грн.), з яких: 15,85 доларів США (249,80грн.) - заборгованість за кредитом; 14,73 доларів США (232,15грн.) - заборгованість за відсотками; 3525,49 доларів США (55563,07грн.) - пеня за останній рік. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Дані обставини представником відповідача не заперечено, визнано, а згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань, 20.07.2007р. укладено договір поруки № 700000555-П (зі змінами від 22.06.2010р.) з [PERSON], яка несе солідарну відповідальність усім своїм майном (а.с.14,15). За змістом ч. 4 ст. 559 ЦПК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», - пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Як вбачається з п. 2.3 кредитного договору № 700000555 від 20.07.2007р. (а.с.5) сторонами погоджено термін виконання основного зобов'язання - 21.07.2013р. (закінчення дії договору). Таке ж положення закріплено в п.п. а) п. 2.1 статі 2 договору поруки. В той же час, з позовом до поручителя Банк звернувся лише 07.07.2014р. (а.с.1), тобто через рік з моменту закінчення терміну дії кредитного договору, за виконання позичальником якого [PERSON] поручалася. Відтак, враховуючи наведене, та те, що позивач протягом шести місяців від дня настання цього строку не звернувся до суду з позовом до поручителя - відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, то суд вважає, що порука за договором № 700000555-П від 20.07.2007р. припинилася. Таким чином, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором лише з боржника (позичальника) - відповідача [PERSON] Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахування викладеного вище, розміру основної суми боргу станом на 15.12.2014р. (тіла кредиту та відсотків), факту регулярного часткового погашення відповідачем заборгованості з 26.07.2013р. по 24.06.2014р. (а.с.84-96), а також виходячи з умов справедливості та розумності, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 1000грн. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає правильним позов задоволити частково, стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1481,95грн., з наступним розрахунком: 249,80грн. - заборгованість за кредитом; 232,15грн. - заборгованість по відсотках; 1000грн. - пеня. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved