Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї.В обґрунтуванні свого позову він зазначив, що з 05 серпня 2011 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони не мають дітей. Вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. За час окремого проживання він дійшов до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Спірних питань у них не має. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач і його представник не зявились, письмово просить розглянути справу за їх відсутністю, позов підтримують, згодні на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, заяви про відкладення справи суду не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 05 серпня 2011 року у Кіровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 05.08.2011 року зроблено актовий запис № 363. Подружжя дітей не мають. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю, проживають окремо за різними адресами, та не ведуть сумісне господарство, вони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання подружжя продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сім'ї є неможливе, та суперечить їх інтересам. Відповідачка не подала заяви на відновлення її дошлюбного прізвища, тому прізвище [PERSON] залишити без зміни. На підставі викладеного та

Outcome: approved