Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом та просив визнати причини пропуску [PERSON], шестимісячного строку встановленого для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася [INFO] року після смерті [PERSON] поважними та визначити позивчу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до трьох місяців. Мотивував позов тим, що [INFO] року, у віці 85 років, перебуваючи у родичів, померла моя баба [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована в установленому законом порядку та проживала в [ADDRESS] Факт смерті підтверджується актовим записом про смерть № 17 від 02 грудня 1996 року, зареєстрованим виконкомом Грабовецької сільської ради Стрийського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 02 грудня 1996 року (копія додається]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою відповідача виданої на підставі записів погосподарської книги, яка додається, а також права на земельну частку (пай) члена розпайованого КСП в колективному майні. За життя, 05 жовтня 1994 року, бабою було укладено заповіт, який посвідчений секретарем Бендюгівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 16 ( копія дублікату заповіту додається) яким все те майно де б воно не було, з чого воно не складалося і все те, що їй належатиме на день її смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла мені, своєму онукові. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи зазначене, а також те що спадщина яка відкрилася до набрання чинності Цивільним кодексом України (2004 року) фактично позивачем не була прийнята, застосуванню підлягають норми ЦК України (2004 року). Відтак, спадкоємцем спадкового майна, яке належало померлій бабі, згідно положень частини 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, став позивач по даній справі, єдиний спадкоємець за її заповітом. Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однак у встановлений законом строк позивач не зміг потрапити до нотаріуса Кагарлицької районної державної контори, єдиного нотаріуса якою оформлялися спадкові права на той час, з метою подання заяви про прийняття спадщини та відповідно отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в зв'язку із створенням черги до нотаріуса іншими спадкоємцями, яка становила близько 50-60 осіб. Звернувся до нотаріуса позивач тільки після закінчення встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Воловенко Р.П. позивачу відмовлено в прийнятті заяви про прийняття мною спадщини, в зв'язку з пропущенням строку встановленого законом для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для його продовження. Незважаючи на перебіг річного строку з дня відкриття спадщини вона в установленому законом порядку відумерлою не визнана. Згідно частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Строк позивачем пропущений з об'єктивних причин, які не залежать від волі позивача, а тому вони є поважними. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Судом встановлено, що [INFO] року, у віці 85 років, перебуваючи у родичів, померла [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована в установленому законом порядку в с. Бендюгівка Кагарлицького району. Факт смерті підтверджується актовим записом про смерть № 17 від 02 грудня 1996 року, зареєстрованим виконкомом Грабовецької сільської ради Стрийського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 02 грудня 1996 року (копія додається]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою відповідача виданої на підставі записів погосподарської книги, яка додається, а також права на земельну частку (пай) члена розпайованого КСП в колективному майні. За життя, 05 жовтня 1994 року нею було укладено заповіт, який посвідчений секретарем Бендюгівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 16, що підтверджується копією дублікату заповіту, яким все те майно де б воно не було, з чого воно не складалося і все те, що їй належатиме на день її смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла позивачу. Відповідно до ст.524 ЦК України ( 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст.525 ЦК України ( 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.548 ЦК України ( 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК України ( 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст.550 ЦК України ( 1963 року), строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування» , відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився [INFO] року , тобто до 1 січня 2004 року. Позивач протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини не приймав спадщини за заповітом , так як не подав протягом вказаного строку державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини з причин наявності черги до державного нотаріуса у зв'язку з вчиненням інших нотаріальних дій іншими особами. Позивач не просив суд продовжити йому строк на прийняття спадщини відповідно до ст.550 ЦК України ( 1963 року). Позивач просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до положень ст.ст.1223 ч.1, 1272 ч.3, 1270 ч.1, ч.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Але так як спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року і строк на її прийняття закінчився до 1 січня 2004 року, то застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців , продовження строку на прийняття спадщини і Цивільним кодексом Української РСР не передбачено визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. А тому відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed