Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідача та просив визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо ненадання відповіді на заяву від 13.08.2018 року та зобов`язати відповідача надіслати позивачу письмову відповідь про результат розгляду заяви від 13.08.2018 року. 01.02.2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва справу скеровано за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. 14.06.2021 року ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 13.09.2021 року на адресу суду надійшли пояснення від представника третьої особи, у яких зазначено, що наказом Міністра освіти і науки України від 29.04.2021 року №195-к Губерського Леоніда Васильовича звільнено від виконання обов`язків ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка 29.04.2021 року. Наказом Міністра освіти і науки України від 29.04.2021 року №196-к з 30.04.2021 року на посаду ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка призначено Бугрова Володимира Анатолійовича. Таким чином, як зазначає представник третьої особи, відсутня можливість з`ясувати обставини щодо надання чи ненадання відповіді відповідачем на заяву позивача Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.08.2018 року позивач, як завідувач навчальної лабораторії Інституту високих технологій КНУ імені Тараса Шевченка, звернувся до ректора КНУ імені Тараса Шевченка із заявою, відповідно до якої просив, зокрема, забезпечити його робочим місцем, засобами праці, відповідною необхідною інформацією та виплатити йому заробітну плату, припинити порушення його прав та інше, надіслати письмову відповідь про результати розгляду цієї заяви та попередніх заяв. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] заявив вимоги до відповідача щодо питань пов`язаних з трудовою діяльністю як завідувач навчальної лабораторії Інституту високих технологій КНУ імені Тараса Шевченка. Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «;Про виконавче провадження». Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що звернення громадянина до роботодавця, з яким він перебуває у трудових правовідносинах, з приводу вирішення питань, що пов`язані з виконанням працівником його трудових обов`язків, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», а регулюються трудовим законодавством. Отже, оскільки в заяві, скерованих на ім`я ректора КНУ імені Тараса Шевченка від 13.08.2018, позивач просив вчинити дії надати відповіді на питання, які пов`язані із здійснення ним своїх прав та обов`язків як працівника КНУ ім. Т. Шевченка - завідувача навчальної лабораторії ІВТ та у зв`язку з порушенням, на його думку, його трудових прав, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки на правовідносини між сторонами дія Закону України «Про звернення громадян» не поширюється.

Outcome: dismissed