Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка належить позивачу на праві приватної власності на підставі державного акту, розташованій по вул. Базівській, 10-а в с.Борщова Харківського району Харківської області, шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0170 га та зобов'язати відповідача перенести (демонтувати) встановлений паркан з шиферу, літній душ та господарську будівлю з самовільно зайнятої земельної ділянки на відстань 1,7 м на земельну ділянку, яка знаходиться у її користуванні за адресою: с.Борщова, вул.. Базівська, 10. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві власності на підставі договору купівлі продажу та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку належить земельна ділянка № 10-а по вул. Базівській в с. Борщова Харківського району Харківської області, відповідач по справі, яка є користувачем суміжної земельної ділянки № 10, самовільно перемістила огорожу на більше ніж 0,5 1,7 м на земельну ділянку позивача, чим зменшила площу його земельної ділянки та збільшила площу своєї земельної ділянки, де самовільно збудувала літній душ та господарську будівлю, чим порушила правила добросусідства та право власності позивача на земельну ділянку. Комісією Жовтневої сільської ради з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, житлово-комунального господарства та будівництва було встановлено, що площа та межі земельної ділянки [PERSON], які вказані в державному акті, не відповідають фактичному користуванню, при цьому комісія вирішила залишити межі земельних ділянок без змін, з чим позивач не погоджується. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що в 1995 році він купив спірну земельну ділянку у тих межах, які відповідають фактичному користуванню на цей час, приблизно в 2005 році за їх спільною домовленістю відповідачем був встановлений шиферний паркан між їх земельними ділянками, оскільки він довіряв відповідачу, то не став перевіряти правильність розташування паркану та відповідність його межі земельних ділянок, в 2014 році між сторонами виник спір щодо розташування належного позивачу електричного стовпа на земельній ділянці відповідача, в ході якого позивач переміряв межі земельної ділянки та виявив самовільне захоплення відповідачем частини належною йому ділянки. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених позивачем, а також зазначив, що під час оформлення право установчих документів на земельну ділянку позивачі повинні були врахувати межі належної позивачу земельної ділянки, яка на той час вже була оформлена у встановленому порядку. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала та пояснила, що на момент придбання земельної ділянки позивачем вже була встановлена межа їх земельних ділянок, яка була визначена металевими стовпами, паркан між належними сторонам земельними ділянками був встановлений чітко по межі, яка була визначена раніше. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, проти позовних вимог заперечував, зазначив, що паркан між належними сторонам земельними ділянками встановлений чітко на межі, яка була встановлена раніше на місці земельного насипу та позначена металевими стовпами, позивач особисто приймав участь у встановленні паркану та був згодний з місцем його розташування, крім того позивач підписав йому план погодження меж земельної ділянки, на підставі чого відповідач оформив право власності на земельну ділянку та отримав правовстановлюючі документи. Фактичне користування відповідачем земельною ділянкою повністю відповідає межам земельної ділянки, визначеної у витягу на право власності на землю. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреності у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували через їх безпідставність та відсутність доказів порушення права власності позивача на земельну ділянку. Представник третьої особи Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надана заява за підписом сільського голови [PERSON] про розгляд справи без участі представника сільської ради. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Жовтневою сільською радою народних депутатів від 02.06.1995 року серії ХР-25-88-13977, [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.1995 року належить земельна ділянка площею 0,1450 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована на території с.Борщова, вул..Базівська 10-а Жовтневої сільської ради. На підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6302195412015 від 11.11.2015 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Борщова, вул. Базівська 10. Комісією Жовтневої сільської ради з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, житлово-комунального господарства та будівництва 29 жовтня 2014 року було проведено обстеження земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], за результатами якого складений акт про невідповідність зазначених в державному акті розмірів належної [PERSON] земельної ділянки фактичному користуванню та було вирішено залишити без змін межі належних [PERSON] та [PERSON] присадибних ділянок. Як встановлено в ході розгляду справи з пояснень сторін, на спірній межі земельних ділянок № 10 та 10-а по вул. Базівській в с. Борщова був зведений паркан з шиферу. Відповідач у судовому засіданні також не заперечувала факту наявності на земельній ділянці спірного душу та господарської будівлі. Згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 2292/9568 від 28.10.2015 року, фактично межі та площа належної на праві власності [PERSON] земельної ділянки розташованої за адресою: Харківська область Харківській район с.Борщова, вул..Базівська, 10-а, не відповідає площі та межам, вказаним у державному акті на право приватної власності на зазначену земельну ділянку, встановити фактичне накладення (порушення) меж земельної ділянки, розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Борщова, 10, що знаходиться в користуванні у [PERSON], з боку належної [PERSON] земельної ділянки, відповідно до правовстановлюючих документів на земельні ділянки та нормативно-правових актів не надається за можливе, будівлі, споруди та інші об'єкти, які належать [PERSON] знаходяться в межах земельної ділянки за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Борщова, вул. Базівська, 10. У судовому засіданні содовий експерт [PERSON] підтримала у повному обсязі висновок судової експертизи та пояснила, що технічна документація та кадастровий план на земельну ділянку № 10 по вул. Базівській в с.Борщова, яка належить [PERSON] повністю відповідає фактичному користуванню цією земельною ділянкою. Отримання [PERSON] витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6302195412015 від 11.11.2015 жодним чином не спростовує та не змінює висновків експертизи, оскільки межі та площа земельної ділянки, визначені в витягу, відповідають наданій на проведення експертизи технічній документації на земельну ділянку. Отже наявність витягу з державного земельного кадастру не потребує проведення додаткової або повторної судової експертизи, оскільки не містить нових технічних даних. Доводи позивача про неправильність висновків експертизи через наявність помилок експерта про здійсненні обмірювання земельної ділянки, а саме зазначення експертом однакового розміру по ломаній ліній та по прямій 19,75 м, що очевидно є неможливим та призвело до неправильної визначенні площі земельної ділянки, спростовуються наступними поясненнями експерта у судовому засіданні. Результати фактичного обмірювання (лінійні розміри та площа), яке здійснювалось по прямій лінії, повністю співпадають з розмірами геодезичної зйомки, розмір по ломаній лінії експертом не перевірявся, а був перенесений експертом з технічного паспорту 2003 року, де він визначався з привя'зкою до будівлі літер. «Ж», яка на даний час не існує, а тому цей розмір перевірити не надається можливим. Наданий позивачем розрахунок ширини земельної ділянки суд до уваги не приймає, оскільки такий розрахунок не має відповідного технічного обґрунтування та не підтверджений висновком спеціаліста. Таким чином, висновок зазначеної судової експертизи встановлює порушення права власності позивача на земельну ділянку, але не містить будь-яких даних, які б підтверджували наявність перешкод саме з боку відповідача у користуванні позивачем належною йому на праві власності земельною ділянкою, або іншим чином порушення прав позивача відповідачем. Будь-яких інших належних та допустимих доказів порушення прав та законних інтересів позивача відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні положення містить ст..60 ЦПК України Доводи позивача про наявність порушень його прав при оформленні відповідачем права власності на земельну ділянку, а саме не врахування межі та площі належної позивачу земельної ділянки під час оформлення правовстановлюючих документів відповідачем, судом не розглядаються, оскільки позивачем не заявлені вимоги щодо недійсності та скасування правовстановлюючих документів на належну відповідачу земельну ділянку та жодним чином не оспорюється право власності відповідача. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Реалізація права власника земельної ділянки на забудову провадиться за правилами ст. 375 ЦК України. Відповідно до змін до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773, зміни затверджені наказом Мінрегіону №404 від 9 серпня 2012 року і зареєстровані в Міністерстві юстиції України 5 вересня 2012 року за №1538/21850, не належать до самочинного будівництва господарські будівлі, до яких належить і паркан. Таким чином право відокремити\~\~ земельну ділянку шляхом зведення огорожі по її периметру є\~ істотним правом власника земельної ділянки\~\~та не потребує дозволу. За змістом ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідських земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Позивачем не надано суду беззаперечних належних та допустимих доказів порушення його прав в результаті будівництва відповідачем паркану, літнього душу та господарської будівлі.

Outcome: dismissed