Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається із: житлового будинку в [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій він розміщений, площею 0,0680 га, кадастровий номер 1222355100:03:002:0722, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП від 26 листопада 1997 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 3099) та житлового будинку в [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1222355100:04:001:0010 (Державний акт на право приватної власності на землю серія ЯА № 8339351 від 14 жовтня 2005 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010512300844) та земельної ділянки площею 0,2230 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1222355100:04:001:0011 (Державний акт направо власності на землю серія ЯА № 839350 від 14 жовтня 2005 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010512300845). За життя померлий заповіт не залишав та відповідно до ст. 1261 ЦК України він, його мати - [PERSON], [INFO] та сестра [PERSON], [INFO], є його єдиними спадкоємцями першої черги за законом, при цьому останні відмовляються від прийняття своїх часток у спадковому майні на його користь. Для оформлення свідоцтва на спадщину він 24 червня 2008 року звернувся до нотаріуса із заявою, де йому було письмово лише 17 лютого 2015 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено право на звернення до суду, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво клієнта адвокатом від 20 лютого 2015 року (а.с. 4, 5), будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, не з'явились, до суду надійшла заява від представника (а.с. 63), згідно якої заявлені вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити та не заперечує щодо задоволення зустрічних позовних вимог. Представник відповідача Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, до суду надано заяву (а.с. 40), згідно яких просить справу розглянути в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення, згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги як первісні так і зустрічні підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7) - [PERSON], про що видано свідоцтво про його смерть [NUMBER] від 18 січня 2008 року (а.с. 31), після смерті якого залишилася спадщина, що складається із: житлового будинку в [ADDRESS] (а.с. 9-13, 32-33) та земельної ділянки, на якій він розміщений, площею 0,0680 га, кадастровий номер 1222355100:03:002:0722, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП від 26 листопада 1997 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 3099) (а.с. 14, 28) та житлового будинку в [ADDRESS] (а.с. 16-19, 20, 36), земельної ділянки площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1222355100:04:001:0010 (Державний акт на право приватної власності на землю серія ЯА № 8339351 від 14 жовтня 2005 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010512300844) (а.с. 22, 29) та земельної ділянки площею 0,2230 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1222355100:04:001:0011 (Державний акт направо власності на землю серія ЯА № 839350 від 14 жовтня 2005 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010512300845) (а.с. 21, 30). За життя померлий [PERSON] заповіт не залишав та відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач, як син, дружина померлого - [PERSON], [INFO] (а.с. 58) та донька померлого [PERSON], [INFO] (а.с. 60), є його єдиними спадкоємцями першої черги за законом, при цьому останні відмовляються від прийняття своїх часток у спадковому майні на користь позивача (а.с. 57, 59). Для оформлення свідоцтва на спадщину позивач 24 червня 2008 року звернувся до нотаріуса із заявою (а.с. 45), де йому було письмово лише 17 лютого 2015 року (а.с. 8) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено право на звернення до суду, тому він звернувся до суду з даним позовом (а.с. 1-3). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.ст. 1268, 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець за законом чи за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку для прийняття спадщини подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Право позивача на спадщину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами приведеними та проаналізованими судом вище, а також копією спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] за № 231/2008 (а.с. 43-56), а також наданими суду [PERSON], [PERSON] заявами (а.с. 57, 59) про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачем право власності на спадкове майно по праву спадкування за законом, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність спадкового майна спадкодавцю, суд вважає за необхідним постановити рішення про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, від належних часток в якому відмовились на користь позивача [PERSON] Та [PERSON], як інші спадкоємці за законом першої черги. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved