Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № 003-23077-060508 від 06 травня 2008 року ПАТ «Дельта-Банк» відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER], випустив та надав платіжну картку, надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Відповідно до умов договору кредитні кошти використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються позичальником у суб'єктів господарювання, зняття готівки та вчинення інших операції передбачених банком. Згідно договору відповідач зобов'язався щомісячно в строк визначені правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму проценті, нарахованих за користування кредитною лінією та овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та овердрафтом. Відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 21 листопада 2013 року складає 4205 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але скерував до суду заяву в якій просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, № 003-23077-060508 від 06 травня 2008 року ПАТ «Дельта-Банк» відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER], випустив та надав платіжну картку, надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Відповідно до умов договору кредитні кошти використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються позичальником у суб'єктів господарювання, зняття готівки та вчинення інших операції передбачених банком. Згідно договору відповідач зобов'язався щомісячно в строк визначені правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та овердрафтом. Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору. Згідно п. 3.6 Договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обов'язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України, якщо Договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати належних йому відсотків. Звертаючись до суду з позовом, представник банку вказує, що станом на 21 листопада 2013 року відповідач має заборгованість в сумі 4205 грн. Ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до вимог ст. 267 ч. 3 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення Як вбачається з розрахунку, що міститься в матеріалах справи, відповідач 20 жовтня 2010 року здійснив останній платіж, тобто строк позовної давності сплив 20 жовтня 2013 року в той час як позов до суду подано банком 26 грудня 2013 року. При цьому доказів на підтвердження поважності причин пропущення позовної давності позивачем не надано. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Також суд враховує вимоги ст. 266 ЦК України відповідно до якої зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і щодо додаткової вимоги (стягнення неустойки, пені та інше). Оскільки, позивач просить суд крім заборгованості стягнути ще й комісію, яка є додатковою вимогою до неї теж необхідно застосувати вимоги ст. 256 ЦК України. З огляду на викладене, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed