Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на тверду грошову суму - 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 11930 грн. Мотивує свої вимоги тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 року по справі № 522/2421/17-ц, вирішено стягувати з відповідача на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі ј частини доходів відповідача. Наразі розмір аліментів не дозволяє позивачу в повній мірі забезпечити повноцінне утримання дитини, в зв`язку з чим вважає доцільним змінити спосіб стягнення аліментів з частки доходу відповідача на тверду грошову суму. Зазначає, що [PERSON] в період з 15.03.2018 року по 16.03.2018 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в кліниці «Into-Sana». Вартість медецинских послуг складає 23860 грн. Позивач вважає, що нею понесені додаткові витрати на загальну суму 23860 грн., позивач повинен компенсувати їй 50% вказаних додаткових витрат. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, також зазначив, що він офіційно не працює. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтвержується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 15.04.2008 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частини усіх доходів, але не меньше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач посилається на те, що розмір аліментів які сплачує відповідач не достатньо для повноцінного утримання дитини, а тому просить змінити спосіб стягнення вказаних аліментів та встановити його у формі твердої грошової суми, що, як вважає позивач, дозволить їй отримувати більше коштів від відповідача на утримання дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст.185 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги про збільшення розміру аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, а тому, підлягають до задоволення. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги про збільшення розміру аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, а тому, підлягають до частковому задоволеню у розмірі 1000 грн. щомісячно. Шо стосується вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, то суд зазначає наступне. Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Судом встановлено, позивачем понесені витрати медичного характеру в розмірі 23860 грн. Таким чином, понесені додаткові витрати на дитину, в разовій формі у розмірі 11930 грн. від загальної суми 23860 грн. підлягають стягненню з батька дитини. При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів.

Outcome: partial