Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 08 листопада 2017 року за ним визнано право власності на 1/3 частку будинковолодіння розташованого по [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками даного будинковолодіння. Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 06 листопада 2018 року залишено рішення Тиврівського районного суду від 02 серпня 2018 року про вселення в житловий будинок та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням без змін. Будинок, загальною площею 72,7 кв. м., житловою, 48.6 кв.м., складається: з передпокою 1-1, площею 11,6 кв.м., житлової кімнати 1-2, площею 12,6 кв.м., житлової кімнати 1-3, площею 11,2 кв.м., житлової кімнати 1-4, площею 13,2 кв.м., веранди І, площею 12,6 кв.м., кухні ІІ, площею 8,6 кв.м., кладової ІІІ, площею 2,9 кв.м. В тому числі самочинно збудовані: веранда, кухня, кладова. Його частка у спільній сумісній власності загальної площі складає 24,23 кв.м., а житлової 16,2 кв.м. Крім того, надвірні будівлі: літня кухня «В», сарай «В», погріб з шиєю «Д», убиральня «Ж», сарай «З», колонка питна №8. Його сестра [PERSON] в даному будинку не проживає, але проживає його матір [PERSON] , яка займає усі чотири кімнати. [PERSON] не бажає, щоб він вселився в будинок, вказуючи на те, що їй необхідно проживати у всіх кімнатах, у кожній з них у неї свої речі і виносити їх вона не буде. Щоб уникнути сварок і непорозумінь з матір`ю, він звертається до суду, щоб установити порядок користування житловими приміщеннями. Як вбачається з технічного паспорту порядок користування житловим приміщенням співвласниками можна встановити і такий порядок користування не буде суперечити вимогам закону та не буде порушувати інтереси кожного із співвласників. Просить встановити порядок користування житловим будинком [ADDRESS] , виділивши в користування: [PERSON] кімнату 1-2, площею 12,6 кв м.; [PERSON] та [PERSON] виділити в загальне користування кімнати 1-4, площею 13,2 кв.м. та 1-3, площею 11,2 кв.м. Передпокій 1-1, площею 11,6 кв.м., веранду, площею 12,6 кв.м., кухню II, площею 8,6 кв.м., кладову III, площею 2,9 кв.м. залишити в спільному користуванні. Надвірні будівлі: літню кухню, сарай «В», погріб з шиєю «Д», убиральню «Ж», сарай «З», колонку питну №8 - залишити у спільному користуванні. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги змінили, просять виділити позивачу в користування кімнату 1-3, площею 11,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] , передпокій 1-1 залишити в спільному користуванні. Представник відповідачів [PERSON] не заперечує в задоволенні змінених позовних вимог. Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Згідно з ст. 41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 08 листопада 2017 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку будинковолодіння розташованого по [ADDRESS] (а.с. 11-14). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками даного будинковолодіння. Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 06 листопада 2018 року залишено рішення Тиврівського районного суду від 02 серпня 2018 року про вселення в житловий будинок та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням без змін (а.с. 8-10). Будинок, загальною площею 72,7 кв. м., житловою, 48.6 кв.м., складається: з передпокою 1.1, площею 11,6 кв.м., житлової кімнати 1-2, площею 12,6 кв.м., житлової кімнати 1.3, площею 11,2 кв.м., житлової кімнати 1.4, площею 13,2 кв.м., веранди І, площею 12,6 кв.м., кухня ІІ, площею 8,6 кв.м., кладової ІІІ, площею 2,9 кв.м. В тому числі самочинно збудовані: веранда, кухня, кладова. Його частка у спільній сумісній власності загальної площі складає 24,23 кв.м., а житлової 16,2 кв.м. Крім того, надвірні будівлі: ітня кухня «В», сарай «В», погріб з шиєю «Д», убиральня «Ж», сарай «З», колонка питна №8, що стверджується технічним паспортом (а.с. 18-23). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд вважає позовні вимоги в частині виділення в користування [PERSON] кімнати 1-3, площею 11,2 кв. м. в житловому будинку [ADDRESS] та залишенні в спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передпокою 1-1, площею 11,6 кв. м., убиральні - 3, колонки питної № 8 обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Самовільно збудовані прибудови та надвірні будівлі не є предметом позову, а тому позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed