Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав його дружині. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його дружини, він, як спадкоємець за законом звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна; однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність відповідної реєстрації права власності померлої на дане спадкове майно. Позивач в судове засідання не прибув; представник позивача надала суду заяву у якій просила розглянути справу у їх відсутності. Відповідач надав суду заяву який не заперечив щодо вимог позову та просив розглянути справу у відсутності його представника. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.03.2013 року (а.с. 17). Спадкоємцем померлої\~за законом\~є її\~чоловік \~позивач по\~даній справі\~ [PERSON] ,\~що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.08.1976 року (а.с. 6). Позивач звернувся до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої дружини. Постановою нотаріуса нотаріуса Гребінківськівської державної нотаріальної контори Київської області Герасименко Л [PERSON] від 06.06.2014 року № 437/02-31, позивачу, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , оскльки спадкоємцем не подано правовстановлювального документу на будинок (а.с. 12). Норми статті 3 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачають, що державна реєстрація прав є обов`язковою; інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав; права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зазначений закон набрав чинності в серпні 2004 року. Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено,\~що обов`язковій\~державній реєстрації\~підлягають речові\~права та\~обтяження на\~нерухоме майно,\~розміщене на\~території України,\~що належить\~фізичним та\~юридичним особам,\~державі в\~особі органів,\~уповноважених управляти\~державним майном,\~іноземцям та\~особам без\~громадянства,\~іноземним юридичним\~особам,\~міжнародним організаціям,\~іноземним державам,\~а також\~територіальним громадам\~в особі\~органів місцевого\~самоврядування,\~а саме: право власності на нерухоме майно та земельні ділянки. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як вбачається із досліджених судом матеріалів технічного паспорту на спадковий житловий будинок, його було побудовано за життя батьків дружини позивача [PERSON] і [PERSON] у 1957 році (а.с. 7 9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.12.1983 року (а.с. 16). Після смерті [PERSON] спадкували його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.05.1989 року та їх діти син [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.11.1989 року і [PERSON] (а.с. 13, 15). При цьому, із змісту листа Васильківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області від 14.06.2019 року № 3563/16.8-30, судом встановлено, що брат [PERSON] [PERSON] на території Васильківського району Київської області шлюб не реєстрував. Тобто, брат померлої дружини позивача одружений не був і не мав інших спадкоємців, окрім неї (своєї рідної сестри [PERSON] ). Також, за запитом суду від Гребінківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Київській області Міністерства юстиції України, отримано інформацію від 29.05.2019 року Вих. № 726/01-16 про те, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Дана обставина прямо вказує на той факт, що єдиним спадкоємцем майна померлих [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] була дружина позивача [PERSON] , яка померла. Тобто, на момент виникнення у померлого батька дружини позивача [PERSON] прав на спірне нерухоме майно 1957 рік, діяв Цивільний кодекс Української РСР від\~16.12.1922\~року, положення якого не передбачали обов`язкової реєстрації прав на нерухоме майно. Отже,\~суд приходить\~до висновку,\~що права\~ [PERSON] ,\~а потім\~і усіх\~його спадкоємців,\~у тому\~числі і\~його дочки\~ [PERSON] \~на нерухоме\~майно у\~вигляді житлового\~будинку [ADDRESS] були дійсними, оскільки на момент виникнення вказаних прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок\~реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала державну\~реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної\~реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~України та\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну\~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому, у разі відсутності державної\~реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну\~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Крім того, пункт перший Інструкції про порядок\~реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачав, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Із змісту\~відбитків відповідних\~штампів у\~Свідоцтвах про\~право власності\~від 13.11.1984\~року виданих\~на ім`я\~ [PERSON] \~ дружини\~ [PERSON] ,\~матері [PERSON] ,\~вбачається,\~що Білоцерківським\~міжміським бюро\~технічної інвентаризації\~за №\~602\~від 21.12.1984\~року за\~ [PERSON] \~було зареєстровано\~по Ѕ\~частині житлового\~будинку [ADDRESS] (а.с. 10, 11). До складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому суд враховує, що спадкодавець позивача не встиг оформити право власності на спадкове нерухоме майно відповідно до вимог законодавства, що діяло станом на дату його смерті. Отже, та обставина, що [PERSON] за життя не встигла оформити право власності на вказаний житловий будинок належним чином не є достатньою підставою для відмови у визнанні за її спадкоємцем права власності на вказане нерухоме майно, яке залишились після смерті його дружини. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на дане нерухоме майно. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved