Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в ході проведеної перевірки встановлений факт використання [PERSON] самовільно зайнятої земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради площею 0,001056 га під розміщення торгівельного кіоску «[INFO]». 05.08.2014 року управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради був складений акт про самовільне використання [PERSON] земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради площею 0,001056га. 05.08.2014 року відділом регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради відповідачу було надано вказівку про усунення виявлених порушень. На теперішній час добровільно звільнити займану земельну ділянку відповідачка не збирається. Позивач просив суд зобов'язати відповідачку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,001056га із земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташовану за адресою: [ADDRESS], біля зупинки громадського транспорту «[INFO]», привести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан, включаючи знос прибудови,судові витрати покласти на відповідачку. У судовому засіданні представник позивача присутній не був, надав заяву, у котрій просив справу розглянути у його відсутність, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні присутня не була з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи у відсутності відповідачки чи про відкладення розгляду справи від відповідачки до суду не надходило. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідачки за наявними в справі доказами. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.08.2014 року спеціалістом 1 категорії відділу землеустрою та охорони земель управління земельних відносин міської ради Бєлкіним М.В. складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. З акту вбачається, що [PERSON] самовільно займає та використовує земельну ділянку із земель житлової забудови під розміщення торгівельного кіоску «[INFO]» площею 0,001056 га., за адресою: [ADDRESS], біля зупинки громадського транспорту «[INFO]» (а.с.6-7). 05.08.2014 року [PERSON] винесено попередження про необхідність усунення порушень земельного законодавства (а.с.4-5). 26.08.2014 року спеціалістом 1 категорії управління земельних відносин міської ради Бєлкіним М.В. було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. За результатами перевірки встановлено, що [PERSON] вимоги вказівки від 05.08.2014 року №163/2014 не виконано, самовільно зайнята земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови, зайнята під розміщення торгівельного кіоску, площею 0,001056 га., за адресою: [ADDRESS], біля зупинки громадського транспорту «[INFO]», не звільнена та не приведена у придатний для використання стан, що є порушенням ст.125,126,212 ЗК України (а.с.8-9). Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України набувають право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності або право постійного користування землею засвідчується державними актами. У відповідності зі ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved