Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до Шахтарського міськрайонного суду з позовом до ПАТ «Харківський підшипниковий завод», треті особи відділення ВД ФССНВ в області в Київському районі м. Харкова, відділення ВД ФССНВ м. Шахтарську Донецької області про визнання нещасного випадку пов'язаним з виробництвом та складання акту за формою Н-1, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач працював водієм Ремонтно-підшипникового заводу м. Шахтарська, філії ГПЗ-8, на даний час - ПАТ «Харківський підшипниковий завод». 29 квітня 1989 року під час відрядження до м. Харків з ним стався нещасний випадок на виробництві, а саме - в м. Харків по проспекту Косіора при переході вулиці позивач був збитий автомобілем «Запорожець». Було проведено розслідування нещасного випадку на виробництві, випадок визнано пов'язаним з виробництвом. В зв'язку із погіршенням здоров'я позивач звернувся до відділення Фонду в м. Шахтарську із заявою про видачу направлення на МСЕК, але йому було відмовлено в зв'язку із тим, що акт було складено на бланку акту невиробничої травми і оформлено не у відповідності із діючим законодавством. В зв'язку із наведеним [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про складання належно оформленого акту. Відповідачем було відмовлено, рекомендовано звернутися в органи Держпромнагляду. Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України було видано припис про проведення розслідування, однак, з незрозумілих причин в ході розслідування відповідачу було відмовлено. Просив визнати нещасний випадок, який стався з ним 28 квітня 1989 року, пов'язаним з виробництвом; визнати акти про проведення розслідування нещасного випадку від 26 квітня 20013 року та 22 липня 2013 року недійсними; зобов'язати відповідача скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник відділення ВД ФССНВ в Київському районі м. Харкова в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та заперечення, в яких зазначив наступне. За даними відповідача позивач на час випадку перебував при виконанні завдань, визначених п. 2.4. Положення про розслідування невиробничого травматизму, затвердженого Постановою Секретаріату ВЦСПС від 11 листопада 1998 року № 27-67, яке підлягає застосуванню, тому посилання позивача на Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затверджене Постановою президії ВЦСПС від 13 серпня 1982 року, є хибним. Крім зазначеного, позивачем було пропущено строк на оскарження акту. Просив відмовити в задоволенні позову. Представники відділення ВД ФССНВ в м. Шахтарську просили вирішити справу на розсуд суду. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих особами, які брали участь у справі, доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. З 16 серпня 1988 року по 18 жовтня 1993 року [PERSON] працював водієм 8-го Держпідшипникового заводу РПЗ філії 8 ГПЗ в м. Шахтарську. На підставі наказу Мінмашпрому України від 02 вересня 1994 року № 1221 8-й Державний ордена Трудового Червого Прапора підшипниковий завод (м. Харків) перейменовано у ВАТ «Харківський підшипниковий завод». У відповідності із рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Харківський підшипниковий завод» від 27 квітня 2011 року останнє перейменовано у ПАТ «Харківський підшипниковий завод». 28 квітня 1989 року механіком гаражу РПЗ Дорошенком Г.І. було видано завдання водіям [PERSON], [PERSON], [PERSON] по доставці комплектуючих та обладнання для їдальні РПЗ із м. Харкова. Після загрузки водогрійного котла на автомобіль КАЗ-4540, держ. номер [NUMBER], [PERSON] повертався до машини з оформленими документами, під час переходу проїжджої частини на проспекті Косіора зупинився на осьовій лінії, щоб пропустити автомобіль ВАЗ-2106, в цей час був збитий автомобілем «Запорожець». Машиною швидкої допомоги позивач був доставлений до травматологічного відділення МСЧ заводу «Серп та молот». Потерпілому було поставлено діагноз - відкритий перелом кісток правої гомілки. На стаціонарному лікуванні [PERSON] перебував до 24 травня 1989 року. За наслідками розслідування нещасного випадку було складено акт розслідування обставин невиробничої травми від 29 квітня 1989 року, відповідно до п. 9 якого зазначено, що даний нещасний випадок пов'язаний з роботою при дорожньо-транспортній пригоді. Як вбачається із повідомлення СВ Орджонікідевського РВВС м. Харкова за фактом травмування [PERSON] було порушено кримінальну справу. На підставі звернення [PERSON] до територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області від 10 квітня 2013 року та звернення до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 21 травня 2013 року були видані відповідні приписи щодо необхідності додаткового та повторного розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 28 квітня 1989 року. 25 квітня 2013 року та 22 липня 2013 року відповідачем було проведно розслідування нещасного випадку, який стався 28 квітня 1989 року на ремонтно-підшипниковому заводі (РПЗ) м. Шахтарська, філії ГПЗ-8 та складено відповідні акти. Згідно із вказаними актами коміся на підставі п. 2.4. Положення про розслідування невиробничого травматизму, затвердженого Постановою Секретаріату ВЦСПС від 11 листопада 1988 року № 27-67, прийшла до висновку, що вищевказаний нещасний випадок необхідно вважати не пов'язаним з виробництвом, таким, що не підлягає обліку. Законодавство про охорону праці складається з Закону України «Про охорону праці», Кодексу законів про працю України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Гожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб. Таким чином, позивачу гарантовано право безпосередньо звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що стались на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду економічної діяльності регулюється Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 (далі - Порядок). Згідно із п. 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень. Згідно із ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Відповідно до ст. 14 зазначеного Закону, нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. На момент виникнення спірних правовідносин порядок складання акту про нещасний випадок на виробництві регулювався Положенням про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженим Постановою Президії ВЦРПС від 13 серпня 1982 року № 11-6. Згідно із п. 1.2. вказаного Положення розслідуванню та обліку підлягають нещасні випадки, які стались на території підприємства, поза території підприємства при виконанні постраждалим трудових обов'язків, завдання адміністрації підприємства, керівника робіт (бригадира, майстра, начальника зміни тощо), а також при слідуванні на роботу або з роботи. Під час розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, відповідач посилався на Положення про розслідування невиробничого травматизму, затвердженого Постановою Секретаріату ВЦСПС від 11 листопада 1998 року № 27-67, п. 2.4. якого передбачено, що розслідуванню в порядку, передбаченому даним Положенням, підлягають нещасні випадки, що викликали тимчасову втрату працездатності (не менше одного дня), якщо вони стались при виконанні державних або суспільних обов'язків, а також при виконанні спеціальних завдань радянських, партійних, професійних або інших суспільних організацій, хоча ці завдання і не були пов'язані з основною роботою. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] було дано завдання на доставку комплектуючих та обладнання. Виконання вказаного завдання не відноситься до державних або суспільних обов'язків, не є спеціальним завданням радянських, партійних, професійних або інших суспільних організацій, тому в даному випадку Положення про розслідування невиробничого травматизму, затверджене Постановою Секретаріату ВЦСПС від 11 листопада 1998 року № 27-67, не повинно застосовуватись. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» акт про нещасний випадок на виробництві є одним із основних документів, необхідних для розгляду справи про призначення страхових виплат. В зв'язку із тим, що відповідач відмовляє скласти відносно позивача акт про нещасний випадок на виробництві, [PERSON] не може реалізувати своє право на отримання страхових виплат в зв'язку із нещасним випадком на виробництві. Враховуючи те, що наявність належно оформленого акту має для позивача важливе юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved