Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання недійсними договорів дарування. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.11.2013 року між ним та відповідачем було укладено договори дарування земельних ділянок площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] та площею 0,2859 га для ведення особистого селянського господарства у селі Бугаївка Радивилівського району Рівненської області. Договори були посвідчені приватним нотаріусом Радивилівського районного нотаріального округу [PERSON]. Зазначені договори дарування вчинено ним під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. Він є самотнім, має похилий вік, часто і тяжко хворіє, через безпомічність потребує догляду і піклування. Відповідач скористався станом позивача та тяжкими обставинами під впливом яких було вчинено оспорювані договори, при цьому відповідач вчинив протиправні дії по відношенню до нього фактично вигнав літню людину з його власного будинку. Він є власником будинку та господарських споруд по [ADDRESS]. Відповідач грубо порушив право приватної власності позивача на будинок та господарські споруди, порушив право позивача на проживання. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги із обставин викладених в позовній заяві. Показав, що коли укладав договори дарування був в пригніченому стані після смерті дружини. Договори підписував, але вважав, що дарує внукові будинок. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача. Показав, що тяжкими обставинами, що призвели до укладення даних правочинів є смерть дружини позивача, яка померла 01.09.2013 року, договори були посвідчені через два місяці після її смерті, тобто позивач перебував під впливом даної обставини, тяжкою обставиною також є хворобливий стан позивача. Даруючи земельні ділянки позивач робив це свідомо, але перебував під впливом тяжкої обставини і надіявся, що онук буде його доглядати в старості. Причиною звернення до суду послужило те, що відповідач почав вчиняти стосовно позивача протиправні дії, про що свідчать записи в щоденнику [PERSON], 21.12.2013 року, що [PERSON] викликав міліцію бо дідові не сподобалася компанія онука. Право власності на житловий будинок зберігається за позивачем і він хоче повернутися в свій будинок. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. В задоволені позову просив відмовити. Показав, що він народився і проживає в будинку, який належить відповідачу. Позивач є його дідом. В даному будинку проживали дід з бабою, його мати, яка пізніше виїхала на поживання в Словенію. Завжди дід і баба говорили, що будинок і земельні ділянки будуть належати його матері, а іншій дочці дід з бабою подарують пай. Після цього при житті баби дід склав заповіт згідно якого все майно в тому числі і земельні ділянки заповів його матері. А потім заповів йому будинок, але право довічного користування будинком залишилось за його матір'ю. В листопаді 2013 року після смерті його баби дід подарував йому спірні земельні ділянки. При укладені договорів дарування земельних ділянок була присутня дочка позивача [PERSON]. 26.12.2013 року він поїхав в Словенію на протезування і повернувся назад в січні 2014 року. На час його відсутності дід поїхав проживати в с.Лопатин до своєї дочки. Дід є письменним. На протязі життя мав проблеми зі слухом та зором. Вважає, що позивач звернувся з даним позовом до суду під впливом його дочки [PERSON], де на даний час він тимчасово проживає. Представник відповідача адвокат [PERSON] в задоволенні позову просив відмовити. Так як позивач не надав суду доказів про те, що договори дарування земельних ділянок були вчинені позивачем під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] позов не визнав. Показав, що при укладенні договорів дарування земельних ділянок крім позивача і відповідача була присутня дочка позивача [PERSON]. Будинок не дарувався, договори зачитувались вголос і роз'яснювався кожний пункт так як позивач погано бачить. Ніякого тиску не було і позивач мав бажання подарувати земельні ділянки своєму онукові - відповідачу по справі. Договори дарування позивач [PERSON] підписував особисто. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 04.11.2013 року було укладено договори дарування земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,2859 га для ведення особистого селянського господарства у селі Бугаївка Радивилівського району Рівненської області. Зазначені договори посвідчені приватним нотаріусом Радивилівського районного нотаріального округу [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 07.06.2002 р. виданого виконавчим комітетом Бугаївської сільської ради встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами належать позивачу [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як роз'яснив пленум Верховного Суду України у п.23 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року N9 правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Статтею ст.233 ЦК України не передбачено обмежень чи заборон її застосування до окремих правовідносин, зокрема договору дарування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що договори дарування земельних ділянок вчинено ним під впливом тяжкої хвороби і на вкрай невигідних умовах, а саме, що він є самотній, похилого віку, часто і тяжко хворіє, через безпомічність потребує догляду та лікування. В судовому засіданні позивач не вказав під впливом саме якої тяжкої обставини було вчинено правочини дарування земельних ділянок. Посилання представника позивача на те, що тяжкими обставинами на час укладення правочину є смерть дружини позивача та те, що, він хворіє з 1970 року не заслуговують на увагу, поскільки договори дарування були укладені через 2 місяці після смерті дружини позивача, а операція на простатит йому була зроблена 19.02.2014 року, тобто після укладення договорів дарування, що встановлено із виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1155 від 07.03.2014 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що відносини між позивачем і відповідачем були добрі. Позивач є власником будинку в [ADDRESS], що не позбавляє його права проживання і користування ним і відповідач проти цього не заперечує. В судовому засіданні позивач і його представник не надали належних та допустимих доказів про те, що укладені договори дарування земельних ділянок 04.11.2013 року були вчинені [PERSON] під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed