Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання, Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради протягом опалювальних сезонів упродовж періоду із жовтня 2015 року по квітень 2018 року, надавало послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS], де згідно з Довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5347 від 17.04.2018 року, зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі не виконали свого обов'язку стосовно укладання Договору з постачання теплової енергії з КП «Теплоенерго», у зв'язку з чим відкритий особовий рахунок [NUMBER] Таким чином, споживачі, які обслуговуються позивачем, незалежно від наявності укладеного договору, мають відкритий особовий рахунок, що є підтвердженням отримання послуг та договірних відносин. Відповідачі свого обов'язку сплачувати за отримані комунальні послуги не виконали, у зв'язку з чим, сума заборгованості відповідачів за надані послуги теплопостачання за особовим рахунком [NUMBER] перед КП «Теплоенерго», складає 2 097,84 грн. - сума заборгованості за основним боргом, сума 3% річних - 43,49 грн., інфляційне збільшення боргу - 2177,11 грн.. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду та просив стягнути вказану суму солідарно з відповідачів, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. 10.12.2018 року позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій зазначив, що з моменту подачі позову відповідачі здійснили ряд дій, спрямованих на погашення заборгованості, внаслідок чого за особовим рахунком [NUMBER] виникла переплата в розмірі 401,42 грн. Таким чином, ціна позову станом на 10.12.2018 року складає 79,27 грн., яка складається з 43,49 грн. (сума 3% річних) та 35,78 грн. (сума інфляційного збільшення). У судове засідання представник позивача не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавали, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради та [PERSON] і [PERSON] встановились фактичні відносини з приводу надання послуг теплопостачання населенню. Згідно з Постановою Верховного суду України від 30.10.2013 року у справі №6-659цс13 та Постановою Верховного суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15 - споживач зобовязаний оплатити послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг. За адресою [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON]( а.с.10). На ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 10.12.2018 року заборгованість за надані послуги з теплопостачання складає 79,27 грн., з яких 43,49 грн. (сума 3% річних ) та 35,78 грн. (сума інфляційного збільшення), оскільки відповідачі сплатили заборгованість за послуги теплопостачання з часу подання позовної заяви. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п.2 ст.5 вищезазначеного Закону комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобовязані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Відповідно до вимог статті 541 ЦК солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відтак,ураховуючи той факт,що відповідачі порушують зобов'язання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення,і таке зобов'язання є неподільним, суд вважає вимоги позивача про стягнення з них заборгованості у солідарному порядку такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних, суд зазначає наступне. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов'язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних обґрунтована й підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд вважає заявлений позов у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат задовольнити. У порядку статті 141 ЦПК з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на загальну суму 1 762,00 грн., по 881,00 грн. із кожного.

Outcome: approved