Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовними вимогами до суду про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 27.12.2006 року [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON], уклала з Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») кредитний договір № ML-500/217/2006 про надання кредиту в сумі 35000 доларів США. Відповідно до даного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору перед відповідачем, видав йому зазначенні грошові кошти, що підтверджується кредитною заявкою від 27 грудня 2006 року. Порядок виконання Боргових зобовязань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.5. (з підпунктами) частини № 2 Кредитного договору. Зокрема, відповідно до підпункту 1.5.1. Частини № 2 Кредитного договору, погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому Кредитним договором, проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення Кредиту та сплати процентів. Згідно п. 1.1. частини №2 кредитного договору, позичальник зобовязаний своєчасно повернути суму отриманого Кредиту та сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у Кредитному договорі. В забезпечення належного виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором № ML-500/217/2006, було укладено два договори поруки: Договір поруки № SR-500/217/2006 від 27.12.2006 року, укладений з [PERSON] та Договір поруки № SR-500/217/2006/1 від 22.04.2009 року укладений з [PERSON]. Згідно з п. 1.2. Договору поруки, Банк може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобовязань за Кредитним договором як до Позичальника, так і до Поручителя чи до обох одночасно. Пунктом 3.1 Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання Позичальником боргових зобовязань перед банком за Кредитним договором, Банк має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання Боргових зобовязань за Кредитним договором в повному обсязі чи в частині. Право вимоги за кредитним договором № ML-500/217/2006 від 27 грудня 2006 року перейшло від Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у звязку з укладанням Договору факторингу №б/н від 05.06.2014 року. Згідно з вищевказаним договором AT «ОТП Банк» відступив, а Позивач прийняв право вимоги за Кредитним договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України «кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином», згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Позивача перейшли всі права AT «ОТП Банк», щодо права вимоги до Позичальника за Кредитним договором. Однак, в порушення умов Кредитного договору, погашення частин Кредиту та нарахованих за його користування процентів у передбачених графіком повернення Кредиту та сплати процентів, у розмірі та строк не відбувається. Станом на 08 червня 2015 року заборгованість за кредитним договором № ML-500/217/2006 від 27.12.2006 року становить 19263, 48 доларів США, що за курсом НБУ на 08 червня 2015 року становить 405\~030,19 грн., що складається з: - Заборгованість за кредитом 397\~986,27 грн. - Заборгованість за відсотками 26\~307,40 грн. Враховуючи вищезазначене, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість та відсотки за кредитним договором № ML-500/217/2006 від 27.12.2006 року, а також сплачений судовий збір рівними частинами у загальному розмірі 6364 грн. 40 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, надав на адресу суду клопотання в якому просив розгляду справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. (а.с. 131). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, сповіщені про розгляд справи судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], в судовому засіданні підтримав заперечення на позов та просив відмовити у задоволенні позову у відношенні до [PERSON], оскільки підпис в договорі поруки № SR-500/217/2006 від 27.12.2006 року виконаний не самим [PERSON], що підтверджується Висновком судово-почеркознавчої експертизи №2653 від 06.10.2016 року. З'ясував обставини справи, вислухав представника відповідача [PERSON], дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Суд встановив наступні обставини: 27.12.2006 року [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON], уклала з Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») кредитний договір № ML-500/217/2006 про надання кредиту в сумі 35000 доларів США під 13,99% річних, строк дії договору до 27 грудня 2016 року. Відповідно до даного кредитного договору банк повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору перед відповідачем, видав йому зазначенні грошові кошти, що підтверджується кредитною заявкою від 27 грудня 2006 року. (а.с. 14-26, 37). Порядок виконання Боргових зобовязань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.5. (з підпунктами) частини № 2 Кредитного договору. Зокрема, відповідно до підпункту 1.5.1. Частини № 2 Кредитного договору, погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому Кредитним договором, проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення Кредиту та сплати процентів. Згідно п. 1.1. частини №2 кредитного договору, позичальник зобовязаний своєчасно повернути суму отриманого Кредиту та сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у Кредитному договорі. В забезпечення належного виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором № № ML-500/217/2006, було укладено Договір поруки № SR-500/217/2006/1 від 22.04.2009 року з [PERSON]. (а.с. 35,36). Однак, в порушення умов Кредитного договору, погашення частин Кредиту та нарахованих за його користування процентів у передбачених графіком повернення Кредиту та сплати процентів, у розмірі та строк не відбувається. Станом на 08 червня 2015 року заборгованість за кредитним договором № ML-500/217/2006 від 27.12.2006 року становить 19263, 48 доларів США, що за курсом НБУ на 08 червня 2015 року становить 405\~030,19 грн., що складається з: - Заборгованість за кредитом 397\~986,27 грн. - Заборгованість за відсотками 26\~307,40 грн. (розрахунок а.с. 6,7). Право вимоги за кредитним договором № ML-500/217/2006 від 27 грудня 2006 року перейшло від Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у звязку з укладанням Договору факторингу №б/н від 05.06.2014 року. (а.с. 49-73). Згідно з вищевказаним договором AT «ОТП Банк» відступив, а Позивач прийняв право вимоги за Кредитним договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України «кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином», згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Позивача перейшли всі права AT «ОТП Банк», щодо права вимоги до Позичальника за Кредитним договором. Відповідачам [PERSON] було направлено досудові вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 8,9,12,13), відповідно до якої позичальники були повідомлені про зобовязання дострокового погашення заборгованості, процентів, однак до теперішнього часу відповідачі не виконують свої обов'язки щодо погашення боргу та продовжують користуватися отриманими кредитними коштами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ними грошових зобов'язань. До відношень які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфа І глави 71 ЦК України (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. До відношень які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфа І глави 71 ЦК України (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] та [PERSON]\~підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] суд відмовляє у задоволенні позову виходячи з наступного. Частинами першоютретьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.\~Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.\~Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є\~договори та інші правочини. Відповідно до вимог частин першої, третьої, пятої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.\~Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.\~Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Згідно з частинами першою та другою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено частинами першою та третьою статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.\~Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Підставою заперечень відповідача [PERSON] проти позову є невизнання ним факту укладання договору поруки, оскільки він його не підписував. Відповідно до ст.ст. 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обовязок надання яких покладається на сторони у справі. Згідно з положеннями ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними та допустимими доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ухвалою суду від 11 травня 2016 р. за клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] судом призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлене питання: 1. Чи виконано від імені [PERSON] підпис на Договорі поруки №SR-500/217/2006 від 27.12.2006 року (а.с.35,36 копія) (де в якості поручителя зазначений [PERSON], а в якості банку - Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк»), [PERSON] або іншою особою? (а.с. 139). Згідно з висновком експерта від 06 жовтня 2016 р. № 2653, «Підпис від імені [PERSON] у наданому на експертизу примірнику договору поруки №SR-500/217/2006 від 27.12.2006, укладеному між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON], розміщений на третьому аркуші у розділі «Поручитель: ...» в графі «Монін Сергій Вікторович», виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. Досліджений підпис від імені [PERSON] виконаний з наслідуванням підпису (підписам) [PERSON] ймовірніше за все по «памяті» (а.с. 166-170). Оцінюючи висновок експерта, як доказ в даній справі, суд зазначає, що він за своїм змістом є логічним та послідовним, містить категоричні твердження експерта про те, що підпис на договорі, який є підставою заявленого позову, виконувався не відповідачем [PERSON], а іншими особами. Позивач, своєю чергою, не надав суду доказів, які б спростовували вищевказаний висноввок експерта, а також не зазначив суду будь-яких заперечень, з яких цей висноввок не може бути взятий судом до уваги. Відтак, суд вважає вищенаведений висновок експерта належним та допустимим доказамом у справі, з огляду на які доходить висновку, що позивач не довів перед судом обґрунтованості позовних вимог в частині підтвердження факту укладання із [PERSON] договору поруки, на підставі яких ці позовні вимоги заявлені. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до [PERSON] не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати рівними частинами, тобто по 3182,20 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial