Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Короваївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у нотаріальному порядку вона не може реалізувати своє право на спадкове майно, оскільки між нею та спадкодавцем не просліджується факт родинних відносин та відсутній (втрачений) оригінал Державного акту на спадкову земельну ділянку. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд ухвалює судове рішення у разі визнання позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується відповідним Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1 (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке їй належало на праві власності, а саме, на земельну ділянку (пай) площею 3,870 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Короваївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцеві згідно державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого 29.12.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010455400408 (а.с.13). За життя, а саме, 14.05.1984 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй племінниці [PERSON] (а.с.11). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла тільки позивач, [PERSON] шляхом подачі до Гребінківської ДНК Полтавської області заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] звернулася до Гребінківської ДНК Полтавської області з метою оформлення своїх спадкових прав та отримання Свідоцтва про право власності на спадщину, однак у видачі Свідоцтва їй було відмовлено у зв'язку із тим, що між спадкодавцем та спадкоємцем не прослідковується факт родинних відносин, а також відсутній оригінал Державного акту на земельну ділянку (а.с. 08). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Із матеріалів справи вбачається, що факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] підтверджується: копією особового рахунку з по господарської книги № 20 за 1947-1949 роки Короваївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, згідно записів якого разом з головою господарства [PERSON] проживали дочка [PERSON], 1923 року народження, та дочка [PERSON], 1922 року народження; копією особового рахунку з погосподарської книги № 20 за 1950-1952 роки Короваївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, згідно записів якого разом з головою господарства [PERSON] проживали дочка [PERSON], 1922 року народження, та внучка [PERSON], 1948 року народження; копією заповіту від 14.05.1984 року, посвідченого Короваївською сільською радою, згідно якого спадкодавець [PERSON] все своє майно заповіла своїй племінниці [PERSON] (а.с. 11, 33-35). Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства . Відповідно до п. 2 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановить заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вирішує питання у сукупності,

Outcome: approved