Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач\~ звернувся\~ до\~ суду із\~ позовом\~ до Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л., про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1316, та підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 24.09.2020 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Після померлого залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки площею 0,06 гектарів, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Їжаківка, в садівничому товаристві «Сосновий бір», кадастровий номер 5324081909:09:002:0038. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт від 21.09.2020 року, посвідчений Носовою Жанною Борисівною, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, за змістом якого все належне йому майно, де б воно не було та з чого б не складалося, яке буде йому належати на день його смерті і на що за законом він матиме право, заповідає позивачці, своїй дружині - [PERSON] . На виконання вимог статті 1269 ЦК України, з заявою про прийняття спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Елли Леонідівни, якою заведено спадкову справу №4/2021. Але 21 липня 2021 р. постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. за вих. № 175/02-31, позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно в зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме документ, що підтверджує право власності померлого на вищезазначений об`єкт нерухомого майна. Так, земельна ділянка, площею 0,06 гектарів, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Їжаківка, в садівничому товаристві «Сосновий бір», кадастровий номер 5324081909:09:002:003 була передана безкоштовно у власність покійному [PERSON] на підставі Рішення 9 сесії 5 скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 27 квітня 2007 року. За життя покійним чоловіком було замовлено в ПП «Полтавська земельна компанія» виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Вказана документація була виготовлена з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці. В якості правовстановлюючого документу на ім`я [PERSON] було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №353425. Але з невідомих причин, на Державному акті відсутня відмітка про проведення реєстрації вказаного Державного акту в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Крім того, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №353425 не було підписано головою Ковалівської сільської ради Чубом Н.М. та Начальником відділу земельних ресурсів у Полтавському районі Полтавської області Кальченко М.М. та не проставлено відповідні печатки. Але, згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 17.06.2021 року, встановлено, що земельна ділянка площею 0,0631 га, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, село Їжаківка, кадастровий номер 5324081909:09:002:0038, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби; вид використання земельної ділянки: для ведення садівництва, зареєстрована в державному реєстрі за [PERSON] . Таким чином, відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу (Державного акту на право власності на земельну ділянку) не позбавляє спадкоємця ( [PERSON] ) права на спадщину. А отже, право власності на успадковану земельну ділянку за спадкоємцем може бути визнано на підставі рішення суду. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надавши до суду заяву з проханням розглянути дану справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. В судове\~ засідання\~ представник відповідача Полтавської міської ради не з`явився, надавши суду відзив в якому проти задоволення позову заперечували. Так у відзиві на позов представник Полтавської міської ради просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Полтавської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 встановлено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. При розгляді справ про спадкування спадкоємець мас право звернутися в суд з заявами про встановлення фактів, які перешкоджають прийняти спадщину, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України, статті 66 Закону України «Про нотаріат», пункту 4.1 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» майно, переходить за правом спадкоємства до спадкоємців, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину. Тобто заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, адже в даному випадку позивач просить встановити за ним право власності, а не встановити юридичний факт . який може вплинути на його спадкові права. Відповідно до п.п. 4.14, 4.15 наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. У статті 182 Цивільного кодексу України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. У відповідності до правових позицій, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядком. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Згідно з статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до пункту 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - \~ \~ \~ \~ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - \~ \~ \~ \~виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - \~ \~ \~ \~визначення меж земельної ділянки в натурі; - \~ \~ \~ \~погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - \~ \~ \~ \~одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - \~ \~ \~ \~реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК. Отже, якщо померлий [PERSON] , не набув у встановленому законом порядку право на земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована за адресою; Полтавська область, Полтавський район, с. Їжаківка, в садівничому товаристві «Сосновий бір», то це майно не може відноситись до спадкової маси. Від представника третьої особи Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Суд\~ вважає за можливе розгляд\~ справи\~ по\~ суті\~ у відсутності\~ не\~ з`явившихся\~ сторін\~ по\~ наявним\~ матеріалам\~ справи\~ та\~ за\~ наявності\~ від\~ них\~ відповідних\~ заяв. Суд,\~ дослідивши\~ докази, якими\~ обґрунтовується\~ позов, вважає,\~ що\~ позов\~ підлягає\~ до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1316, та підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 24.09.2020 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Після померлого залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки площею 0,06 гектарів, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Їжаківка, в садівничому товаристві «Сосновий бір», кадастровий номер 5324081909:09:002:0038. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт від 21.09.2020 року, посвідчений Носовою Жанною Борисівною, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, за змістом якого все належне йому майно, де б воно не було та з чого б не складалося, яке буде йому належати на день його смерті і на що за законом він матиме право, заповідає позивачці, своїй дружині - [PERSON] . На виконання вимог статті 1269 ЦК України, з заявою про прийняття спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Елли Леонідівни, якою заведено спадкову справу №4/2021. 21 липня 2021 р. постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. за вих. № 175/02-31, позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно в зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме документ, що підтверджує право власності померлого на вищезазначений об`єкт нерухомого майна. Так, земельна ділянка, площею 0,06 гектарів, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Їжаківка, в садівничому товаристві «Сосновий бір», кадастровий номер 5324081909:09:002:003 була передана безкоштовно у власність покійному [PERSON] на підставі Рішення 9 сесії 5 скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 27 квітня 2007 року. За життя покійним чоловіком було замовлено в ПП «Полтавська земельна компанія» виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Вказана документація була виготовлена з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці. В якості правовстановлюючого документу на ім`я [PERSON] було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №353425. Але з невідомих причин, на Державному акті відсутня відмітка про проведення реєстрації вказаного Державного акту в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Крім того, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №353425 не було підписано головою Ковалівської сільської ради Чубом Н.М. та Начальником відділу земельних ресурсів у Полтавському районі Полтавської області Кальченко М.М. та не проставлено відповідні печатки. Але, згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 17.06.2021 року, встановлено, що земельна ділянка площею 0,0631 га, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, село Їжаківка, кадастровий номер 5324081909:09:002:0038, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби; вид використання земельної ділянки: для ведення садівництва, зареєстрована в державному реєстрі за [PERSON] . Відповідно до ст. ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 6 абз. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином відсутність правовстановлюючих документів перешкоджає позивачеві реалізувати своє право на отримання спадщини за заповітом. Вказане питання вирішити в позасудовому порядку немає можливості, саме тому позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно Як визначено в п. п. 10, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до п. 4.15, п. 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року , видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved