Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач\~\~звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що\~\~27 вересня 2015 року помер батько позивача - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок № 16 з надвірними будівлями розташований в с. Демидів, вул. Ірпінська, Вишгородського району, Київської області. Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняли позивач, дружина померлого та сестра позивача, останні відмовились від спадщини на користь позивача. Звернувшись до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення власності на житловий будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок. Зважаючи на вказані вище обставини,\~\~позивач\~\~просить визнати за нимправо власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 27 вересня 2015 року \~на спадкове майно житловий будинок № 16 з надвірними будівлями розташований в с. Демидів, вул. Ірпінська, Вишгородського району, Київської області. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник Демидівської\~сільської ради Вишгородського району Київської області\~\~в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи\~\~повідомлений належним чином, голова сільської ради направив до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі їх представника. Третя особа у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 27 вересня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 348558, зареєстроване виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 45. Відповідно до свідоцтва про народження, серії ІІ-УР № 217561, виданого Демидівською сільською радою Київської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. 18 жовтня 1980 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, та дружина присвоїла прізвище «Давидок», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-БК № 324359, виданого Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області, актовий запис № 42. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями розташований в с. Демидів, вул. Ірпінська, 16, Вишгородського району, Київської області. Відповідно до спадкової справи № 18/2016 до майна померлого 27 вересня 2015 року [PERSON], індекс справи № 02-14, спадкоємцями [PERSON] є: позивач [PERSON], її сестра [PERSON] та дружина померлого [PERSON]. Заявою до Державної нотаріальної контори від 03 листопада 2016 року, посвідченою секретарем виконавчого комітету Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області [PERSON], [PERSON] відмовилась від своєї долі спадщини на все належне їй майно на користь дочок [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, після смерті [PERSON], який помер 27 вересня 2015 року. 19 лютого 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 363329, виданого виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 10. Позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом шляхом подачі заяви від 26 січня 2015 року до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області. Третя особа [PERSON] прийняла спадщину за законом шляхом подачі заяви № 07 від 03 лютого 2016 року до Вишгородської державної нотаріальної контори, через виконавчий комітет Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Відповідно до договору про поділ спадщини від 20 грудня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1964, [PERSON] та [PERSON] поділили між собою спадщину їхнього батька [PERSON], після укладення якого до [PERSON] перейшла спадщина: житловий будинок № 16 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Ірпінська та земельні ділянки, до [PERSON] перейшла спадщина: грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями в ТВБВ № 100126/0729 в смт Димер філії Головного управління по м. Києву та Київській області ПАТ «Державний ощадний банк України». Звернувшись до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON] з приводу оформлення власності на житловий будинок та земельні ділянки, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок та земельні ділянки. Відповідно до довідки, виданої Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області № 67 від 25 січня 2016 року, [PERSON] був зареєстрований з 24 серпня 1974 року по день смерті в с. Демидів по вул. Ірпінська, 16, Вишгородського району, Київської області. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 16 по вул. Ірпінська в с. Демидів, Вишгородського району Київської області, інвентаризаційна справа № 1501292, виданий 24 лютого 2016 року, даний житловий будинок був збудований у 1968 році. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1968 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Отже, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду слід було керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року. Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відтак, згідно зі вказаними нормативними актами виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Спадкоємець на майно, а саме: житловий будинок № 16 по вул. Ірпінська в с. Демидів, Вишгородського району, Київської області, прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Таким чином, суд приходить до висновку, що даний житловий будинок входить до спадкової маси. Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~Згідно\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Однак, оскільки будинок був збудований в 1968 році, значиться в господарській книзі сільської ради, \~діюче на час введення будинку в експлуатацію законодавство не вимагало реєстрації прав власності то на думку суду спірний будинок не є самочинним будівництвом, належав спадкодавцю і тому за позивачем слід визнати право власності на вказаний спірний будинок. \~\~\~ За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved