Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 52 в будинку № 6 по вул.Скорини, що у м.Львові. В обґрунтування позову покликається на те, що позивачу та третім особам [PERSON] та [PERSON]-І.А., на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі зареєстрована з 11 лютого 2005 року як член сімї і проживала в ній до січня 2008 року. Проте, в січні 2008 року між позивачем та дружиною [PERSON] розпався шлюб, після чого колишня дружина з неповнолітньою на той час донькою [PERSON] добровільно виселилась з квартири і почали проживати в [INFO]. Оскільки відповідач більше одного року в зазначеній квартирі не проживає, будь-яких домовленостей з приводу подальшого користування нею цим житлом з власниками квартири не існує, просить визнати її такою, що втратила право користування квартирою. Ухвалою від 03.01.2018 р. у справі відкрито загальне позовне провадження.\~\~ Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, що наведені в такому. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у зазначений строк в ухвалі від 03.01.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі остання не надала суду відзив на позовну заяву без поважних причин. Треті особи в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. На підставі\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно дост.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.ст.401,\~405 ЦК України,\~ст.156 ЖК України\~члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 2\~ст.405 ЦК України\~передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до положень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення\~ст.405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO]. Квартира складається з двох кімнат, загальною площею 43,80 кв.м. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, позивачу належить на праві приватної власносіті 1/3 частки квартира по вул.Скорини, 6/52, що у м.Львові. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON], ствердив, що відповідачка більше року у квартирі не проживає. Крім цього, факт не проживання [PERSON] за адресою: м.Львів, вул.Скорини, 6/52, стверджується актами ЛКП «Бондарівка» від 20.10.2017 року та від 15.02.2018 р. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що відповідачка, не проживаючи у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, втратила право на користування нею з підстав ч.2\~ст.405 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України\~на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 640 грн. судового збору. На підставі ст.ст.401,\~405 ЦК України\~та

Outcome: approved