Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . \~За життя вона склала заповіт, згідно якого свою земельну ділянку площею 8.84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області вона заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Однак, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що позивачем пропущений встановлений статтею 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , строк для прийняття спадщини позивач пропустив через те, що\~ йому не було відомо про смерть [PERSON] . Про факт смерті [PERSON] позивачу стало відомо зі слів інших людей. Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність на позовних вимогах наполягав. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала, відзив на позовну заяву не подавала. Про дату та час судового засідання відповідачка повідомлялася шляхом направлення на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки судового виклику поштовим зв`язком, яке відповідачка отримала 14 липня 2021 року особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судове поштове відправлення направлялося за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), та поштове відправлення повернулося та згідно позначки працівника поштового відділення відповідачці вручено за даною адресою, тому у суду є підстави вважати, що відповідачка повідомлена про порядок розгляду справи та дату судового засідання належним чином. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Враховуючи вищевикладене у суду є підстави вважати, що відповідачка повідомлена належним чином, оскільки вся кореспонденція направлялася відповідачці за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, тому суд визнає неявку відповідачки з неповажних причин. Як вбачається із вищенаведеного існують всі підстави про проведення заочного розгляду справи, про що судом постановлено ухвалу. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , зазначена обставина підтверджена копією актового запису про смерть, витребувана судом за клопотанням позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту складеного 27 липня 2015 року [PERSON] свою земельну ділянку площею 8.84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області вона заповіла позивачу [PERSON] , що підтверджується його копією. Після смерті [PERSON] на території Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 8.84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 8.84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області, серія ОД №007465, виданий Іванівською райдержадміністрацією 19 липня 2004 року, знаходиться у позивача (копія додається). Частинами 1 та 2ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України) Як вбачається з матеріалів справи, у визначений законом строк позивач не прийняв спадщину. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що йому не було відомо про смерть спадкодавці, а дізнався від інших людей, тому пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Дана обставина підтверджується тим, що згідно довідки виданої Красносільською сільською радою Одеського району Одеської області [PERSON] , 1924 р.н. дійсно проживала в [ADDRESS] . Вибула за адресою : с.Котовка Біляївського району Одеської області 05.09.2008 року. За клопотанням позивача судом було витребувано інформація про останнє місце проживання спадкодавці до дня смерті. Згідно довідки Усатівської сільської ради одеського району Одеської області повідомлено суд що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала з онукою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Отже згідно даних обставин, які підтверджені письмовими доказами суд вважає, що позивач не міг знати про смерть спадкодавці, оскільки за довго до дня смерті вона змінила своє місце проживання про яке було відомо позивачу так як вони проживали в одному населеному пункті. Судом також досліджено відповідь нотаріуса, щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] та згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відомості про відміну, скасування чи визнання заповіту на користь позивача складеного [PERSON] недійсним у суду відсутні. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» від\~30.05.2008\~року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України судоверішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Згідно положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов`язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Як достовірно встановлено в судовому засіданні із документів, які ніким не заперечуються, що позивач є спадкоємцем за заповітом і пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, які не залежали від його волі. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості. Крім того судом вбачається, що встановлені обставини не суперечить закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому вважає, що позивач має право на визначення додаткового строку - 4 місяці, який буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Судові витрати, що складаються з судового збору позивач просив залишити за ним та не стягувати з відповідачки.

Outcome: approved