Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач, звернувся до суду із позовом у якому, з урахуванням останньої заяви про уточнення позовних вимог просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] та виділити йому у користування кімнату площею 13.6 кв.м, разом з балконом площею 1,5 кв.м. У користуванні відповідача та третьої особи залишити дві житлові кімнати площею 10,4 кв. м. та 17.1 кв. м., разом з балконом 0,9 кв.м. У спільному користуванні сторін залишити коридор площею 7,2 кв.м, ванну кімнату площею 2,2 кв.м. вбиральню площею 1.1 кв.м., комору площею 1,1 кв. м. та кухню площею 7,5 кв.м. А також стягнути із відповідача понесені судові витрати. Мотивуючи тим, що він є власником 3/8 частини квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири належить його сестрі [PERSON] та її сину [PERSON] Вказана квартира загальною площею 62,6 кв.м., складається з трьох житлових кімнат площами 13,6 кв.м., 17,1 кв.м., 10,4 кв.м., а також з кухні 7,5 кв.м, коридора 7,2 кв.м., ванної кімнати 2,2 кв.м., туалета 1,1 кв.м., комірчини 1,1 кв.м. балкону 0,9 кв. м. та лоджії 1,5 кв. м. У зв»язку із складними відносинами, що склались між сторонами, позивач не має можливості вільно користуватися належною йому часткою у праві спільної часткової власності. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, а кімната площею 13,6 кв.м разом із балконом максимально відповідає частці позивача у праві власності на квартиру, позивач просить про задоволення позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2016 року залучено у справу в якості третьої особи [PERSON]. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року прийнято відмову представника позивача [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням від позовної вимоги про виділ частки [PERSON] у розмірі 3/8 частини квартири [ADDRESS] в натурі та закрито провадження у справі в цій частині. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позову підтримала в повному обсязі та виходячи із доводів, якими обґрунтовується позовна заява просила позов задовольнити. Також представник позивача пояснила, що відповідач користується кімнатою площею 17,1 кв. м з якої є вихід на балкон площею 0,9 кв. м. Кімната площею 10,4 кв.м є прохідною і нею користується син відповідача [PERSON], якому належить на праві власності 2/8 частини квартири. Кімната площею 13,6 кв.м також має вихід на балкон, площею 1,5 кв. м. Враховуючи, що позивачу і відповідачу на праві спільної часткової власності належить по 3/8 частини № 12, будинку 3-а по вул. Миколи Кібальчича, вважає, що запропонований нею порядок користування квартирою максимально відповідає часткам у праві власності кожного і не буде порушувати права жодного із співвласників у користуванні належним майном. З огляду на означене, просила суд про задоволення позовних вимог. Представник відповідача та третя особа у судовому засіданні позов визнали частково. Не заперечували проти виділення у користування [PERSON] кімнати площею 13,6 кв.м., однак просили балкон, вихід на який здійснюється із вказаної кімнати, залишити у спільному користуванні усіх співвласників. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, думку третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] - 3/8 частини квартири, відповідачу [PERSON] - 3/8 частини квартири та третій особі [PERSON] - 2/8 частини. (а.с. 8,10,33). [PERSON] та [PERSON] також зареєстровані у вказаній квартирі і проживають у ній удвох. При цьому у користування відповідача перебуває кімната площею 17,1 кв. м., а у користуванні третьої особи - 10,4 кв.м. Позивач - проживає окремо. Дана обставина визнається сторонами і не потребує доказування у розумінні ст. 61 ЦПК України. За даними технічного паспорту, квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат жилою площею 41,1 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 13,6 кв.м., 2-а кімната площею, 17,1 кв.м., 3-я кімната площею 10,4 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м, ванної кімнати площею 2,2 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., комори площею 1,1 кв.м. та коридору площею 7,2 кв.м. Квартира обладнана балконом (терасою) площею 0,9 кв.м. та лоджією площею 1,5 кв.м. (а.с. 13-15). Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За положеннями ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Судом надавалась можливість для врегулювання спору мирним шляхом, у зв»язку із чим неодноразово оголошувалась у справі перерва, разом з тим домовленості між співвласниками не досягнуто. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Враховуючи, що сторони по справі є співвласниками по 3/8 частці спірної квартири, відповідно до розміру їх ідеальних часток їм належить по 15,41 кв.м. житлової площі (41,1х 0,375), а третій особі - 10, 27 кв. м. При цьому позивач просить виділити йому у користування кімнату площею 13,6 кв.м. та балкон площею 2,45 кв.м, а у користування відповідачів кімнати площею 17,1 кв.м. та 10,4 кв.м. Отже, кімнати у спірній квартирі не відповідають ідеальним часткам співвласників у праві спільної часткової власності. Разом з тим, у даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим. При цьому слід зазначити, що встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Враховуючи, що між сторонами та третьою особою склався певний порядок користування квартирою, суд вважає, що запропонований позивачем порядок користування кімнатами найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, відповідає розміру їхніх часток у праві спільної часткової власності, а тому у користування позивача слід виділити кімнату площею 13.6 кв.м, іншим співвласникам [PERSON] та [PERSON] виділити у користування дві житлові кімнати площею 17.1 та 10,4 кв. м. Щодо позовної вимоги про виділ у користування позивача балкону площею 1,5 кв.м., то суд вважає, що балкон, лоджія, коридор, вбиральня, комора, ванна кімнати і кухня є місцями загального користування і повинні перебувати у користуванні усіх співвласників. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial