Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 15 листопада 2014 року відповідач отримав від нього у борг грошові кошти у розмірі 17000 доларів США, із зобовязанням повернути дані грошові кошти у строк до 15 травня 2015 року, про що видав на його імя відповідну розписку. В обумовлений розпискою строк, відповідач борг йому не повернув, змінив номери телефонів, переховується та його місцезнаходження на сьогодні невідоме. Тому, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 17000 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 05 травня 2015 року становить 359250,71 грн., а також судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених [PERSON] вимог та наявності достатніх підстав для задоволення позову. Як вбачається з тексту розписки, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 17000 доларів США, які зобовязався повернути до 15 травня 2015 року. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України закріплено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вказана розписка відповідає встановленій формі договору позики, згідно ст. 1047 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.ст. 526, 527, 530, 532 ЦК України, зобовязання повинно бути виконане належними сторонами, у встановлений договором або законом строк, у встановленому місці, встановленим у договорі чином. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідачем було порушено зазначені вимоги закону, а саме зобовязання не було виконане у встановлений договором строк. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 17000 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 05 травня 2015 року та про що вказано у позовній заяві, становить 359250,71 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною третьою наведеної статті закріплено, що до судових витрат належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду, зокрема, які повязані з оплатою правової допомоги у розмірі 3057,12 грн. та повязані з публікацією оголошення у ТОВ Газета «Донбас» щодо виклику відповідача у судове засідання, а також судового збору у розмірі 3593,00 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved