Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом, у якому з усіма уточненнями, просить: -визнати незаконним та скасувати Рішення Ужгородської міської ради №1294 від 23.04.2014р.; -визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №13383038 від 28.05.2014 р., яке винесене згідно з Договором купівлі-продажу земельної ділянки №415 від 28.05.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Собов О.І. при виконанні функцій державного реєстратора; -визнати Договір купівлі-продажу земельної ділянки № 415 від 28.05.2014 року недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину; -зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку площею 0,0153 га, кадастровий номер [NUMBER], та привести її у попередній стан, який існував до моменту порушення прав позивача; Свої вимоги мотивував тим, що він є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке успадкував від свого батька - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом на право на спадщину [NUMBER] від 26.02.2007р. 27.08.1082 року Приказом по Совхозу-Заводу «Ужгородський» [PERSON] було довиділено земельну ділянку площею 0,02 га за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Ужгородської міської ради народних депутатів №93 від 27.05.1992 року, вирішено довиділити земельну ділянку [PERSON] площею 390м.кв (0,039 га) за адресою: [ADDRESS], та визначено, що загальна площа становитиме 0,099га. 17.09.1992 р. Управлінням архітектури та містобудування м. Ужгорода та [PERSON] підписано Акт про відведення червоних ліній і меж ділянки в натурі. У 1997 році [PERSON] було набуто у приватну власність земельну ділянку площею 0,093 га за адресою: [ADDRESS]. У 2001 році, після смерті [PERSON] позивачем було успадковано майно згідно Свідоцтва про право на спадщину, в склад якого входила земельна ділянка площею 909 кв.м. 06.03.2014 року Ужгородська міська рада в особі Виконавчого комітету прийняла Рішення №51 про надання у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,093 га по [ADDRESS]. 14.04.2014 року Ужгородської міською радою було прийнято Рішення №1228 від 14.03.2014р. про надання дозволу на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку площею 0,093га [ADDRESS]. Під час складення відповідної документації виявилось, що надана [PERSON] земельна ділянка накладається із земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, пров. Єгерський, 1. Згідно з висновком експертного дослідження №03/16 межі земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], площа якої визначена 0,039 га згідно фактичного використання не відповідає її межам, визначеним в схемі її довідводу, розробленій Проектно-виробничим архітектурно планувальним бюро при управлінні архітектури та містобудування м. Ужгорода, встановлено, що ймовірна площа накладення становить 0,0053 (53 кв.м.). Аналогічна позиція висвітлена і в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства, виданого Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області від 15.05.2014р. 10.05.2014 року позивач звернувся до Ужгородської міської ради з приводу скасування договору оренди земельної ділянки укладеного з [PERSON] по пров. Єгерський 1, внаслідок чого позивачу було відмовлено листом від 16.05.2014 року та надано копію Рішення №1294 від 23.04.2014 року про приватизацію земельної ділянки [PERSON], за результатами якого між останнім та Ужгородською міською радою було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки №415 від 28.05.2014 р., посвідчений нотаріусом Сабов О.І., та ним же зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER]. 17.02.2016 року позивач отримав відповідь на своє звернення, у якій Ужгородська міська рада визнає факт накладення земельної ділянки, яка була виділена [PERSON] Рішенням Ужгородської міської ради народних депутатів №93 від 27.05.1992 р., та ділянкою, що викуплена [PERSON] у 2014 році, хоча Рішення Ужгородської міської ради народних депутатів №93 від 27.05.1992 року не було скасоване. Позивач вважає, саме в діях і рішеннях Ужгородської міської ради очевидні порушення норм земельного законодавства, що спричинило порушення його прав та законних інтересів. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні. З поданого відзиву на позов випливає, що позивач не підтвердив відповідними правовстановлюючими документами про порушення його прав чи інтересів при прийнятті Ужгородською міською радою, оскаржуваного рішення №1294 від 23.04.2014 р. щодо земельної ділянки, площею 0,0153 га з кадастровим номером [NUMBER], розташованою по [ADDRESS], та не підтвердив право на вказану земельну ділянку. Посилання позивача на виготовлений в листопаді 2013 р. план земельної ділянки площею 01334 га по [ADDRESS] в м. Ужгород не може бути доказом заявлених вимог, оскільки дозволу на складання технічної документації на таку земельну ділянку [PERSON] не отримував. Рішенням ?? сесії У? скликання Ужгородської міської ради №1228 від 14 березня 2014р. позивачу було надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з подальшою передачею її у власність площею 0,0930 га по [ADDRESS] в м. Ужгород. Кадастрового номеру зазначена ділянка не має, з чого витікає що вона не має жодного відношення до земельної ділянки площею 0,0153 га кадастровий номер якої - [NUMBER]. Посилання позивача на висновок експерта Савчак В.В. від 22.03.2016 року є, щонайменше, некоректним і, по суті, є намаганням маніпулювати різними фактами, оскільки в даному висновку експерт відповів на запитання щодо земельної ділянки, яка не розташована по [ADDRESS] та не має відношення до землі, щодо якої позивач отримав дозвіл на складання технічної документації. Вважає, що акт старшого інспектора сільського господарства Закарпатської області - завідувача сектору контролю родючості ґрунтів Держінспекції сільського господарства в Закарпатській області Матьовки Є.І. від 15.05.2014 р. не повинен прийматись до уваги, оскільки питання, викладені в акті перевірки старшого інспектора сільського господарства, відноситься виключно до компетенції суду. Щодо пояснення представника Ужгородської міської ради, то відповідач вважає їх такими, що надані без належного вивчення обставин справи, є помилковими та такими, що суперечать чинному законодавству. Крім того, спір між тим ж сторонами та по тому ж предмету спору уже розглядався Ужгородським міськрайонним судом в порядку адміністративного судочинства. В процесі даного судового спору відповідач - Ужгородська міська рада, кілька разів надавала свої письмові заперечення по суті спору, де чітко відстоювала правомірність прийнятих нею рішень, в тому числі - рішення Ужгородської міської ради №1294 від 23.04.2014р. В поясненні представника Ужгородської міської ради нічого не сказано, з якого приводу, та що саме стало причиною зміни позиції міської ради щодо прийнятого нею рішення, яке в даній справі оскаржується позивачем. Представник відповідача Ужгородської міської ради у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду правим була належним чином повідомлена. З письмових пояснень випливає, що Ужгородська міська рада вважає позовну заяву обґрунтованою та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши думку сторін, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з рішення №283 від 06 червня 1957 року виконкому Ужгородської міської Ради депутатів і трудящих, вирішено віднести земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків нижчепереліченим громадянам, зокрема [PERSON], проживаючого [ADDRESS], на ділянці розміром 560 кв.м. по провулку Шевченко,10. Відповідно до Наказу по радгоспу - Заводу «Ужгородський» №232-а від 27.08.1982 року, закріплено тимчасово земельну ділянку площею 0,02 га в [ADDRESS] за громадянином [PERSON] Як вбачається з виписки з рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Народних депутатів № 93 від 27.05.92, вирішено з метою раціонального використання та охорони земель в місті до виділити земельні ділянки, зокрема гр. [PERSON] площею 390 кв.м. [ADDRESS] загальна площа складатиме 0,099 га. Відповідно до акту про відвід червоних ліній і меж ділянки в натурі, на підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради народних депутатів від 27.05.19992 р. за №93 [PERSON] відведено в натурі земельну ділянку площею 0,039 га по [ADDRESS], межі відведеної ділянки і червоні лінії закріплені на місцевості. Рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів № 47 від 26 березня 1997 року, надані раніше земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, надано у приватну власність [PERSON] площею 0,93 га по [ADDRESS]. Відтак, [PERSON] на законних підставах набув права користування земельною ділянкою. Як вбачається Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем майна гр. [PERSON], померлого [INFO] є його рідний син [PERSON], спадкове майно на яке видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з надвірними будовами, що знаходиться в [ADDRESS] і належить померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства м. Ужгорода «17» вересня 1998 року на підставі рішення МВК від 28 серпня 1996 року за № 146, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Ужгородське межрегіональне бюро технічної інвентиразації» за №2699 в книзі 27 під реєстраційним номером 17099474. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником будинку за адресою: Закарпатська область, [ADDRESS] є [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину /1-256/26.02.2007. Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить права власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до пункту 7 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодекс України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Як випливає з відповіді Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22.01.2009 року за № С-4423/02-6, згідно облікових даних за гр. [PERSON] зареєстровано земельну ділянку пл. 0,0930 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS]. А відповіддю від 08.11.2012 за №С-3201/101 роз'яснено [PERSON] наявність підстав для виготовлення та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. 14.04.2014 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради повідомлено [PERSON], про те, що за результатами сесійного розгляду його заяви прийнято рішення №1228 від 14.03.2014 про надання дозволу та складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку пл. 0,0930 га по [ADDRESS]. Разом з тим, Рішенням Ужгородської міської ради ХХІ сесії VI скликання №1294 від 23.04.2014 року «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу» вирішено затвердити вартість земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,0153 га по [ADDRESS] у сумі 15 691,68 грн. з розрахунку 102,56 грн. за 1 кв.м. відповідно до висновків експертів від 31.01.2014 року; продати гр. [PERSON], земельну ділянку площею 0,0153 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Як випливає з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.05.2014, Рішенням 15 сесії 6 скликання (2-е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 28 грудня 2012 №792 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині затвердження проекту землеустрою та надання гр.. [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 0,0153 га, яка прилягає до його власної земельної ділянки по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, прийнято в супереч ст. 116 та ст.. 120 Земельного кодексу України. З Висновку експертного дослідження №03/16, складеного 22 березня 2016 року встановлено, що межі земельної ділянки, розташованої в м. Ужгород, [ADDRESS], площа якої визначена 0,039 га згідно фактичного використання не відповідає її межам, визначеним в схемі її довідводу, розроблений Проектно-виробничим архітектурно планувальним бюро при управлінні архітектури та містобудування міста Ужгорода Ймовірні розміри розбіжностей є такими: по площі - 0,0069 га при більших розмірах ділянки згідно Схеми довідводу 1992 року; по довжині - 12,44 метра при більших розмірах ділянки згідно Схеми довідводу 1992 року; по ширині - 0,9 метра більших розмірах ділянки згідно фактичного використання. Земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], розташована в [ADDRESS] та зе6мельна ділянка, площа якої визначена 0,039 га, що розташована в м. Ужгород, [ADDRESS] накладаються між собою. Ймовірна площа накладення становить 0,0053 га (53 кв.м.). Представником відповідача разом із запереченнями надано ситуаційний план, збірний кадастровий план, відведення земельної ділянки, разом з тим зазначені документи не спростовують висновків експертного дослідження щодо накладення земельних ділянок. Зокрема, на даних документів не зазначено розмір та конфігурацію довідведенної земельної ділянки [PERSON], відтак твердження, представника відповідача про те, що [PERSON] було відведено земельну ділянку за рахунок земель міської ради є припущенням. Таким чином, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що Ужгородська міська рада при передачі земельної ділянки [PERSON] допустила порушення вимог ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, а саме, надала земельну ділянку у власність або користування, не провівши попередньо її вилучення. Земельний кодекс УРСР від 08 липня 1970 року, встановлював безстрокове та тимчасове користування землею (ст.15). Однак відповідно до п.7 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу, передбачено, що громадяни та юридичні особи, зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 01.01.2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. У відповідності до положень ст. 152 Земельного кодексу України, власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з вимогами ч.1 ст.21 , 393 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги закону, слід визнати незаконним та скасувати рішення Ужгородської міської ради №1294 від 23.04.2014 року. З огляду на що задоволенню підлягають і позовні вимоги про визнання незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №13383038 від 28.05.2014 р., яке винесене згідно з Договором купівлі-продажу земельної ділянки №415 від 28.05.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. при виконанні функцій державного реєстратора та визнання недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину договору купівлі-продажу земельної ділянки № 415 від 28.05.2014 року, оскільки зазначені вимоги є похідними. Договір купівлі-продажу був укладений на підставі прийнятого рішення Ужгородською міською радою №1294 від 23.04.2014, внаслідок чого було здійснено державну реєстрацію права власності. Щодо вимоги про зобов'язання [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку, то така не підлягає задоволенню, оскільки така була предметом договору купівлі-продажу між Ужгородською міською радою та [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, оскільки позивачем не оформлено право власності на спірну земельну ділянку, дана вимога не підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 21, 377, 393 Цивільного кодексу України, ст. ст. 120, 122, 152, 155 Земельного кодексу України,

Outcome: partial