Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], а також примусово зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS], у якій зареєстрований він, як власник особового рахунку, та відповідач [PERSON] Фактично у вказаній квартирі проживає позивач, особистих речей відповідача [PERSON] у квартирі немає, комунальні послуги та витрати по утриманню будинку (поточний ремонт) вона не несе, так само як і інших витрат, також не приймає участі у спільному побуті. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак причини неявки суду не повідомила. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 26.01.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Харченко Л.В. Згідно довідки форми №3 виданої ЖЕД №905 за №5979 від 27.11.2015 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] - власник особового рахунку, та відповідач [PERSON] Позивач просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], на що слід зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Встановлено, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає, залишила її добровільно, особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги та витрати по утриманню будинку (поточний ремонт) не несе, так само як і інших витрат, також не приймає участі у спільному побуті. Вищевказане підтверджується повідомленням Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 15.04.2015 року, з якого вбачається, що на даний час здійснюються оперативно-розшукові заходи щодо встановлення місця знаходження [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] змінивши своє місце проживання не знялась з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання та не зареєструвалась за місцем нового проживання. Відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, [PERSON], будучи зареєстрованою у квартирі [ADDRESS], власником якої є позивач, порушує його права та законні інтереси на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, що передбачені законодавством України. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням. Слід зазначити, що рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку, а тому в задоволенні вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 487,20 грн.

Outcome: partial