Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, розмір вимог за яким в подальшому було збільшено, по якому просить стягнути з відповідача на суму витрат на навчання за період з 2008 року по 2014 рік у розмірі 62 193,00 грн. на користь Державного бюджету України; стягнути з відповідача суму виплаченої стипендії за період з 2008 року по 2014 рік у розмірі 51 747,09 грн. на користь Державного бюджету України; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2007,00 грн.. В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідач 26 червня 2008 року була зарахована до Одеського Національного медичного університету на спеціальність «педіатрія», уклала угоду № 31 про навчання за кошти державного бюджету з зобов`язанням після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менше ніж три роки (замість чого абітурієнт отримує вищу освіту безкоштовно). У 2014 році [PERSON] , закінчила Університет та отримала розподіл для проходження інтернатури до КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 Криворізької міської ради» Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації на посаду лікаря-загальної практики - сімейного лікаря. [PERSON] наказом КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 Криворізької міської ради» від 31.07.2014 року №253-к була зарахована на посаду лікаря-інтерна для проходження терміну навчання в інтернатурі за спеціальністю « загальна практика - сімейна медицина» та звільнена у зв`язку із закінченням терміну навчання в інтернатурі з 31.07.2016 року ( наказ від 29.07.2016 року № 248). 01.08.2016 року [PERSON] до роботи на посаді лікаря загальної практики- сімейного лікаря не приступила. Відповідно до розрахунків економічного відділу Університету, за весь період з 2008 року по 2014 рік сума витрат на навчання [PERSON] , (без урахування стипендіального фонду) складає 62193 грн. Згідно з розрахунками Університету за період навчання з 2008 року по 2014 рік відповідачу була виплачена стипендія у розмірі 51 747,09 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності В судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову. Надали письмовий відзив на позовну заяву. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 червня 2008 року [PERSON] була зарахована до Одеського Національного медичного університету на спеціальність «педіатрія», уклала угоду № 31 про навчання за кошти державного бюджету з зобов`язанням після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менше ніж три роки (замість чого абітурієнт отримує вищу освіту безкоштовно). У 2014 році [PERSON] , закінчила Університет та отримала розподіл для проходження інтернатури до КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 Криворізької міської ради» Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації на посаду лікаря-загальної практики - сімейного лікаря. [PERSON] наказом КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 Криворізької міської ради» від 31.07.2014 року №253-к була зарахована на посаду лікаря-інтерна для проходження терміну навчання в інтернатурі за спеціальністю « загальна практика - сімейна медицина» та звільнена у зв`язку із закінченням терміну навчання в інтернатурі з 31.07.2016 року ( наказ від 29.07.2016 року № 248). 01.08.2016 року [PERSON] до роботи на посаді лікаря загальної практики- сімейного лікаря не приступила. Відповідно до розрахунків економічного відділу Університету, за весь період з 2008 року по 2014 рік сума витрат на навчання [PERSON] , (без урахування стипендіального фонду) складає 62193 грн. Згідно з розрахунками Університету за період навчання з 2008 року по 2014 рік відповідачу була виплачена стипендія у розмірі 51 747,09 грн. Укладаючи угоду з вищим навчальним закладом про надання освітніх послуг за державним замовленням, особа (абітурієнт) бере на себе відповідні зобов`язання, які випливають із вимог нормативно-правових актів в даній сфері і передбачені самими угодами про надання освітніх послуг, а саме зобов`язання після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менш ніж три роки (замість чого отримують вищу освіту безкоштовно). Вступаючи, на навчання за державним замовленням та укладаючи відповідну угоду, особа-абітурієнт є обізнаною із фактом необхідності проходження інтернатури та відпрацювання певного строку після закінчення навчання. Відповідно до п. 1.1 Положення Міністерства охорони здоров`я України про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів спеціалізація (інтернатура) є обов`язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюєтеся кваліфікація лікаря (провізора) спеціаліста певного фаху. Інтернатура проводитися в очно-заочній формі навчання на кафедрах медичних (фармацевтичних) вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів і закладів медичної (фармацевтичної) післядипломної освіти (надалі вищих закладів освіти) та стажування в базових установах і закладах охорони здоров`я (п. 1.4 Положення). Відповідно до п. 2.2.3, Угоди № 31, студент зобов`язуєтеся прибути після закінчення університету на місце працевлаштування за направленням МОЗ України і відпрацювати не менше 3 років після закінчення інтернатури. В разі відмови їхати на працевлаштування за рішенням МОЗ України або відмови відпрацьовувати не менше 3 років відшкодовувати до державного бюджету повну вартість навчання, у встановленому порядку. Відповідно до п. 2.2.5. Угоди № 31 студент, що вступив до Університету за цільовим направленням УОЗ, незалежно від умов, після закінчення університету зобов`язуєтеся відпрацьовувати за місцем призначення згідно з направленням не менше трьох років. Відповідно до п. 5.1 Угоди № 31, за невиконання або неналежне виконання умов даної Угоди сторони несуть майнову громадянську відповідальність у відповідності з діючим законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про вищу освіту» фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень. Відповідно до ч. 2 ст. Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», одним з основних важелів здійснення державної політики у сфері науково-технічної діяльності є бюджетне фінансування. На виконання Указу Президента від 23 січня 1996 року №77 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», в редакції Указу Президента від 16 травня 1996 року №342, відповідно до ст. 65 Закону України «Про вищу освіту» та ст. 197 Кодексу законів про працю України було розроблено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 22 серпня 1996 року № 992. Пунктом 4 вищенаведеного Порядку визначено, що керівники навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду. Відповідно до п. 8 Порядку, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом, після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (п. 14 Порядку). Відповідно до розрахунків економічного відділу університету, за весь період з 2008 року по 2014 рік сума витрат на навчання [PERSON] , (без урахування стипендіального фонду) складає 62193 грн. Зазначені положення нормативно-правових актів, щодо відшкодування випускниками вартості навчання в разі неприбуття (не відпрацювання впродовж трьох років за місцем розподілу) закріплені також Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року №367 «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням». З наведеного вище суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на навчання в розмірі 62193 грн. Згідно з розрахунками Університету за період навчання з 2008 року по 2014 рік відповідачу була виплачена стипендія у розмірі 51 474,09 грн. З розрахункової відомості, наданої позивачем вбачається, що за період навчання з 01.09.2008 року по 31.08.2014 року [PERSON] отримувала стипендію з жовтня 2008 року по червень 2009 року включно у розмірі 530 грн. щомісячно на загальну суму 4770 грн., яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. За період часу з липня 2009 року по червень 2014 року [PERSON] отримувала грошові кошти як мати з дитиною, які є соціальною виплатою, у задоволенні вимоги про стягнення якої суд відмовляє з урахуванням положень ст. 1215 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню всі понесені та документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеній частині вимог.

Outcome: partial