Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення коштів. В обгрунтування своїх вимог вказував, що Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2011 року відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, пов`язаних з порушенням прав споживачів. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 20 квітня 2011р. рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.01.2011р. в частині позовних вимог [PERSON] скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнуто з ПП [PERSON] на користь [PERSON] 11955 грн. передплати авансу та 11955 грн. за невиконання умов договору, а всього 23910 грн. Також стягнуто 1500 грн. за надання правової допомоги та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Однак рішення суду відповідачем не виконано, останній ухиляється від сплати заборгованості. Тому звернулася з даним позовом до суду. Просила суд, стягнути з [PERSON] на її користь 7 156 грн. з яких 5939,86 грн. інфляційні збитки та 1216,46 грн. - 3% річних. Ухвалою Соснівського районного суду від 01.03.2019 року по справі відкрито провадження та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач на адресу суду надіслав відзив на позов, в якому зазначив, що Соснівським відділом ДВС м. Черкаси здійснюється примусове стягнення коштів з нього на користь позивача. Стягнення проводиться з 2916 року, тому ним було погашено певну суму заборгованості. Стягнення проводилося із заробітної плати, пенсії та виплат на утримання неповнолітнього сина. Сума щодо стягнення підлягає до перерахунку. Також просив розглядати справу з викликом сторін. Ухвалою суду від 13 травня 2019 року заява відповідача із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін задоволено та вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до розгляду на 05 червня 2019 року на 08-45 год. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2011 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, пов`язаних з порушенням прав споживачів. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 20 квітня 2011 р. рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.01.2011 р. в частині позовних вимог [PERSON] скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнуто з ПП [PERSON] на користь [PERSON] 11955 грн. передплати авансу та 11955 грн. за невиконання умов договору, а всього 23910 грн. Також стягнуто 1500 грн. за надання правової допомоги та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення суду, на даний час відповідачем не виконано. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. (Постанова Верховного Суду України від 20.12.2010 у справі № 3-57гс10). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від божника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України передбачають, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. З огляду на те, що рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму боргу в розмірі 23910 грн., стягнуто 1500 грн. за надання правової допомоги та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, а тому між сторонами наявні грошові зобов`язання, які відповідач належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за період з 22.05.2017 по 01.02.2019 року та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає сума інфляційних збитків за прострочення грошового зобов`язання на суму 23910 грн. за період з 22.05.2017 р. по 01.02.2019 року з урахуванням офіційно оприлюднених індексів інфляції: 23910 грн. * 1,137*1,098 - 23910 = 5939,86 грн., а також 3% річних за вказаний період 619 днів прострочення: 23910*3%/365*619 днів прострочення = 1216,46 грн., всього 7 156,32 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає. Частиною 1 ст. 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Outcome: approved