Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,в якому вказав,що на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09.01.2014 він набув право власності на 1/2 частину житлового будинку №42 по вул. Луговій в смт. Гостомель Київської області в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON]. З метою виділення частки із будинку та подальшого розпорядження належним йому майном, він звернувся до нотаріуса. Однак, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки при перевірці за [PERSON] реєстру речових прав на нерухоме майно, наявності чи відсутності заборони на відчуження обєкту нерухомого майна, було виявлено арешт на все його нерухоме майно, який було розповсюджено і на його частку у будинку №42 по вул. Луговій у смт. Гостомель. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна мається реєстраційний номер обтяження № 3124839 від 19.04.2006 внесений [PERSON] міською нотаріальною конторою на підставі постанови слідчого відділення Бородянського РВВС Київській області б\\н від 19.04.2006. Об'єктом обтяження є все його майно. Слідчим слідчого відділення Бородянського РВВС в Київській області 19.04.2006 було винесено постанову б/н про накладення арешту на все його майно в рамках кримінального провадження № 1-157/2006 за обвинуваченням [PERSON] за ч.5 ст.185 КК України задля забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна. Вироком Бородянського районного суду Київської області від 08 листопада 2006 року, його було засуджено за ч.5 ст.185, ст.71 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. В ході досудового розслідування потерпілому по кримінальному провадженню було повністю відшкодовано заподіяну злочином шкоду, про що потерпілим 15.08.2006 було надано письмову заяву на імя голови Бородянського районного суду ,у якій потерпілий просив виключити його цивільний позов з судового розгляду по кримінальній справі та зняти з його майна арешт. Постановою про відкриття виконавчого провадження державного виконавця державної виконавчої служби у місті Ірпіні [PERSON] від 22.03.2007 було розпочато примусове виконання вироку Бородянського районного суду Київської області від 08.11.2006 в частині конфіскації мого майна. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції [PERSON] від 14.04.2008, виконавче провадження з примусового виконання за виконавчим листом № 1-157 виданим 28.02.2007 року Бородянським районним судом Київської області, було закінчено на підставі того, що все його майно, а саме автомобіль ВАЗ 2107 державний номерний знак 68453КК було конфісковано на користь держави, а іншого майна не було виявлено. 31.03.2016 його було звільнено з установи Державної кримінально-виконавчої служби по відбуттю строку призначеного покарання. Таким чином, він повністю відбув покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 08.11.2006 року як основне так і додаткове у вигляді конфіскації майна. Відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09.01.2014 року йому на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку №42 по вул. Луговій в смт. Гостомель Київської області в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON]. Право власності на 1/2 частину житлового будинку 21.05.2017 було належним чином зареєстровано за ним у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером № 1232793732109. Однак, в відомостях з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна значиться, що на підставі постанови слідчого відділення Бородянського РВВС в Київській області від 19.04.2006, реєстратором [PERSON] міською нотаріальною конторою 19.04.2006 внесено до реєстру обтяження на все його майно у вигляді арешту нерухомого майна та зареєстровано за реєстраційним № 3124839. Таким чином, незважаючи на те, що обвинувальний вирок стосовно нього було виконано у повному обсязі у частині основного та додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, цивільний позов по справі не заявлявся, питання про скасування заходів забезпечення виконання додаткового покарання у вигляді конфіскації майна так і не було вирішено. 1\\2 частка будинку, право власності на яку він набув вже після виконання вироку та закриття виконавчого провадження, автоматично підпала під арешт, що порушує його права як власника майна. Станом на 19.04.2006 вказаний будинок йому не належав, оскільки він належав у рівних частках батькам: [PERSON] і [PERSON], які в даний час вже померли. Його брат, [PERSON], проживав деякий час із матірю - [PERSON] в половині будинку, яка належала [PERSON], а після її смерті прийняв спадщину відповідно до ст.549 ЦК України ( в редакції 1963 року), фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном. 07.03.2007 Ірпінський міський суд Київської області визнав мого брата, [PERSON] власником 1/2 частки будинку №42 по вул. Луговій у смт. Гостомель Київської області в порядку спадкування після смерті матері: [PERSON]. Однак, коли його брат почав займатися оформленням спадщини і звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку спадкового будинку, йому було повідомлено, що на будинок накладено арешт та заборонено його відчуження. З приводу арешту, його брат звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з заявою про зняття арешту з будинку. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.04.2009 заяву було задоволено частково, з-під арешту було звільнено 1/2 частину будинку №42 по вул. Луговій у смт. Гостомель Київської області, власником якої є його брат - [PERSON]. У своєму рішенні суд висловився, що даний арешт на будинок було накладено неправомірно оскільки він, [PERSON], на час накладання арешту не був власником даного будинку. На даний час йому та брату на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/2 частки у будинку №42 по вул. Луговій у смт. Гостомель Київської області. Він звернувся до нотаріуса з метою виділити частку із майна, що є у спільній частковій власності, однак, у нотаріуса він дізнався, що постановою слідчого Слідчого відділення Бородянського РВВС в Київській області від 19.04.2006 було накладено арешт на все його майно, який досі залишається не скасованим і, як наслідок, отримана ним у спадщину 1/2 частка будинку №42 по вул.Луговій у смт Гостомель Київської області, автоматично опинилася під арештом та забороною відчуження. Позивач просить зняти арешт та заборону на відчуження з 1/2 частки будинку №42 по вул. Луговій у смт. Гостомель Київській області, яка належить мені, [PERSON], накладений згідно Постанови слідчого Слідчого відділення Бородянського РВВС в Київській області без номеру від 19.04.2006 та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 19.04.2006 за реєстраційним номером обтяження № 3124839 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис №3124839 про арешт всього майна, яке належить мені, [PERSON], який проживає за адресою: [INFO]. Позивач [PERSON]А в судове засідання не з»явився,подав до суду заяву,відповідно до якої позов підтримує,просить його задовольнити,проти проголошення по справі заочного рішення суду не заперечує. Представник відповідача [PERSON] відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області в судове засідання не зявився,про день та час розгляду справи відповідач повідомлений у передбаченому законом порядку,про що у справі є розписка,у зв»язку з чим суд відповідно до ст.. 224 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні встановлено,що на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09.01.2014 позивач набув право власності на 1/2 частину житлового будинку №42 по вул. Луговій в смт. Гостомель Київської області в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] Івановича.Наведені обставини справи стверджуються копією вказаного рішення суду (а.с.24) Також,у судовому засіданні встановлено,що на все майно позивача накладено арешт,про що у реєстрі заборон мається реєстраційний номер обтяження № 3124839 від 19.04.2006р, внесений [PERSON] міською нотаріальною конторою на підставі постанови слідчого відділення Бородянського РВВС Київській області б\\н від 19.04.2006р.(а.с.12) Слідчим слідчого відділення Бородянського РВВС в Київській області 19.04.2006 було винесено постанову б/н про накладення арешту на все майно позивачап в рамках кримінального провадження № 1-157/2006 за обвинуваченням [PERSON] за ч.5 ст.185 КК України . Вироком Бородянського районного суду Київської області від 08 листопада 2006 року, позивача було засуджено за ч.5 ст.185, ст.71 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Постановою про відкриття виконавчого провадження державного виконавця державної виконавчої служби у місті Ірпіні [PERSON] від 22.03.2007 було розпочато примусове виконання вироку Бородянського районного суду Київської області від 08.11.2006 в частині конфіскації мого майна. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби [PERSON] міського управління юстиції [PERSON] від 14.04.2008, виконавче провадження з примусового виконання за виконавчим листом № 1-157 виданим 28.02.2007 року Бородянським районним судом Київської області, було закінчено на підставі того, що все його майно, а саме автомобіль ВАЗ 2107 державний номерний знак 68453КК було конфісковано на користь держави, а іншого майна не було виявлено.Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні копіями зазначених постанов державного виконавця та копією вироку суду (а.с.15-19). 31.03.2016 позивач був звільнений з місь позбавлення волі у зв»язку з відбуттям строку призначеного покарання (а.с.21). Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що право власності позивача на 1/2 частину житлового будинку №42 по вул. Луговій в смт. Гостомель Київської області 21.05.2017р було належним чином зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером № 1232793732109 (а.с.28-37). Однак, у відомостях з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна значиться, що на підставі постанови слідчого відділення Бородянського РВВС в Київській області від 19.04.2006р, реєстратором [PERSON] міською нотаріальною конторою 19.04.2006р внесено до реєстру обтяження на все його майно у вигляді арешту нерухомого майна та зареєстровано за реєстраційним № 3124839. Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.04.2009р було частково задоволено позовну заяву [PERSON]А-брата позивача- відповідно до якої з-під арешту було звільнено 1/2 частину будинку №42 по вул. Луговій у смт. Гостомель Київської області, власником якої є його брат - [PERSON]. На даний час [PERSON]А ита [PERSON]А на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/2 частині у будинку №42 по вул. Луговій у смт. Гостомель Київської області. Згідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положенням ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 15.05.2013 в справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Поскільки позивач є власником 1\\2 частини будинку 42 по вул.Луговій в смт.Гостомель,Київської області,право власності на вказану частину житлового будинку позивач набув після виконання вироку Бородянського райсуду Київської області від 08.11.2006р та закриття виконавчого провадження в частині конфіскації майна, арешт,накладений на будинок позбавляє його права користування та розпорядження своїм майном ,тому суд вважає за необхідне зняти арешт та заборону на відчуження з 1/2 частки будинку №42 по вул. Луговій у смт. Гостомель Київській області, яка належить [PERSON], накладений згідно Постанови слідчого Слідчого відділення Бородянського РВВС в Київській області без номеру від 19.04.2006 та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 19.04.2006 за реєстраційним номером обтяження № 3124839 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора. Крім того,суд вважає,що запис №3124839 про арешт всього майна, яке належить [PERSON] та який був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 19.04.2006р на підставі постанови слідчого СВ Бородянського РВВС в Київській області 19.04.2006р про накладення арешту на все майно позивача в рамках кримінального провадження № 1-157/2006 за обвинуваченням [PERSON] за ч.5 ст.185 КК України,порушує права позивача ,тому суд вважає за необхідне виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис №3124839 про арешт всього майна, яке належить [PERSON], який проживає за адресою: [INFO]. На підставі ст. 386,391 ЦК України,,

Outcome: approved