Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним: 07.10.2014 року позивач надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 700 доларів США на строк до 10.10.2014 року, на підтвердження чого була складена відповідачем письмова розписка. Однак, до теперішнього часу відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. З поверненням боргу відповідач зволікає, що свідчить про небажання повертати борг. На неодноразові нагадування позивача щодо повернення боргу не реагує. У звязку з чим позивач звернувся 15.10.2014 року із заявою до Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області. Згідно висновку Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.10.2014 року відповідачем визнано факт отримання в борг грошових коштів в сумі 700 доларів США. У звязку з тим, що відповідач своєчасно не повернув борг, позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу у розмірі 700 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 07.10.2014 року складає 9100 грн. (700 х 13,00) Позивач в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви позовні вимоги підтримує, просить суд розглянути справу у його відсутність та не заперечує проти розгляду судом справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчать поштові повідомлення та відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню. Судом встановлено, що 07.10.2014 року позивач надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 700 доларів США на строк до 10.10.2014 року, на підтвердження чого була складена відповідачем письмова розписка. 15.10.2014 року позивач із заявою звернувся до Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області. Згідно висновку Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.10.2014 року відповідачем не заперечувався факт отримання від позивача у борг грошових коштів в сумі 700 доларів США. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13, зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування не виконаного зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі N 6-24цс12). Позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки, який міститься в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сума боргу становить 700 доларів США, що еквівалентна 9100 грн. згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.10.2014 року. Оскільки на день розгляду справи у суді борг позивачу відповідачем у повному розмірі не повернутий, він підлягає стягненню з нього у судовому порядку. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони усі понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved