Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він працює у ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» з 01.10.2000 року. З лютого 2013 року по серпень 2016 року заробітна плата підприємством виплачується йому нерегулярно. Заборгованість з виплати зарплати цей період часу становить 265 444,38 грн. Крім того, борг з виплати йому компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 2005 року по 2015 рік становить 24 232,4 грн. Разом сума заборгованості становить 289 676,78 грн., що підтверджується довідкою ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» від 06.09.2016 року №78. З метою позасудового врегулювання питання щодо виплати йому заборгованості по заробітній платі листом-вимогою від 06.09.2016 року він звернувся до адміністрації ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця». Однак, у відповіді від 07.09.2016р. № 79 голова правління ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» проінформував, що виплатити заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку у загальній сумі 289 676,78 грн. підприємство не має змоги у звязку з відсутністю обігових коштів. Позивач у судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працює на посаді заступника голови правління ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця». З лютого 2013 року по серпень 2016 року заборгованість з виплати заробітної плати відповідача перед позивачем становить 265 444,38 грн. Крім того, борг з виплати йому компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за період з 2005 року по 2015 рік становить 24 232,4 грн. Загальна сума заборгованості відповідача становить 289 676,78 грн., що підтверджується довідкою ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» від 06.09.2016 року №78 (а.с.5,6). Позивач звернувся 06 вересня 2016 року з листом-вимогою до адміністрації ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» щодо виплати йому боргу (а.с.3). Однак, у відповіді від 07 вересня 2016р. № 79 голова правління ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» вказав, що виплатити заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку у загальній сумі 289 676,78 грн. підприємство не має змоги у звязку з відсутністю обігових коштів (а.с.4). Нормами ч. 4 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, а також на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст. 115 КЗпП України роботодавець зобов'язаний регулярно виплачувати заробітну плату. Положеннями ст. 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Водночас, нормами ч. 4 ст. 83 КЗпП України визначено, що за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 83, 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 43 Конституції України та

Outcome: approved