Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про виділ частки житлового будинку в натурі та визнання права власності, який згодом уточнив (а.с. 34-38). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на підставі договору дарування, посвідченого 15 квітня 1981 року секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за № 49, позивачу та відповідачу в рівних частинах належить житловий будинок [ADDRESS] Сторонами було укладено домовленість про користування житловим будинком на добросусідських відносинах, згідно якої відповідач [PERSON] користується частиною житлового будинку літ. «А» (квартира № 1), а саме приміщеннями № 1-1, № 1-2, № 1-3, прибудовами літ. «а», «а2», навісом літ. «З», вбиральнею літ. «К», парканом № 7, воротами № 6. Його, [PERSON], частина домоволодіння складається з частини житлового будинку літ. «А» (квартира № 2), а саме приміщення №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, а також господарських споруд - гаражу літ. «Б», вбиральні літ. «Д», сараїв літ. «Л», «М», паркану № 9, № 10, № 11, воріт № 5, № 8, колодязя водопровідного № 3, зливної ями № 4. Додатково такий розподіл на підставі їх заяв було затверджено рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 172 від 12 листопада 2013 року. Земельна ділянка загальною площею 0,2809 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд поділена між ними рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 33 від 11 березня 2014 року, за [PERSON] закріплено земельну ділянку площею 0,058 га з присвоєнням поштової адреси [ADDRESS], а за ним - земельну ділянку площею 0,2229 га з присвоєнням поштової адреси [ADDRESS] Останнім часом між співвласниками виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування спільним майном. У зв'язку з чим позивач, посилаючись на ст. 364 ЦК України, просить суд поділити домоволодіння в натурі між співвласниками припинивши право спільної часткової власності та визнати за кожним право власності на ціле домоволодіння. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, що в ньому зазначені. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутністю, проти позовних вимог не заперечує (а.с. 49). Представник третьої особи - Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутністю, проти позовних вимог не заперечує (а.с. 45). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що підставі договору дарування, посвідченого 15 квітня 1981 року секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за № 49, та відповідного запису в погосподарській книзі, [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 8, 10-12). Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,2809 га містить житловий будинок літ. «А» з прибудовами літ. «а», «а1», «а2», навіс літ. «З», вбиральні літ. «К», «Д», гараж літ. «Б», сараї літ. «Л», «М», паркани № 7, № 9, № 10, № 11, ворота № 5, № 6, № 8, колодязь водопровідний № 3, зливну яму № 4. Житловий будинок складається з чотирьох жилих кімнат: № 1-2 площею 15,3 кв.м, № 1-3 площею 14,5 кв.м, № 2-3 площею 7,1 кв.м, № 2-6 площею 18,9 кв.м, а також допоміжних приміщень: коридору № 2-1 площею 4,9 кв.м, коридору № 2-2 площею 6,7 кв.м, кухні № 2-4 площею 6,9 кв.м, санвузла № 2-5 площею 2,8 кв.м, коридору-санвузла № 1-1 площею 8,6 кв.м (копія технічного паспорту а.с. 15-20). Сторонами було укладено домовленість про користування житловим будинком на добросусідських відносинах, згідно якої відповідач [PERSON] користується частиною житлового будинку літ. «А» (квартира № 1), а саме приміщеннями № 1-1, № 1-2, № 1-3, прибудовами літ. «а», «а2», навісом літ. «З», вбиральнею літ. «К», парканом № 7, воротами № 6. Частина домоволодіння [PERSON] складається з частини житлового будинку літ. «А» (квартира № 2), а саме приміщення №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, а також господарських споруд - гаражу літ. «Б», вбиральні літ. «Д», сараїв літ. «Л», «М», паркану № 9, № 10, № 11, воріт № 5, № 8, колодязя водопровідного № 3, зливної ями № 4. Додатково такий розподіл на підставі заяв [PERSON] та [PERSON] було затверджено рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 172 від 12 листопада 2013 року (а.с. 22). Земельна ділянка загальною площею 0,2809 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд поділена між співвласниками рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 33 від 11 березня 2014 року, яким за [PERSON] закріплено земельну ділянку площею 0,058 га з присвоєнням поштової адреси [ADDRESS], а за [PERSON] - земельну ділянку площею 0,2229 га з присвоєнням поштової адреси [ADDRESS] (а.с. 14). Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що між ним і відповідачем виник спір щодо порядку користування та володіння належних їм частин домоволодіння. Позивач просить виділити кожному співвласнику його частку в натурі, посилаючись на наявність технічної можливості такого виділу. Згідно з положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Крім того, ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з нормами ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Як вбачається з матеріалів справи, спірне домоволодіння фактично поділене між співвласниками, частки будинку можуть бути самостійними об'єктами права власності та підлягають виділенню у натурі. Співвласники будинку дійшли згоди щодо користування приміщеннями жилого будинку і господарськими приміщеннями у відповідності до часток у праві власності, а також земельною ділянкою у відповідності до схеми її поділу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved