Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. В своєму позові позивач посилався на наступні обставини. 16 квітня 2013 року [PERSON], уклав шлюб із відповідачкою [PERSON], який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. З відповідачкою мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Спільне життя з дружиною не склалося через конфлікти та непорозуміння, у зв'язку з чим шлюбні стосунки між ними були припинені з травня 2013 року; сторони почали проживати окремо один від одного, тобто шлюбні стосунки між ними тривали лише декілька тижнів. Під час окремого проживання, а саме 14 червня 2013 року, позивач за власні заощадження придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] та земельну ділянку за тією же адресою, загальною площею 0,250 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу нерухомого майна та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак, на майно, набуте дружиною і чоловіком, навіть тоді, коли вони не проживають разом у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (але без сепарації), поширюється презумпція права спільної сумісної власності. Також і у випадку, якщо в період шлюбу майно придбано за кошти, що належать їй, йому особисто, діє презумпція права спільної сумісної власності на майно. Отже потрібно, щоб відбулася зміна режиму набутого у шлюбі майна із такого, що перебуває у спільній сумісній власності в режим права особистої приватної власності. Для можливості на власний розсуд розпоряджатися вищевказаним нерухомим майно, позивачу необхідно в судовому порядку визнати дане нерухоме майно моєю особистою приватною власністю. Позивач на заявлених вимогах наполягав . Відповідачка позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказі в сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, встановлено, що всі докази надані, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та неоспорюються сторонами наступні обставини . Під час окремого проживання, а саме 14 червня 2013 року, позивач за власні заощадження придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] та земельну ділянку за тією же адресою, загальною площею 0,250 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу нерухомого майна та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак, на майно, набуте дружиною і чоловіком, навіть тоді, коли вони не проживають разом у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (але без сепарації), поширюється презумпція права спільної сумісної власності. Також і у випадку, якщо в період шлюбу майно придбано за кошти, що належать їй, йому особисто, діє презумпція права спільної сумісної власності на майно. Отже потрібно, щоб відбулася зміна режиму набутого у шлюбі майна із такого, що перебуває у спільній сумісній власності в режим права особистої приватної власності. Для можливості на власний розсуд розпоряджатися вищевказаним нерухомим майно, позивачу необхідно в судовому порядку визнати дане нерухоме майно моєю особистою приватною власністю. У відповідності із п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У відповідності із ч.6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Той факт, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і присадибна земельна ділянка придбані позивачем на кошти, що належали позивачу особисто, дружиною не заперечується, про що вона написала розписку(копія додається). На підставі вищевикладеного враховуючи , що відповідачкою позов визнано, відповідно до ст..174 ЦПК України суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог .

Outcome: approved