Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він проходив військову службу у період з 1992 року по 2005 рік. У 2003 році, при проходженні військової служби був збитий автомобілем, внаслідок чого отримав політравму, струс головного мозку, компресійно-уламковий перелом хребців. Після лікування самопочуття покращилось на незначний період. В подальшому стали турбувати головний біль, подразливість, біль в поперековій ділянці хребта різного ступеня інтенсивності, слабкість в нижніх кінцівках. Наслідками перенесеної політравми під час проходження військової служби компресійно-уламковий перелом тіл, хребців, струс головного мозку у вигляді клиновидної деформації хребта другого ступеня, після травматичного поперекового перидуриту, вегето-судинної нестійкості, помірно вираженого антено-невротичного синдрому. Остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузія диску, пролапс диску. Вертеброгенна люмбоішіалагія з радикулопатією справа, довготривалий больовий синдром, хронічно-рецидиуючий перебіг. Післяхолецистектомічний синдром. Агніопатія сітківки за дистонічним типом. Дані захворювання підтверджуються медичними довідками та виписними епікризами. Після понесеної політравми розвинулись постійні болі в поперековій ділянці хребта, різного ступеня інтенсивності, слабкість в нижніх кінцівках. Отримав ІІІ групу інвалідності. Постійно проходить лікування та госпіталізацію У зв'язку з цим, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, багато коштів витрачає на лікування. Просив стягнути з Міністерства оборони України на свою користь моральну шкоду в сумі 100000,00 грн. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26.09.2017 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що належних доказів завдання моральної шкоди та причинно-наслідкового зв'язку з діями відповідача позивачем надано не було. Крім того, зазначила, що законодавцем чітко передбачено соціальне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби у разі встановлення інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби, у формі виплати грошової компенсації, з урахуванням чого просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку. Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в період з 1992 року по 2005 рік. 30.04.2010 року згідно з випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АД №142095, позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності в зв'язку з хворобою, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби. З матеріалів справи вбачається, що у 2003 році при проходженні військової служби позивач був збитий автомобілем, внаслідок чого отримав політравму, струс головного мозку, компресійно-уламковий перелом хребців. Наслідками перенесеної політравми під час проходження військової служби компресійно-уламковий перелом тіл, хребців, струс головного мозку у вигляді клиновидної деформації хребта другого ступеня, після травматичного поперекового перидуриту, вегето-судинної нестійкості, помірно вираженого антено-невротичного синдрому. Остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузія диску, пролапс диску. Вертеброгенна люмбоішіалагія з радикулопатією справа, довготривалий больовий синдром, хронічно-рецидиуючий перебіг. Післяхолецистектомічний синдром. Агніопатія сітківки за дистонічним типом. Дані захворювання підтверджуються медичними довідками та виписними епікризами. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що причиною виникнення інвалідності у нього стали травми, які пов'язані з проходження військової служби, які завдають йому моральні страждання. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зі справи вбачається, що від травми, отриманої під час проходження військової служби, в позивача розвинулися хвороби, стан його здоров'я погіршився. Зазначене підтверджується виписним епікризом (а.с. 17), виписним епікризом (а.с. 18), виписним епікризом (а.с. 19), випискою з історії хвороби (а.с. 20), виписним епікризом (а.с. 21). Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління. Також, ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи конкретні обставини справи, тривалість, характер та глибину фізичних і душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, розмір втрати позивачем працездатності внаслідок отриманої травми, що пов'язана з проходження військової служби, а також з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 20000 грн. Що стосується заперечень представника відповідача стосовно того, що позивачем не надано доказів причинно-наслідкового зв'язку завдання йому моральної шкоди то суд не приймає їх до уваги, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено завдання моральної шкоди позивачу та причинно-наслідковий зв'язок з діями відповідача. Крім цього, суд не приймає доводи представника відповідача що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем з огляду на наступне. Відповідно до ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин. Згідно зі ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільна права і обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про збройні сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України. Таким чином, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління. Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 21.10.2014 року у справі №3-86гс14. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial