Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів та з врахуванням збільшення позовних вимог просив ухвалити рішення, яким визнати рішення десятої сесії Хмельницької міської ради від 12 лютого 2003 року № 22 додаток 1 пункт 1 у частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 732 м2 по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) недійсним та скасувати; визнати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 732 м по [ADDRESS] у м. Хмельницькому, виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення десятої сесії Хмельницької міської ради від 12 лютого 2003 року № 22 недійсним та скасувати; скасувати державну реєстрацію акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 732 м по [ADDRESS] у м. Хмельницькому, виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення десятої сесії Хмельницької міської ради від 12 лютого 2003 року № 22; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17 серпня 2006 року р/н 4488, укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право безстрокового користування земельною ділянкою площею 732 м по [ADDRESS] у м. Хмельницькому, посилаючись на те, що земельна ділянка по [ADDRESS] у м. Хмельницькому у позивача не вилучалась і в подальшому залишилась в її користуванні. Льох, який розташований на спірній земельній ділянці, позивач використовувала безпосередньо за його цільовим призначенням - для зберігання продуктів, та відкрито і безперервно користувалась фактично наданою їй земельною ділянкою площею 0,12 га, однак не мала змоги звернутися до міської ради за оформленням державного акту на право власності на спірну земельну ділянку. Однак, згідно рішення десятої сесії Хмельницької міської ради віл 12 лютого 2003 року № 22 додаток 1 пункт 1, земельна ділянка площею 732 м [ADDRESS] передана у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Крім цього, 25 вересня 2002 року рішенням №17 шостої сесії Хмельницької міської ради [PERSON] було надано в оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,0732 га [ADDRESS]. Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Повноважний представник відповідачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, вказував на його безпідставність та на сплив строків позовної давності та просив в задоволенні позову відмовити. Повноважний представник відповідача Хмельницької міської ради в судовому засіданні проти позову заперечувала та вважала позовні вимоги необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необгрунтованість позову та до того, що в його задоволенні слід відмовити. Як об'єктивно встановлено судом, батькам позивачки належав будинок за адресою [ADDRESS] у м. Хмельницькому та з 1965 року після смерті матері [PERSON] до 1976 року позивач разом із своєю сім'єю проживала у будинку по [ADDRESS] у м. Хмельницькому, оскільки мати заповіла цей будинок [PERSON] Крім того, для обслуговування будинковолодіння і ведення підсобного господарства батькам було надано також земельну ділянку площею 0,12 га, що розташована за адресою [ADDRESS] у м. Хмельницькому, якою після смерті батьків користується позивач. В 1976 році у зв'язку із проведенням тролейбусної лінії будинок по [ADDRESS] у м. Хмельницькому був пошкоджений, що призвело до його непридатності та неможливості для приживання в ньому. У зв'язку із цим [PERSON] було надано квартиру [ADDRESS], а на спірній земельній ділянці залишився льох, який являється капітальною спорудою, занесений у технічний паспорт домоволодіння по [ADDRESS] у м. Хмельницькому. Земельна ділянка по [ADDRESS] у м. Хмельницькому у позивача не вилучалась і в подальшому залишилась в її користуванні. Льох, який розташований на спірній земельній ділянці, позивач використовувала безпосередньо за його цільовим призначенням - для зберігання продуктів, та відкрито і безперервно користувалась фактично наданою їй земельною ділянкою площею 0,12 га, однак не мала змоги звернутися до міської ради за оформленням державного акту на право власності на спірну земельну ділянку. Позивачка вважаючи, що Хмельницька міська рада приймаючи вказані рішення про передачу у власність земельну ділянку площею 732 м2 [ADDRESS] порушила права позивача, оскільки безпідставно та без попередження і узгодження із нею вилучила у [PERSON] із користування земельну ділянку та нерухоме майно (льох), яке знаходилось на даній земельній ділянці. Відповідно до ст.60 ЦПК України: 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною позивачки не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належності житлового будинку позивачу, факту надання спірної земельної ділянки позивачу у користування, оскільки право власності чи користування житловим будинком не означає надання права власності чи користування земельною ділянкою, факту вилучення земельної ділянки, підстав для отримання позивачем квартири, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 171 ЖК України, у разі знесення жилих будинків, що є в приватній власності громадян, у зв'язку з вилученням земельних ділянок для державних або громадських потреб зазначеним громадянам, членам їх сімей, а також іншим громадянам, які постійно проживають у цих будинках, надаються за встановленими нормами квартири в будинках державного або громадського житлового фонду. Крім того, власникам жилих будинків на їх вибір або сплачується вартість будинків, будівель та пристроїв, що зносяться, або надається право використати матеріали від розбирання цих будинків, будівель та пристроїв за своїм розсудом. Відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами. Що стосується клопотання сторони відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, то суд приходить до висновку про його необгрунтованість та неможливість його задоволення.

Outcome: dismissed