Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 28 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 132. Посилається на те, що 28 червня 2004 року він уклав шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння. На даний час вони спільного господарства вони не ведуть, мають різні бюджети, проживають окремо, подружні відносини між ними припинені. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки це буде суперечити інтересам кожного з них, а тому вони не мають намірів для збереження сім?ї. Спору про місце проживання дітей між ними немає. На підтвердження факту одруження позивач надав свідоцтво про одруження від 28.08.2004, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області. Факт народження дітей підтверджений копією свідоцтва про народження [PERSON] , що видане 02.12.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження [PERSON] , що видане 04.08.2009 виконавчим комітетом Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, серії [NUMBER] № 126657. Позивач [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, шлюб просить розірвати. Відповідач [PERSON] також подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. У відповідності до положень ст.ст. 3, 24 СК України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України врегульовано, що дружина та чоловік зобов?язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім?ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, за правилами якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України врегульовано, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України. З урахуванням визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, питання судових витрат слід вирішити у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved