Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні майном, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач та відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Зазначив, що відповідачі постійно чинять йому перешкоди у проживанні вданій квартирі, змінюють замки до дверей та перешкоджають користуватися місцями загального користування, встановили замок на двері до кухні, постійно вимикають світло та водопостачання у вбиральні та ванній, таким чином позивач фактично позбавлений можливості користуватися приміщеннями загального користування та проживати в своїй кімнаті, яка належить йому на праві власності. Враховуючи викладене, а також посилаючись на те, що його права володіти, розпоряджатися та користуватися належним йому майном порушені, просив суд зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом надання вільного доступу до квартири не чинити перешкоди у користуванні квартирою та визначити порядок користування загальними приміщеннями. Ухвалою суду від 13.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. [PERSON] є власником 26/100 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2004 посвідченого ПНКМНО Бочковою Н.Г. зареєстрованого в реєстрі за №3-2329 /а.с. 10-11/. Квартира складається з трьох житлових кімнат: 14,9 кв.м., 20,3 кв.м. та 21,3 кв.м., загальною площею 56,5 кв.м. /а.с.16-17/. Згідно договору найму житла позивачу належить житлова кімната площею 14,9 кв.м. /а.с.19/. Позивач сплачує житлово-комунальні послуги та інші витрати пов`язані з утриманням нерухомого майна /а.с. 20-23/. Відповідачі постійно чинять перешкоди у користуванні належним позивачу на праві власності нерухомого майном та місцями загального користування, в зв`язку з чим останнім до Дарницького УПГУНП в м. Києві було написано ряд заяв з приводу суперечок та конфліктів, які виникали з іншими співвласниками /а.с. 24-34/. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Окрім того, Конституцією України у ст. 41 та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, беручи до уваги принцип непорушності права власності, а також зважаючи на те, що позивач не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його реалізації, суд вважає за доцільне зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою та встановити порядок користування квартирою з метою уникнення подальших конфліктів, виділивши позивачу кімнату площею 14,9 кв.м., відповідачамкімнати площею 20,3 кв.м. та 21,3 кв.м. відповідно, кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню, балкон залишити в загальному користуванні, що в свою чергу не суперечитиме вимогам чинного законодавства та відповідатиме частці співвласників у майні. Разом з тим, суд вважає, що в задоволення вимоги щодо усунення тварин з квартири слід відмовити, оскільки відповідачі також є співвласниками квартири, а відтак мають право на утримання тварин на частині житлової площі належної їм. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial