Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, вона є власникам квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі зареєстрована позивач, та відповідач. Проте понад 5 років відповідач не проживає за вищевказаною адресою. При цьому, позивачка змушена сплачувати повністю комунальні послуги. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.02.2020 р. відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог та просила ухвалити заочне рішення суду. Відповідачу судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надходив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Суд розглянув справу в порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та за відсутності клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності житла № 19213/п від 06.11.2000 року, зареєстровано за № 39021 від 21.11.2000 р. та договорами дарування частин квартири від 12.12.2008 р., зареєстрований за № 10-1669 та від 30.07.2013 р., зареєстрований за № 3829. Відповідно до інформації Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 09.01.2020 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , 1957 року народження, [PERSON] , 1983 року народження, [PERSON] , 1962 року народження, [PERSON] , 1987 року народження. Відповідно до копії міграційної картки серії [NUMBER] з відміткою прикордонної служби про перетин кордону Росії [PERSON] у 24.12.2014 році, відповідними штампами постійно продовжується термін перебування відповідача у м. Новоросійську Краснодарського краю РФ, 05.05.2016 року подано заяву на право постійного перебування у РФ. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Головою правління Споживчого кооперативу МЖК «Машинобудівників», за адресою: [ADDRESS] , проживає одна людина - [PERSON] . За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачкою жодним чином не були спростовані доводи даного позову. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач більше року з власного бажання не проживає у спірному домоволодінні, останній добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Щодо вимоги про зняття відповідача з реєстрації у спірній квартирі, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а тому необхідно дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зняття відповідача з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: partial