Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в ході розгялу справи якого був уточнений, в якому просить визнати недійсними договори дарування від 08.11.2016 р., за змістом яких [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв квартири [ADDRESS] та № 73-а по вул. Героїв Праці, 28 в м. Харкові, скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» [PERSON] № 29359616 від 21.04.2016 про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Московського райононго суду по справі № 643/724/16-ц, скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса [PERSON] № 32280471 від 08.11.2016 про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування від 08.11.2016 (реєстровий № 4401), скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» [PERSON] № 29360723 від 21.04.2016 про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру № 73-а по по вул. Героїв Праці, 28 в м. Харкові на підставі рішення Московського райононго суду по справі № 643/724/16-ц, скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса [PERSON] № 32280428 від 08.11.2016 про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування від 08.11.2016 (реєстровий № 4401), скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» [PERSON] № 29358535 від 21.04.2016 про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру № 73-а по по вул. Валентинівській, 23 в м. Харкові на підставі рішення Московського райононго суду по справі № 643/724/16-ц, витребувати квартири [ADDRESS]; № 73-а по вул. Академіка Павлова, 140-в у м. Харкові з чужого незаконного володіння від добросовісного набувача [PERSON] на користь Харківської міської ради, витребувати квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння від [PERSON] на користь Харківської міської ради. Представник позивача уточнену позовну заяву підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі. Інші сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог законодавства. Відповідно до положень ст. ст.\~169,\~197,\~224 ЦПК України\~суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами із ухваленням заочного рішення по справі. Суд, дослідивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.03.2016 р. по цивільній справі №2/643/724/16-ц позов [PERSON] до [PERSON] задоволено. Стягнуто з відповідача суму боргу за договором позики від 07.05.2014 в розмірі 35 тис. грн. та визнано за позивачем право власності на квартири: -№73-а (загальною площею 17,0 кв.м., житловою площею 10,8 кв.м.) в житловому будинку по вул. Валентинівській, 23 у м. Харкові; -№73-а (загальною площею 23,2 кв.м., житловою площею 7,4 кв.м.) в житловому будинку по вул. Героїв Праці, 28 у м. Харкові; -№73-а (загальною площею 23,2 кв.м., житловою площею 7,4 кв.м.) в житловому будинку по вул. Академіка Павлова, 140-в у м. Харкові. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.11.2016 р. рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.03.2016 р. скасовано та відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Рішенням 12 сесії Харківської міської Ради народних депутатів 1 скликання від 28.09.1992 р. «Про комунальну власність міста» будинки по вул. Валентинівській, 23; вул. Героїв Праці, 28; вул. Академіка Павлова, 140-в у м. Харкові прийняті до комунальної власності м. Харкова. Відповідно до інформації управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна від 07.12.2016 р. № 20750 приватизація квартир № 73-а по вул. Валентинівській, 23; № 73-а по вул. Героїв Праці, 28; № 73-а по вул. Академіка Павлова, 140-в у м. Харкові не проводилась. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 30.11.2016 р. вбачається, що право власності на квартири [ADDRESS]; № 73-а по вул. Героїв Праці, 28; № 73-а по вул. Академіка Павлова, 140-в у м. Харкові було зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.03.2016 р. у цивільній справі №643/724/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. В подальшому [PERSON] за договорами дарування від 08.11.2016 р. подарував квартири [ADDRESS] та № 73-а по вул. Героїв Праці, 28 [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. З ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як вбачається з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі -Пленум) відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Незаконність набуття [PERSON] права власності на зазначені квартири вказує на невідповідність укладеного у подальшому з [PERSON] договорами дарування вимогам ч. 2 ст. 718 ЦК України, якою передбачено, що дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє. При цьому, спірним договором дарування порушуються інтереси Харківської міської ради, як власного житлового приміщення: володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном. Харківська міська рада в розумінні ч. З ст. 215 ЦК України є особою, заінтересованою у визнанні оспорюваного правочину судом недійсними. За таких обставин, порушені інтереси територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, які підлягають захисту шляхом визнання недійсними спірних правочинів. Такий спосіб захисту порушених інтересів не суперечить розясненням, наведеним у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону). Згідно ч. 1 ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі визнання недійсними договорів, на підставі яких прийнято спірне рішення про державну реєстрацію права власності (тобто, в розумінні п. 1 ч. 1 ст.19 Закону не є таким, що укладений у порядку, встановленому законом), відповідне рішення про державну реєстрацію підлягає скасуванню, оскільки порушує гарантовані державою засади достовірності зареєстрованих прав на нерухоме майно (ч. 2 ст. З Закону). Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону, п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 р., у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на спірні квартири за [PERSON] та [PERSON] унеможливлює Харківську міську раду вільно володіти, користуватись та розпоряджатись вказаними квартирами (приміщеннями), що зумовлює необхідність визнання договорів дарування недійсними, скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно та витребування вказаних квартир з чужого незаконного володіння - в судовому порядку. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно ч. 1 ст. 658 ЦК України, право продажу товару належить його власнику. Відповідно до ст. ЗЗ0 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно із ч. З ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до постанови Верховного суду України від 17.12.2014 по справі № 6-140цс, власник може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, котра є останнім набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене, та без визнання попередніх угод недійсними. Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній в ухвалі від 11.03.2009р. «Про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння», в разі, якщо скасуванню рішення суду, за яким було визнано право власності, передувало відчуження майна на користь третьої особи, то останній не набуває права власності на дане майно, а отже, законний власник має право витребувати майно від такого набувача, який без відповідної правової підстави володіє ним. Відповідно до ст. ЗЗ0 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно із ч. З ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Статтею 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У звязку з тим, що ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.11.2016 скасовано рішення суду, на підставі якого право власності було визнано за [PERSON], та оскільки спірні квартири [ADDRESS]; № 73-а по вул. Героїв Праці, 28; № 73-а по вул. Академіка Павлова, 140-в у м. Харкові не приватизовувались, а відтак повинні перебувати у комунальній власності територіальної громади м. Харкова, вказане майно є таким, що вибуло з володіння Харківської міської ради не з її волі, та може бути витребувано навіть у добросовісного набувача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved