Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому вказав, що він являється спадкоємцем майна матері [PERSON], яка померла у квітні 2014 року. За її заповітом успадкував і є власником 21/100 часток будинковолодіння по вул. 22 Січня №17 у смт.Підволочиську. У березні 2015 року ним було виявлено деякі невідповідності при оформленні договору купівлі-продажу частини будинковолодіння по вул. 22 Січня, яке після розлучення із [PERSON] отримав у власність [PERSON] і продав [PERSON] а саме: - у договорі купівлі-продажу вказано, що продається ? частина житлового будинку і у складі майна, яке продавалося, були зазначені прибудова з підвалом та хлів, що становить 17/100 від цілого домоволодіння. Разом з тим, згідно рішення Підволочиського райсуду від 17.06.2005 р. ці приміщення не належали на момент продажу [PERSON]; - частка його матері [PERSON] становить 21/100 від загальної вартості будинковолодіння, а [PERSON]- 17/100. Тому вказана у договорі купівлі-продажу ? частина не відповідає дійсності. Вказані розбіжності змусили позивача звернутися до Підволочиського райБТІ і з отриманої відповіді вияснив, що загальна оціночна вартість майна [PERSON] і [PERSON] на момент продажу станом на 08.12.2006 р. становить 33621 грн. Тобто згідно договору купівлі-продажу від 08.12.2006 р. [PERSON] продав, а [PERSON] купив майно, яке належало матері позивача [PERSON] Посилаючись на ст. ст. 203, 215, 316, 317, 321, 387, 391, 392, 1218 ЦК України, позивач просить суд: -визнати (підтвердити) його право власності на 21/100 будинковолодіння по вул. 22 Січня №17 у смт.Підволочиську, а саме на частину житлового будинку (в генплані під літерою А) з прибудовою і двома підвалами загальною площею 53,1 кв.м. і житловою площею 23,2 кв.м., хлів (в генплані під літерою В), виділених при розподілі житлового будинку і господарських будівель [PERSON] рішенням Підволочиського райсуду від 17.06.2005 р.; -визнати частково недійсним в сумі 14\~036 грн договір купівлі-продажу і викласти його в такій редакції: відчужується частина житлового будинку (зазначеного в генплані під літ.А) що складається з двох кімнат площею 13,9 та 17,3 кв.м., кладова площею 2,7 кв.м., літня кухня та підвал під нею (зазначеного в генплані під літ Ж) що становить 17/100 від цілого будинковолодіння. Інвентаризаційна оцінка 17/100 від цілого будинковолодіння становить 14793 грн. Вартість продажу 11364 грн.; -зобов'язати Підволочиську державну нотаріальну контору внести зміни в договір з врахуванням рішення суду про його часткову недійсність; -зобов'язати БТІ Підволочиського району внести виправлення в державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обмежень; -стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 487грн 20 коп., послуги банку 8,0 грн, вартість послуг БТІ 63, 36 грн; вартість копіювання та друку документів 153, 75 грн; компенсувати витрати, що пов'язані з явкою до суду за час відволікання від звичайних занять, інші понесені судові витрати відповідно до наданих платіжних квитанцій. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позові і доповнив: 31.03.2008 р. [PERSON] першим зареєстрував своє право власності на придбане майно у Підволочиському БТІ. У його власність перейшло майно, яке належить позивачу і тому у подальшому його право на власність може бути оспореним. Відповідач [PERSON] своїми поясненнями підтвердив, що він не продавав [PERSON] прибудови з підвалом, оскільки це майно належало [PERSON], хлів під літерою (В) він також не продавав, оскільки він належав третьому співвласникові будинку Мартинюк. Після укладення угоди купівлі-продажу він тексту угоди не читав, а тому вважає запис у ньому щодо вказаного майна - помилковим. Представник відповідача [PERSON] пояснила: [PERSON] продав [PERSON] частину будинку із приміщеннями, однак не продавав прибудови з підвалом та хліва під літерою (В), оскільки хлів належить Мартинюк. У договорі купівлі-продажу ці об'єкти продажу вказані помилково. Ні вона, ні [PERSON] із самим текстом договору не ознайомлювалися повністю. Відповідач [PERSON] в суд не з'явився, про дату розгляду справи сповіщений належним чином. У письмовому запереченні він вказав, що не являється фахівцем з оцінки майна, а тому у нього не було жодних сумнівів у правильності витягу, який надали спеціалісти БТІ. При цьому вважає, що він до складання цього витягу не має жодного відношення. Крім того вказав на вимоги ст.257, 267 ЦК України щодо трирічного терміну позовної давності. Представник третьої особи - Підволочиської державної нотаріальної контори в суд не з'явився. У поданій заяві вказав прохання справу розглянути без його участі; договір посвідчений на підставі поданої нотаріусу документації, в тому числі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого БТІ Підволочиського району. Проти вимог позивача внести зміни в договір купівлі-продажу з врахуванням рішення суду про його часткову недійсність заперечив, оскільки виконати їх буде неможливо, так як вони суперечать природі посвідченого договору та нормам цивільного законодавства України. Представник третьої особи бюро технічної інвентаризації Підволочиського району [PERSON] позов визнала і пояснила: при видачі витягу щодо об'єктів нерухомості для посвідчення нотаріальної угоди, реєстратором було помилково вказано про належність [PERSON] хліва під літерою «В», прибудови з підвалом, тому ці об'єкти не могли бути об'єктом продажу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: 08.12.2006 р., між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори. Згідно цього договору [PERSON] продав [PERSON] ? частину житлового будинку, що становить 17/100 частин від цілого домоволодіння №17 по вулиці 22 Січня у смт. Підволочиську. Відчужується: ? частин житлового будинку з прибудовою та підвалом, цегла, зазначена у генплані під літ.»А», хлів цегла, зазначений генплані під літ. «В», літня кухня з підвалом, цегла, зазначена у генплані під літ.»Ж», 17/100 огорожі та замощення. Ці 17/100 частин від цілого домоволодіння належать [PERSON] на підставі рішення Підволочиського райсуду від 17.06.2005 р. та зареєстровано Підволочиським райБТІ 17 жовтня 2006 року в реєстрову книгу 01д за реєстраційним №216. Разом з тим, відповідно до резолютивної частини рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17.06.2005 р. [PERSON] було виділено ? частину будинковолодіння крім підвалу 111: -кімнату 2-2 площею 139 кв.м. вартістю 7374гр.; -кімнату 2-4 площею 17,3 кв.м. вартістю 9813гр.; -кладову 2-3 площею 2,7кв.м. вартістю 1531гр.; -літню кухню вартістю 2650гр. і підвал під літньою кухнею вартістю 530гр., а всього на суму 21898гр., що становить 44/100 ідеальних долей. Тобто, продавцю [PERSON] не належали об'єкти: прибудова з підвалом та хлів під літерою (В). При огляді справи, наданої Підволочиською нотаріальною конторою виявлено, що нотаріусу для посвідчення оспорюваного договору купівлі-продажу був наданий витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, у якому вказаний опис об'єкта. На звороті реєстратором Підволочиського БТІ зроблена відмітка: «відчужується ? частина житлового будинку з прибудовою та підвалом, хлів літ. «В», літня кухня з підвалом, літ.»Ж», 17/100 огорожі та замощення, що становить 17/100 частин від цілого домоволодіння». Зазначена примітка реєстратора суперечить рішенню Підволочиського райсуду щодо того, які саме об'єкти були виділені [PERSON], в результаті чого у договорі купівлі-продажу зазначено про продаж приміщень, не виділених продавцю [PERSON] згідно рішення суду, а саме: прибудови із підвалом та хліва (літера В). Таким чином, судом установлено, що в результаті укладеного договору купівлі-продажу, набувачу [PERSON] було незаконно відчужено [PERSON] майно, йому не належне, а саме: прибудова з підвалом та хлів (літера В). За загальним положенням про договір (частина перша статті 626 ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. У випадку недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ст.203 ЦК України, відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України, такий правочин визнається недійсним. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 20.02.2015 р. державним нотаріусом Підволочиської державної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, згідно якого [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] Спадщина складається із: 21/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями №17 по вул. 22 Січня в смт. Підволочиську, яка належала померлій [PERSON] на підставі рішення Підволочиського районного суду від 17.06.2005 р. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серія, ЕАМ № 491759 індексний номер 12598052, виданий 12.11.2013 Реєстраційною службою Підволочиського районного управління юстиції. Опис 21/100 частки: житловий будинок з прибудовою і двома підвалами загальною площею 53,1кв.м., житловою площею 23,2кв.м., зазначений під літ.»А» (цегла), хлів «Б» (цегла). Таким чином, позивач [PERSON] являється спадкоємцем майна [PERSON] і відповідно до ст.1218 ЦК України, до нього перейшли всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тому він вправі, виходячи із вищенаведеного, звернутися до суду за захистом порушеного права спадкодавця [PERSON], а на даний час порушеного і його, як спадкоємця. Згідно із частиною другою статті 16, частиною третьою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу 08.12.2006 року, продавець [PERSON] та покупець [PERSON], тобто сторони договору, своїми підписами завірили Витяг, виданий БТІ Підволочиського району із неправдивими відомостями, що потягло відчуження неналежного стороні майна. Цим самим частково порушене право власності позивача, а тому це порушене право підлягає захисту у судовому порядку: договір купівлі-продажу слід визнати частково недійсним у частині продажу та купівлі відповідно - прибудови з підвалом, зазначених у генплані під літ.»А». Предмет купівлі-продажу хлів( цегла), зазначений у генплані під літ. «В» належний власнику Мартинюк. Тому, оскільки позивач не являється власником цього хліва, то заявлені ним вимоги про визнання частково недійсним договору у частині купівлі-продажу хліва під літерою (В) слід відмовити, оскільки з позовом з приводу порушеного права вправі звернутися лише власник майна. Проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовільнити частково: Визнати договір купівлі-продажу від 08.12.2006 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] - частково недійсним у частині продажу та купівлі відповідно - прибудови з підвалом, зазначених у генплані під літ.»А». Визнати за [PERSON] право власності на 21/100 будинковолодіння по вул. 22 Січня №17 у смт.Підволочиську Тернопільської області, а саме: на частину житлового будинку (в генплані під літерою А) з прибудовою і двома підвалами загальною площею 53,1 кв.м. і житловою площею 23,2 кв.м., зазначений під літ. «А» (цегла), хлів Б (цегла). Згідно ст.13 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. А тому у задоволенні вимог позивача про зобов'язання Підволочиської державної контори та бюро технічної інвентаризації Підволочиського району про внесення виправлення у державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обмежень відмовити, оскільки виконання зазначеного рішення суду підлягає виконанню за зверненням особи. Щодо посилання відповідача [PERSON] на трирічну позовну давність, то, зважаючи на те, що позивач виявив розбіжності лише при ознайомленні із спадковою справою у березні 2015 року, суд вважає, що цей строк не пропущений. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] поніс витрати, підтверджені ним документально: сплатив судовий збір у розмірі 472,20 гр. вартість послуг БТІ 63,36гр.; вартість копіювання та друку документів 153,75гр., всього на суму 689 гр. А тому із відповідачів [PERSON], [PERSON] слід стягнути в користь позивача солідарно вказану суму. Разом з тим, оскільки [PERSON] являється ветераном, учасником війни, то відповідно до Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» він звільнений від оплати витрат по судовому збору. Виходячи із наведеного, належні до відшкодування витрати по судовому збору слід покласти на відповідача [PERSON] У вимогах про компенсацію інших витрат, пов'язаних з явкою до суду за час відволікання від звичайних занять, інших понесених судових витрат слід відмовити.

Outcome: partial