Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, успадкував 88/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . На даний час частка майна позивача становить 78/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачка з 19.12.2015 року зареєстрована за вказаною адресою, вона не є родичкою або членом сім`ї позивача. З 2015 року не проживає за місцем реєстрації, витрати по сплаті комунальних послуг не несе, утриманням квартири не займається, особисті речі її відсутні. Реєстрація [PERSON] в будинку позивача порушує його права, як власника. Ухвалою від 05.04.2021 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 16.08.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав свої повноваження представнику, який подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзивів на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відповідачка не надала. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представниці позивачки на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Нікодон О.О., від 09.04.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-346 [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] , 81/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №246805278 від 03.03.2021 року [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 78/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] , 1988 року народження зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Відповідно до акта від 20.02.2021 року, складеного квартальним комітетом №6, [PERSON] , [INFO] , як до реєстрації так і після за вказною адресою ніколи не проживала і проживає, її особистих речей і іншого майна за даною адресою немає. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з порівняльного аналізу норм статей 383, 321,391, 405 ЦК України та статей 64, 150, 156 ЖК Української РСР, слід дійти висновку, що положення статей 381, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі й тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16). Аналізуючи зазначені обставини та докази, які надані суду, у їх сукупності, суд вважає, що відповідачка є такою особою, що втратила право користуватися житловим приміщенням за вказаною адресою. На підставі ст. ст. 316, 317, 321, 355, 369, 391 ЦК України,

Outcome: approved