Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до ДП «Інвестжитло» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, третя особа [PERSON], посилаючись на наступні обставини. 12 грудня 2007 року водій [PERSON], керуючи автобусом марки «Лаз», державний реєстраційний номер 460-12ОВ, допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Вказана дорожньо-транспортна пригода призвела до заподіяння певних механічних пошкоджень зазначеній власності [PERSON] [PERSON] чином, позивач вважає, що відшкодовувати заподіяні матеріальні збитки та компенсувати заподіяну моральну шкоду повинно підприємство-відповідач, оскільки [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Інвестжитло» й керував належним підприємству автомобілем. Позивач у судове засідання зявився, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник ДП «Інвестжитло» у судові засідання не зявився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. [PERSON] у судове засідання зявився, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у звязку з неявкою відповідача за даною цивільною справою, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення позивача, [PERSON] за суттю, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ДП «Інвестжитло» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, третя особа [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, 12 грудня 2007 року водій [PERSON], керуючи автобусом марки «Лаз», державний реєстраційний номер 460-12ОВ, допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Вказана дорожньо-транспортна пригода призвела до заподіяння певних механічних пошкоджень зазначеній власності [PERSON] [PERSON] чином, позивач вважає, що відшкодовувати заподіяні матеріальні збитки та компенсувати заподіяну моральну шкоду повинно підприємство-відповідач, оскільки [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Інвестжитло» й керував належним підприємству автомобілем. Вказані обставини й вина водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 12 грудня 2007 року за участю згаданих автотранспортних засобів підтверджується Постановою Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2007 року. Як регламентує ст. 61 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водночас, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд переконаний, що відповідна пригода відбулась з вини робітника ДП «Інвестжитло» [PERSON], який на той момент перебував у трудових відносинах з данним підприємством, та припустив порушення правил дорожнього руху України, що підтверджується вказаною Постановою Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2007 року. Так, суд визнає вказані факти визнаними та такими, що не підлягають подальшому доказуванню. У відповідності до висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №966 від 22 січня 2008 року, вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля марки «Мерседес», державний реєстраційний номер [NUMBER], вартість матеріальних збитків внаслідок аварійного пошкодження, складає 2159 гривень 59 копійок. Як зазначає ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Згідно ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Так, суд вважає вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення ДП «Інвестжитло» на його користь суму заподіяних матеріальних збитків у розмірі 2159 гривень 59 копійок обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 23 ч.1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі ч.2 данної норми ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо членів її сімї чи близьких родичів; а також, на ряду з іншим, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно ст. 23 ч.3 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. Як регламентує ч.4 вказаної статті ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Адже, зважаючи на вимоги позивача щодо компенсації заподіяної йому моральної шкоди, суд визнає, що [PERSON] неправомірною поведінкою робітника підприємства-відповідача дійсно було заподіяно певної моральної шкоди. Та, спираючись на принцип виваженості, розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з ДП «Інвестжитло» на користь позивача суму компенсації заподіяної моральної шкоди, що полягала сукупно у стражданнях, яких останній зазнав у звязку з пошкодженням йому автотранспортного засобу у розмірі 1000 гривень. В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу, та витрати, повязані з проведенням судових експертиз. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ДП «Інвестжитло» на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial