Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідача, третьої особи про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 374 174 гривні 00 копійок та моральної шкоди в розмірі 300 000 гривень 00 копійок, завданих незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2015 внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень за ч.1 ст.368 та ч.2 ст.419 КК України та 26.06.2018 йому повідомлено про підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 07.07.2015 йому було обрано запобіжний захід у виді особистого зобовязання. 21.08.2015 слідчим військової прокуратури Івано-Франківської області йому було повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368 та ч.3 ст.426 КК України. Вироком Верховинського районного суду від 09.09.2016 залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.02.2017, його було засуджено за ч.3 ст.426 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.\~75\~КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладено обовязки передбачені ст. 76 КК України.\~Постановою Касаційного\~кримінального суду\~у складі\~Верховного Суду\~від 17.05.2018\~скасовано дані\~рішення судів\~і закрито\~кримінальне провадження\~щодо [PERSON]\~на підставі\~п.2\~ч.1\~ст.284\~КПК України\~за відсутності\~в діянні\~складу кримінального\~правопорушення.\~А тому\~вважає,\~що у\~відповідності до\~вимог ч.ч.1,2\~ст.1176\~ЦК України\~та Закону\~України «Про\~порядок відшкодування\~шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» має право\~на відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок незаконного засудження за період з 25.06.2015 по 17.05.2018. При цьому, розмір матеріальної шкоди, яка полягала в неотриманні грошового забезпечення в розмірі 332 924 грн та 41 250 грн коштів сплачених за надання правової допомоги під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження, визначено в розмірі 374 174 грн. Розмір моральної шкоди з урахування мінімальної заробітної плати, тривалості часу його перебування під слідством і судом, глибини душевних страждань, яких він зазнав під час слідства та суду, позбавлення його можливості реалізації своїх здібностей, інших негативних наслідків морального характеру він визначив в розмірі 300 000 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 08.08.2018 відкрито провадження в справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Відповідачем подано до суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності на Державну казначейську службу України за дії інших органів чи органів місцевого самоврядування. Крім того постановою Верховного Суду України від 17.05.2017 скасовано рішення суду щодо [PERSON] за субєктним складом, проте в даній постанові не спростовується сам факт вчинення злочину, а також дії правоохоронних органів не визнано незаконними, що є необхідною умовою для відшкодування моральної шкоди. При цьому розмір моральної шкоди, що визначений позивачем в сумі 300 000 грн не підтверджено жодними доказами, не наведено обґрунтувань з чого при її визначенні він виходив, та в чому вона полягає. Також вважає безпідставними вимоги щодо стягнення втраченого заробітку, оскільки як на час розслідування так і на момент ухвалення судом рішення, позивач в жодних трудових відносинах не перебував, він був звільнений з військової служби через службову невідповідність. Третьою особою у визначений ухвалою суду процесуальний строк пояснення щодо позову, подано не було. Ухвалами суду від 27.11.2018 в задоволенні клопотання представника відповідача Державної казначейської служби України, [PERSON] про залучення до участі в справі співвідповідачів Державну прикордонну службу України та Міністерство оборони України, відмовлено за його безпідставністю та закрито підготовче провадження в справі, розгляд справи призначено в режимі відеоконференції. Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 374 174 грн. та моральної шкоди у розмірі 300 000 грн. При цьому заявила клопотання про стягнення витрат, повязаних з розглядом справи, докази на підтвердження яких нею буде подано протягом пяти днів після ухвалення рішення суду. Представник відповідача Державної казначейської служби України, [PERSON] позовні вимоги заперечила з підстав наведених у відзиві на позов. Додатково вказала, що відшкодування на користь позивача 41250 грн витрат за надання правової допомоги з посиланням на правову позицію ВС від 27.06.2018 в справі №826/1216/16, то така стягненню не підлягає, оскільки витрати на правову допомогу понесені позивачем за період з 2015 по 2017 роки до набрання чинності новою редакцією ЦПК, і про їх відшкодування позивач мав заявляти безпосередньо у судових засіданнях. Просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа, Військова прокуратура Івано-Франківського гарнізону військової прокуратури Західного регіону України участь свого представника в судове засідання не забезпечила. Прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону [PERSON] 19.12.2018 подано заяву про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю в іншій справі. Однак наведені у заяві підстави для відкладення розгляду справи не можуть бути визнані судом поважними, оскільки третя особа являється державним органом, який у випадку не можливості явки одного представника у судове засідання вправі забезпечити явку іншого представника. А тому у відповідності до положень ч.1, п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи. Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд задовольняє позов частково з таких підстав. Судом встановлено, що 25.06.2015 відносно [PERSON] внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.368 КК України та 06.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.426 КК України (а.с.7-9). Вироком Верховинського районного суду від 09.09.2016 залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.02.2017 (а.с.10-17), [PERSON] було засуджено за ч.3 ст.426 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладено на нього обовязки передбачені ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Запобіжній захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній особисте зобовязання. Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17.05.2018 (а.с.18-21) скасовано вирок Верховинського районного суду від 09.09.2016 та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.02.2017 щодо [PERSON], кримінальне провадження щодо [PERSON] за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.426 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові\~основи боротьби\~з організованою\~злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених в частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Статтею 2\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури та\~суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутність у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду», у випадку незаконного засудження громадянинові відшкодовуються, зокрема: 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 4) суми, сплачені громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Статтею 4\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури та\~суду» визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4, і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Згідно ч. 1 ст.\~1173\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади, відшкодовується Державою незалежно від вини цього органу. Відповідно ч. 1 ст.\~1176\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується Державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства. Таким чином, з наведеного вбачається, що [PERSON] будучи незаконно засудженим, кримінальне провадження відносно якого закрито за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, має право зокрема на відшкодування заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок незаконних дій, сум, сплачених у звязку з наданням йому юридичної допомоги та моральної шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду». З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу начальника 31 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 07.07.2015 №133-ос (а.с.22), припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби старшого сержанта [PERSON], дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Шибени» ІІІ категорії (тип В), звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України та ст.26 ч.8 п. «е» (через службову невідповідність осіб рядового, начальницького і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обовязків) Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» без надання права носіння військової форми одягу. Оскільки з позивачем було розірвано трудові відносини з ініціативи роботодавця шляхом звільнення із військової служби через службову невідповідність займаній посаді одразу після внесення відомостей в ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, чим фактично був відсторонений від виконання посадових обовязків внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, в подальшому за яке він був незаконно засуджений, а згодом провадження закрите Верховним Судом, і внаслідок таких дій він був позбавлений можливості отримувати заробітну плату (доходи), а тому наявні правові підстави для відшкодування позивачу заробітку, які він втратив внаслідок цих незаконних дій. При визначенні розміру матеріальної шкоди у вигляді заробітку та інших грошових доходів, які позивач [PERSON] втратив внаслідок незаконних дій, суд враховує положення ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду», згідно якої розмір сум заробітку та інших грошових доходів, які особа втратила внаслідок незаконних дій, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади). Оскільки контракт з [PERSON] припинено (розірвано) та звільнено його з військової служби 07.07.2015, а постанова про закриття відносно нього кримінального провадження ухвалена Верховним Судом 17.05.2018, а тому період за який позивач має право на відшкодування втраченого заробітку, внаслідок його звільнення з роботи, слід рахувати з 07.07.2015 до 17.05.2018. Згідно представлених позивачем довідок розмір не одержаного [PERSON] заробітку за даний період становить 333 964 грн. 10 коп. (а.с.23-27). Також, як вбачається з наданого позивачем звіту про надані юридичні послуги згідно договору №б/н та фіскального чеку №444001 від 27.07.2018 (а.с.28-29) [PERSON] за договором від 23.07.2015 за надання юридичної допомоги АО «Поляк і Партнери» в ході розгляду кримінального провадження, сплачено 41 250,00 грн. Оскільки позивач довів факти викладені у позові щодо завдання йому матеріальної шкоди у вигляді заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють досудове слідство, прокуратури та суду, а також витрат повязаних з наданням йому юридичної допомоги, а тому позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення, і на користь позивача слід стягнути визначений позивачем розмір втраченого грошового забезпечення в сумі 332 924 грн. та 41 250 грн. за надання юридичної допомоги, а всього 374 174 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Частинами 2, 3 ст.\~23\~ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у звязку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно з ч. 2 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою. Відповідно до ч. 2, 3 ст.\~13\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури та\~суду» визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом провадиться відповідно до розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII, розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 становить 3 723 грн. Судом, у відповідності із ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», здійснено розрахунок мінімального розміру моральної шкоди завданої позивачу незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду, відповідно до якого за період перебування позивача під слідством та судом, а саме з 26.06.2015 по 17.05.2018 (34 місяці 22 дні) сума шкоди складає 129 312 грн. 20 коп. ((34 місяці х 3 723 грн. = 126 582 грн.) + (22 дні х 124,1 грн. ( 3723 грн. : 30 днів))= 2730,20 грн.)). Позивач з урахуванням мінімального розміру моральної шкоди просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 300 000 грн., вказуючи, що такий ним визначено з урахуванням тривалості часу його перебування під слідством і судом, глибини душевних страждань, яких він зазнав під час слідства та суду, позбавлення його можливості реалізації своїх здібностей, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995\~року №4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, пов'язаних із перебування позивача протягом вказаного періоду (34 місяці і 22 дні) під слідством та судом, що призвело до порушення нормальних життєвих звязків, суд з урахуванням засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у більшому розмірі, ніж мінімально визначений законом (в даному випадку 129 312 грн. 20 коп.), і визначає його в сумі 200 000 грн, що буде відповідати тим критеріям, які підлягають врахуванню при визначенні такого відшкодування. А тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Визначені судом розміри відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають безспірному списанню казначейством з відповідного рахунку Державного бюджету України, як це передбачено п. 35 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників». Щодо судових витрат у справі суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки, представником позивача у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України до закінчення судових дебатів у справі заявлено відповідне клопотання щодо представлення доказів на підтвердження розміру витрат, які позивач поніс у звязку з розглядом справи, а тому суд при винесенні рішення не вирішує питання щодо розподілу понесених [PERSON] витрат повязаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді сплати судового збору за даною категорією справи, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

Outcome: partial