Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту сумісного проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно, та уточнивши 24.10.2017 року свої позовні вимоги остаточно просить суд: встановити факт спільного проживання однією сімєю [PERSON], [INFO] та померлої 21.08.2002 року [PERSON] з 1995 року по 2002 рік; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоівнівка відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0201858, виданому Білгород-Дністровською РДА 16.01.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 16.01.1997 року за № 856; визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) , розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоівнівка відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0201858, виданому Білгород-Дністровською РДА 16.01.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 16.01.1997 року за № 856, вказуючи, що 21.08.2002 року померла спадкодавець [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с.Руськоівнівка відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0201858, виданому Білгород-Дністровською РДА 16.01.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 16.01.1997 року за № 856. Він звертався до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданих заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 21.08.2002 року померла спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №315427, виданим Руськоіванівською сільською радою 22.08.2002 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с.Руськоівнівка, що належала померлій відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0201858, виданому Білгород-Дністровською РДА 16.01.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 16.01.1997 року за № 856. Позивач у своєму позові зазначає, що звертався до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у звязку із тим, що він не є спадкоємцем за законом, а заповіт спадкодавець не складала. Крім того, спадкодавцем не було отримано правовстановлюючого документу на земельну ділянку. А, отже, задля можливості заявити про свої спадкові права позивач і звернувся з вимогами про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 1995 року по 2002 рік. В обґрунтування своїх вимог надав до матеріалів справи довідки та заяви свідків. Так, відповідно до довідки № 376 від 17.10.2017 року, виданої Руськоіванівською сільською радою, [PERSON] фактично мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно довідки № 375 від 17.10.2017 року, виданої Руськоіванівською сільською радою, гр. [PERSON] ([INFO]) дійсно фактично мешкав з померлою 21.08.2002 року [PERSON], за адресою: с. Руськоіванівка, вул. Першотравнева, 72, вів разом з нею спільне господарство з 1996 року по день смерті, надавав померлій фізичну допомогу, провів її поховання. Факт того, що [PERSON] дійсно мешкав та вів спільне господарство з померлою [PERSON] з 1996 року по день смерті підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON], згідно наданих до матеріалів справи заяв. Виходячи із приписів чинного законодавства, право на спадкування за законом осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю, будучи вперше закріпленим новим ЦК, разом з тим може поширюватися на відносини, які виникли у зв'язку з відкриттям спадщини до вступу в силу ЦК України. Якщо спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року, але не була ніким із спадкоємців прийнята до настання цього терміну, то за умови прийняття судом рішення про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем протягом принаймні п'яти років до часу відкриття спадщини, такі особи матимуть право на спадкування, незважаючи на те, що факти відкриття спадщини і проживання однією сім'єю мали місце під час дії ЦК України, в редакції 1963 року. Такий висновок випливає із змісту абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень, згідно якого правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, надані позивачем докази дають суду підстави достовірно вважати встановленим факт проживання [PERSON] разом з спадкодавицею [PERSON], померлою 21.08.2002 року однією сім`єю саме з 1996 року по день смерті останньої, тобто до 21.08.2002 року, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в цій частині, а саме необхідно встановити факт спільного проживання однією сімєю [PERSON], [INFO] та померлої 21.08.2002 року [PERSON] з 1996 року по 21.08.2002 рік. Стосовно позовних вимог в частині встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини у вигляді земельної ділянки (паю) розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с.Руськоівнівка та визнання за ним права на вказане майно, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с.Руськоівнівка, що належала померлій відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0201858, виданому Білгород-Дністровською РДА 16.01.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 16.01.1997 року за № 856. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року (надалі - ЦК України 1963р.), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач вступив в управління спадковим майном та прийняв на зберігання документи видані відповідними органами на ім'я спадкодавця, зокрема сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0201858, виданий 16.01.1997 року Білгород-Дністровською РДА та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 856 . Правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку (пай) спадкодавиця не отримала за життя в належному порядку, а отже спадкоємцем в будь-якому випадку може бути успадковане лише тільки належне спадкодавиці право на спірне майно. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що в судовому засіданні було встановлено факт сумісного проживання однією сімєю позивача разом із спадкодавицею [PERSON], яка померла 21.08.2002 року з 1996 року по день смерті останньої, позивач має можливість заявити про свої спадкові права. Тож, враховуючи те, що діючим на той час законодавством було передбачено прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, та прийнявши до уваги, що позивачем були взяті на зберігання документи, видані відповідними органами на імя спадкодавиці, що свідчить про фактичне прийняття спадщини, суд вважає за можливе встановити факт прийняття спадщини позивачем [PERSON] у вигляді права на земельну ділянку (пай) розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоівнівка та визнати за ним право на вищевказане спадкове майно, оскільки [PERSON] за життя не встигла зареєструвати своє право власності на спірну земельну ділянку, а відповідно до Сертифікату до неї перейшло лише право, що в даному випадку успадковується позивачем .

Outcome: approved