Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.09.2020 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні адвокат Григоржевський М.С. та позивач підтримали доводи позову та просили його задовольнити. Зокрема вказали, що на час смерті спадкодавиці позивач перебував у місцях позбавлення волі, не мав можливості спілкуватись із рідними, та не був обізнаний про смерть матері. Адвокат Поночовна Т.Б. вважала, що позивач у своєму позові не навів обставин, які б свідчили про існування непереборних, істотних обставин неможливості подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Тому просила суд у задоволенні позову відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті заведено спадкову справу № 212/2019. Після її смерті відкрилась спадщина. З витребуваної спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] вбачається що спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , а позивач є сином спадкодавиці, якому нотаріусом роз`яснено про необхідність в судовому порядку визначити додатковий строк на прийняття спадщини. Строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері заявник пропустив, оскільки з 2014 по 2019 рік він перебував у місцях позбавлення волі. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220,1222,1270ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України cпадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 4 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15), які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для всіх судів. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд вважає, що перебування позивача в місцях попереднього ув`язнення чи місцях позбавлення волі держави України та необізнаність його про смерть спадкодавиці не є такою обставиною, які позбавляли позивача можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк. Відповідно до норм Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. (ст. 7 ч.2 КВК України). Крім того, ст. 8 КВК України засуджені мають право звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань. Відповідні заяви подаються у двох примірниках, один з яких з відміткою про отримання залишається у засудженого. Засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Таке право поширюється і на засуджених осіб, які перебувають на лікуванні у закладах охорони здоров`я. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач як громадянин України, та яка перебував в місцях позбавлення волі мав право та можливість на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері, як самостійно так і через свого представника. Крім того, слід зауважити, що саме по собі незнання про смерть спадкодавеці без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. За таких обставин, підстав для задоволення позову не має. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed