Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. В позовній заяві вказала, що з січня 2017 року до 08.07.2018 року перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою окремо від відповідача. Останній ухиляється від утримання її, добровільно матеріальної допомоги не надає. На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ? частки всіх видів заробітку, з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначила, що дійсно відповідач сплачує аліменти на дитину перераховуючи їх картку, з цього моменту відповідач перерахував їй 1100 грн., проте цих грошей не вистачає на утримання дитини. Крім того вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, та не працює, доходу не має, тому також потребує матеріальної допомоги, та має право на аліменти від відповідача. Також вказала, що батьки відповідача мають самостійний дохід. Про будь-які захворювання відповідача їй не відомо. Вважає, що відповідач має достатній дохід для її утримання. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, зазначив що його матеріальне становище не дозволяє йому утримувати позивача. Він є платником аліментів на трьох дітей та сплачує аліменти в розмірі ? частки доходу, крім того допомагає своїм батькам які є пенсіонерами, кожному з батьків надає матеріальну допомогу у розмірі по 1000 грн. Також сплачує витрати за комунальні послуги. Крім того він також харчується, лікується, купує собі одяг та інше на що витрачає 3000 грн. на місяць, користується транспортом на що витрачає 360 грн. на місяць. Якщо він буде сплачувати ще аліменти на користь позивача у розмірі ? частки від свого заробітку, який складає 10000 грн., з урахуванням всіх витрат йому не запишеться грошей для існування. Просив відмовити у задоволенні позову. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що від цивільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], свідоцтво серії [NUMBER], актовий запис №519 (а.с.5). Згідно інформації центру надання адміністративних послуг від 28.07.2018 р. №45-126-1903 [PERSON], [INFO] мешкає разом із позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] ( а.с. 6) Згідно довідки виданої КУ «Маріупольська міська лікарня №9 - медико-санітарна частина працівників департаменту морського флоту» від 14.11.2018 р. №1383 [PERSON] з 21.07.2004 р. по теперішній час працює на посаді сестри медичної палатної хірургічного відділення з травматологічними ліжками, та знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною віком до 3 років з 26.12.2017 р. по 26.10.2020 р. згідно наказу №193-К від 11.12.2017 р. ( а.с.42). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, [PERSON], народився [INFO], в графі батько зазначено [PERSON] ( а.с. 21). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON], народилася [INFO], в графі батько зазначено [PERSON] ( а.с. 22). З довідок виданих управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 17.10.2018 р. №578 та від 30.10.2018 р. №614 вбачається, що з грошового забезпечення [PERSON] щомісячно починаючи з 01.08.2018 р. здійснювалося відрахування аліментів у розмірі 33 %, а з 01.10.2018 р. у розмірі 50 % на утримання дітей [PERSON] у розмірі 16,67%, [PERSON] у розмірі 16,67%, [PERSON] у розмірі 16,67 % ( а.с. 35,36). Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.11.2018 року зменшено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином [PERSON] повноліття ( а.с. 40-41). Згідно ч.2 ст. 91 СК України Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Згідно ч.4 ст.. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України та визначаються за домовленістю між батьками, або у разі ухилення за рішенням суду. Згідно ч.3. ст. 187 СК України на підставі заяви одного з батьків аліменти можуть бути відраховані і тоді, коли загальна сума, яка підлягає відрахуванню на підставі заяви та виконавчих документів, перевищує половину заробітної плати, пенсії, стипендії, а також якщо з нього вже стягуються аліменти на іншу дитину. В судовому засіданні відповідач вказав, що аліменти на утримання сина [PERSON] він сплачує за рішенням суду, іншим дітям самостійно, на підставі власної зави на відрахування. Відповідно до ч.2. ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що прожитковий мінімум у 2018 р. для дитини віком до 6 років становить 1626 грн., для дітей віком від 6 до 18 років 2027 грн., прожитковий мінімум для працездатної особи становить 1921 грн. відповідно 50 відсотків прожиткового мінімуму який є гарантованим для аліментів та не може бути меншим становить на сина [PERSON] [INFO] - 1013,50 грн., на доньку [PERSON] [INFO] - 1013,50 грн., та на сина [PERSON] [INFO] - 813 грн. З пояснень відповідача його заробіток становить 10000 грн.. З грошового забезпечення відповідача відраховуються аліменти за рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.11.2018 р. на утримання сина [PERSON] та за власною заявою на утримання дітей сина [PERSON] та доньки [PERSON] із розрахунку 16,67 відсотків, що становить у грошовому еквіваленті по 1666,67 грн. на кожну дитину, що є більшою за суму ( мінімальних аліментів) визначених ст. 182 СК України, та такою що в сумі складає 5003,01 грн.. З відрахуванням суми аліментів у розмірі 5003,01 грн., залишок грошового забезпечення відповідача становить 4996,99 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум на працездатну особу встановлений у 2018 р. який становить 1921 грн. За таких підстав, суд приходить до висновку, що з урахуванням сплачуваних аліментів за власною заявою відповідача на утримання дітей [PERSON] та доньки [PERSON] у нього є можливість відраховувати за власною заявою та виконавчих документів аліменти на утримання сина [PERSON] у відповідності до вимог ст. 187 СК України, оскільки залишок його заробітку значно перевищує мінімальний прожитковий мінімум для працездатної особи. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що у відповідача дійсно окрім сина [PERSON] знаходяться на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей від інших шлюбів, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на утримання яких він з власного бажання сплачує аліменти. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що на його утриманні знаходиться його батьки. Оскільки як з'ясовано в судовому засіданні відповідач вказав, що батьки отримують пенсію, тобто мають самостійний дохід. Належних доказів, що його батьки знаходяться на його утриманні суду не надав. Отже доводи відповідача, що батьки знаходяться на його утриманні суд вважає не доведеним. За таких підстав не доведеним є і обставини, що відповідач хворіє та потребує лікування. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач має працездатний вік, офіційно працює, зобов'язаний як батько утримувати жінку з якою проживає їх дитина, та має можливість надати таке утримання, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 8% від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.08.2018 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial