Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить усунути перешкоди в здійсненні ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 30.10.1996 року купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], в якому не проживав, але був зареєстрований її родич- відповідач по справі і з моменту продажу цього будинку він в ньому не проживає, але з реєстраційного обліку до цього часу не знявся, чим перешкоджає у здійсненні ним свого права власника будинку. В судове засідання позивач не з*явився, подав заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, задовольнити позовні вимоги. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно. про причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового і майнового права та інтересу, а також передбачає способи захисту права та свобод. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст..386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб*єктів права власності. Відповідно до ст..391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Ст..383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 150 ЖК УРСР передбачено що особи, які мають на праві власності житловий будинок ( або його частину) користуються ним для особистого проживання і проживання членів своєї сім*ї. Вони вправі вселяти в будинок і інших осіб, а також здавати його внайом на умовах та в порядку, передбаченому цим кодексом та законодавчими актами. Таким чином, обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 30.10.1996 року, укладеному між ним та [PERSON] /а.с.4-8/. В спірному житловому будинку зареєстрований відповідно до будинкової книги відповідач по справі, який є членом сім*ї колишнього власника (а.с.9-12), але він в будинку не проживав і не проживає з моменту продажу будинку. При таких обставинах, відповідачем порушуються права позивача, тому що зберігання реєстрації відповідачем, який фактично не проживає в квартирі, чинить перешкоди у здійсненні права власності належного позивачеві на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні і задовольняє іх.

Outcome: approved