Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому вказав, що від шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 01 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 122, вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , і дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на його повному матеріальному утриманні. Зазначений шлюб розірвано 16 січня 2018 року, а з травня 2018 року сторони по справі стали проживати окремо та не підтримують ніяких відносин. Відповідачка повністю відсторонилася від виховання дітей, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоч може надавати таку допомогу. Вона є працездатною особою, працює, але її місце роботи позивачу не відоме. Позивачу відомо про те, що відповідачка на обліку в лікарні з хронічними захорюваннями не перебуває, її батьки у неї на утриманні не перебувають. Щодо майнового стану відповідачки, позивачу відомо, що вона є власницею Ѕ частини квартири за [ADDRESS] . Враховуючи викладене позивач просив стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від її доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач через канцелярію суду направив заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзиву щодо позову та клопотань до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 жовтня 2004 року (а.с. 3-6). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-9). Шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16 січня 2018 року (а.с. 7). [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження, проживають разом із своїм батьком [PERSON] та перебувають на його утриманні (а.с. 10). З Декларації, поданої 22.03.2021 року, (а.с. 20-27) вбачається про наявність у позивача нерухомого та рухомого майна. Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, вимоги ст. 182 СК України, ч. 5 ст. 183 СК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», Конвенцію про права дитини, враховуючи пояснення позивача, позов необхідно задовільнити. Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, щоз відповідачки на утримання неповнолітніх дітей необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини від її доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved