Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком №9 по вул. 2 Суднобудівна в м. Херсоні, на земельній ділянці 0,0451 га, в якому посилається на ті обставини, що вона є власником на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2018 року посвідченого приватним нотаріусом МНО [PERSON] за реєстровим №246 та зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24437827. У вказаному будинку окрім неї значаться зареєстрованим відповідач [PERSON], який є сином колишнього власника будинку [PERSON] Місце знаходження відповідача їй не відоме, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, а оскільки вона є власником будинку, він перешкоджає їй у вільному розпорядженні володінні та користуванні власним майном. Крім того, реєстрація відповідача є підставою для нарахування додаткової палати за комунальні послуги. У звязку з наведеним просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком №9 по вул. 2 Суднобудівній, в м. Херсоні. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.02.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, на адресу суду повернулися поштові повідомлення з відміткою за закінченням терміну зберігання, відзиви на позовну заяву у встановлений строк відповідачем суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2018 року посвідченого приватним нотаріусом МНО [PERSON] за реєстровим №246 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24437827, є власником житлового будинку за адресою: №9 по вул. 2 Суднобудівна, в м. Херсоні, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №111027534 від 18.01.2018 року. Відповідно до довідки №11 від 18.01.2018 року виданої квартальним комітетом №2 Корабельної у м. Херсоні ради про те, що на момент купівлі-продажу 18.01.2018 року [PERSON] в будинку не проживав, особисті речі в ньому відсутні, зі слів попереднього власника [PERSON] відповідач не проживає за даною адресою з 2012 року. Відповідно до копії виписки з домової книги вбачається, що за адресою: м. Херсон, вул. 2 Суднобудівна,9 значиться зареєстрованим відповідач по справі [PERSON],[INFO]. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірного будинку, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд.

Outcome: approved