Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28 листопада 2009 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» в особі голови правління Козакова К.А. та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 281109-к (далі - Кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 81000,00 гривень строком до 28 листопада 2010 року для купівлі побутової техніки. Таким чином, 28.11.2009 року відповідачем за кредитним договором були отримані кошти у розмірі 81 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 146 від 28.11.2009 року. Згідно п.1.2 кредитного договору плату за користування кредитними ресурсами встановлено у розмірі 48% річних. Повернення кредиту відповідно до п.3.1 Кредитного договору повинно статися не пізніше 28 листопада 2010 року. 22 травня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору, згідно якої було збільшено суму кредиту до 121 500,00 гривень та продовжено термін повернення кредиту до 28 листопада 2011 року. Того ж дня відповідачем були отримані грошові кошти в сумі 40 500,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 46 від 22.05.2010 року. 21 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору, згідно якої було збільшено суму кредиту до 190 000,00 гривень та продовжено термін повернення кредиту до 28 квітня 2013 року. Того ж дня відповідачем були отримані грошові кошти в сумі 68 500,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 56 від 21.08.2012 року. Позивач також вказує, що [PERSON], порушуючи виконання умов п.п.1.1., 3.1, 3.3 Кредитного договору в односторонньому порядку, всупереч ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинила сплачувати відсотки та не повертає кредит. Таким чином, з 28 вересня 2012 року відповідач не виконує зобов'язання щодо сплати відсотків, а з 28 квітня 2013 року зобов'язання щодо повернення кредиту. Отже, відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20 вересня 2013 року становить 472 016 грн. 41 коп., з яких: сума кредиту - 190 000,00 грн., проценти за користування кредитом - 96 989 грн. 83 коп., штраф - 173704 грн. 66 коп., пеня - 11 321 грн. 92 коп. На забезпечення належного виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором № 281109-к від 28.11.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки № 281109-з від 28.11.2009 року, згідно якого відповідач передав позивачу в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] та складається з: 1- коридор; 2 - кухня; 3,4,7- житлові; 5 - ванна; 6 - туалет; І - лоджія; загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м. Цей договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 28.11.2009 року за реєстровим № 1556. Згідно п. 5.1. Договору іпотеки, у разі порушення умов кредитного договору або договору іпотеки іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Позивач зазначає, що відповідач особисто 18 червня 2013 року отримав надіслану поштою кореспонденцію - лист-вимогу № 70 від 13.06.2013 року про необхідність у строк до 28 серпня 2013 року повернути кредит, сплатити проценти та штрафні санкції із розрахунком заборгованості, однак ця вимога не була виконана відповідачем. Посилаючись на вказане, позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором у загальному розмірі 472 016 грн. 41 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м., належну [PERSON] Також позивач просить визначити спосіб реалізації предмету іпотеки за оціночною вартістю, на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої ст. 41 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», а також стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 3 441 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, тому за згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ч.1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмету іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до приписів ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не виконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 28.11.2009 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» в особі голови правління [PERSON], та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 281109-к, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 81 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 листопада 2010 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 146 від 28.11.2009 року. 22 травня 2010 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» в особі голови правління [PERSON], та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, згідно якої було збільшено суму кредиту до 121 500,00 гривень, та продовжено термін повернення кредиту до 28 листопада 2011 року. Того ж дня, відповідачем були отримані грошові кошти в сумі 40 500,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 46 від 22.05.2010 року. 21 серпня 2012 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» в особі Голови правління [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору № 281109-к, згідно якої було збільшено суму кредиту до 190 000,00 гривень, та продовжено термін повернення кредиту до 28 квітня 2013 року. Того ж дня, [PERSON] були отримані грошові кошти в сумі 68 500,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 56 від 21.08.2012 року. Також судом встановлено, що 28.11.2009 року між Кредитною спілкою «Взаємний кредит» в особі голови правління [PERSON], та [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, було укладений Договір іпотеки № 281109-з від 28.11.2009 року, згідно якого, відповідач передав позивачу в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], та складається з: 1- коридор; 2 - кухня; 3,4,7 - житлові; 5 - ванна; 6 - туалет; І - лоджія; загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м. Судом встановлено, що зазначений договір іпотеки є укладеним у письмовій формі з наступним нотаріальним посвідченням такого договору приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 28.11.2009 року за реєстровим № 1556. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит частинами у розмірах та у строки повернення кредиту, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом. Судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість, яка дорівнює 472 016 грн. 41 коп., з яких: сума кредиту - 190 000,00 грн., проценти за користування кредитом - 96 989 грн. 83 коп., штраф - 173 704 грн.66 коп., пеня - 11 321 грн. Відповідно до п. 5 договору Іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Зважаючи на викладене, позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення від 13.06.2013 року №70 про невиконання нею умов кредитного договору, необхідності усунення таких порушень, про намір позивача звернути стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушень. Вказана вимога була отримана відповідачем, проте виконана не була, порушення умов договору усунено не було. П. 5 Договору іпотеки від 28 листопада 2009 року передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Також, відповідно до п. 1 ст. 590 ЦК України, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 5.4 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволенням вимог іпотекодержателя. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим боргом та іпотечні сертифікати», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється органом державної виконавчої служби на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про іпотеку». Згідно з частиною 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень закону України «Про іпотеку». Частиною 1 ст.41 Закону України «Про іпотеку», пунктом 5.5.2 Договору іпотеки передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Суд вважає вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором слід звернути стягнення на вказану квартиру та провести процедуру проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Крім того згідно статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по справі - сплачений судовий збір у розмірі 3 441 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved