Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 05.05.2015 року матері [PERSON] на спадкове майно: земельну ділянку, загальною площею 2,686га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Факт володіння [PERSON] земельною ділянкою, загальною площею 2,686га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, підтверджує Державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 № 324302, виданого 15.05.2003 року Переяслав-Хмельницькою районною державною адміністрацією Київської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 582. Факт смерті [PERSON] підтверджує свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 337930, виданим 07.05.2015 р. виконавчим комітетом Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 05.02.2009 року секретарем Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області [PERSON], реєстр № 2, за яким вказану земельну ділянку вона заповіла [PERSON] позивачу по справі. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом, які мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], є її дочки [PERSON] та [PERSON], які заяви про прийняття спадщини не подавали, на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживали, а тому відповідно до ст.ст. 1269, 1272 ЦК України вважаються такими, що не прийняли спадщину. Позивач від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] не відмовлявся і прийняв її відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, оскільки рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області по справі № 373/422/16-ц від 05.04.2016 року йому було визначено додатковий строк для прийняття спадщини протягом двох місяців, про що свідчать матеріали спадкової справи № 158 за 2016 р. після смерті 05.05.2015 року [PERSON]. Відповідно до постанови від 29.04.2016 року № 1413/02-31 державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру, що позбавило його можливості оформити спадщину на своє імя. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просить задовольнити його в повному розмірі. Відповідач Гланишівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, в особі сільського голови [PERSON] позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. На підтвердження своєї позиції надав суду письмову заяву про визнання позову, з якої вбачається, що наслідки визнання позову йому розяснені і є зрозумілими, просить розглянути справу без участі свого представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, позов визнали в повному обсязі, надавши на підтвердження своєї позиції письмові заяви про визнання позову, з яких вбачається, що наслідки визнання позову їм розяснені і є зрозумілими, просять розглянути справу без їх участі. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, позивач не має можливості надати витяг з Державного земельного кадастру, так як відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Оскільки відповідачі позов визнали, не заперечують проти його задоволення, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі ст.ст.1218, 1225, 1269, 1272 ЦК України,

Outcome: approved