Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернувся з названим позовом до суду, посилаючись на те, що 07 листопада 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. зі строком повернення 07.01.2014 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 07 листопада 2013 року. В зазначений термін відповідач борг не повернув, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 20000,00 грн., а також судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що він взяв у відповідача в оренду автомобіль ВАЗ для таксування, а розписку написав на вимогу позивача для перестраховки. Грошових коштів в розмірі 20000,00 грн. він не отримував. В подальшому відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому справу розглянуто без його участі у відповідності до ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 07 листопада 2013 року був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. зі строком повернення 07.01.2014 року, що підтверджується копією розписки ( а.с.4). У судовому засіданні відповідач не заперечував, що саме він писав цю розписку власноручно. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який засвідчує передачу наймодавцем певної грошової суми. Враховуючи діючи норми цивільного права та судової практики договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. При вирішені справи по суті позовних вимог суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо існування між ним та позивачем договірних домовленостей стосовно оренди автомобіля, оскільки вони нічим не підтверджені. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що він здійснював ремонтні роботи автомобіля ВАЗ на прохання [PERSON], а про обставини позики грошей йому нічого не відомо. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved