Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2017 р. ВП № 53983758, згідно якої виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса № 429581 від 19.11.2016 р., виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], де стягувачем є ПАТ КБ «ПриватБанк», а боржником [PERSON] З виконавчого напису слідує, що слід стягнути грошові кошти в сумі 2701700 грн. 10 коп. Вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він не підлягає виконанню, виходячи з наступного. [PERSON] п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172, визначено, що для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому виписка в обовязковому порядку повинна містити всі дані про погашення заборгованості. Проте, банком було введено в оману нотаріуса, який вчиняв виконавчий напис на суму 2701700,10 грн., оскільки банку були сплачені кошти в сумі 25000,0 доларів США, отримані від продажу квартири, що була предметом іпотеки, заборгованість по тілу кредиту складає близько 6000,0 доларів США, а тому розрахунок сум, стягнення яких вчинено виконавчий напис, є невірним та завищеним. [PERSON] гливи 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже банком було подано неправдиві дані щодо безспірності заборгованості, внаслідок чого нотаріусом було порушено правила вчинення виконавчих написів, що призвело до безпідставної видачі виконавчого напису, відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на рухоме майно [PERSON] На підставі вищенаведеного просить виконавчий напис № 429581 від 19.11.2016 р., вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу [PERSON], щодо стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 2701700,10 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2017 року по цивільній справі № 353/538/17 позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус [PERSON], Тлумацький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, було задоволено. Виконавчий напис № 429581, зареєстрований в реєстрі за № 10091, виданий 19.11.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 2701700,10 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570), на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; р/р 31215256700001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) - 640 грн. 00 коп. судового збору. 12.09.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2017 року вказану заяву було задоволено та скасовано заочне рішення Тлумацького районного суду ухвалене 23 серпня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус [PERSON], Тлумацький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засідання позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] додатково вказав, що позивачем було погашено частину заборгованості по кредиту, в тому числі сплачено 25000,0 Доларів США за рахунок відчуження квартири, що спростовує суми, на стягнення яких вчинено виконавчий напис. Решту сум сплачених позивачем згідно квитанцій банком не враховано. Також просив суд не приймати до уваги Висновок науково-правової експертизи з питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напису безспірності заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напису та способу субєктивного складу справи щодо його оскарження в суді, складеного Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького від 12.12.2016 року, оскільки він не носить жодного юридичного значення, а викладає лише теорію. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи: Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа: приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак 26.09.2017 року від неї до суду надійшли письмові пояснення на позов, в яких вона вказала, що в її діях не було порушень на час вчинення оспорюваного виконавчого напису та просила розгляд справи провести у її відсутності. Також пояснила, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті документів з урахуванням Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Про будь-який спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором або винесених з приводу нього рішень кредитор її не повідомляв, а присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 20.05.2015 року по справі № 6-158цс15 та відображена у висновку науково-правової експертизи з питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напису безспірності заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напису та способу і обєктивного складу справи щодо його оскарження в суді, виконаного Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України № 126/581 від 12.12.2016 року. Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. 19.05.2017 року головним державним виконавцем Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53983758 на підставі виконавчого напису № 429581, виданого 19.11.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 2701700,10 грн. (а.с. 10). [PERSON] про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 19.05.2017 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.05.2017 року, винесеної головним державним виконавцем Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області [PERSON] , на все рухоме майно [PERSON] було накладено арешт та заборону відчужувати (а.с. 11). [PERSON] листа приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] від 17.07.2017 року номер 429581- є номером спеціального бланку нотаріуса на якому викладений текст виконавчого напису, а реєстровим номером виконавчого напису є № 10091 (а.с. 36). Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 10091 від 19.11.2016 р. вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] згідно якого остання пропонує стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 2701700,10 грн., які є його боргом за Кредитним договором № IFIWG100000259 від 27.08.2007 року, задовольнивши вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 100794,97 Доларів США, яка складається з: 24534,57 Доларів США - заборгованості за кредитом ; 22065,12 Доларів США заборгованості за відсотками; 1673,94 Доларів США комісія; 52521,34 Доларів США пеня. Витрати повязані із вчиненням виконавчого напису 1700,0 грн. Всього в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису, становить 2701700,10 грн. (а.с. 37). Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. [PERSON] до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису має відповідати вимогам, зазначеним у ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, відповідно до якого «нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України). Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою [PERSON] Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що при вирішенні питання про обгрунтованість скарг суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. [PERSON] підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. [PERSON] підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Зокрема згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Так, згідно копій Кредитних договорів № IFIWG100000259 від 27.08.2007 року та № IFIWG200000259 від 27.08.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредитні кошти у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 36000,0 доларів США та у розмірі 9000,0 доларів США для купівлі квартири на строк до 05.08.2037 року (п. 7.1 кредитних договорів). Забезпеченням виконання позичальником зобовязань за кредитним договором № IFIWG100000259 від 27.08.2007 року виступає іпотека квартири, розташованої по вул. Івасюка, 32/24, м. Івано-Франківськ (п. 7.3 кредитного договору) (а.с. 4-9). [PERSON] правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року по справі № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Також у вказаній постанові Верховного Суду України передбачено, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Враховуючи вищенаведене, чинним законодавством не передбачено дій нотаріуса повідомляти боржника про наявність заяви кредитора стосовно вчинення виконавчого напису, а також не передбачено окреме підтвердження кредитора про безспірність вимог, оскільки спростування безспірності вимог нотаріус встановлює у разі наявності заперечень боржника на надіслану йому кредитором письмову вимогу про усунення порушення виконання зобовязання або судом під час вирішення заявлених боржником позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів наданих приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, вбачається наявність заяви стягувача від 14.11.2016 року про стягнення з боржника частини боргу за Кредитним договором № IFIWG100000259 від 27.08.2007 року в сумі 100794,97 Доларів США, що в еквіваленті становить 2700000,10 грн., а також витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису в сумі 1700,0 грн. (а.с. 38), Кредитного договору № IFIWG100000259 від 27.08.2007 року (а.с. 48-54), виписок з рахунку боржника станом на 06.09.2016 року по Кредитному договору № IFIWG100000259 від 27.08.2007 року (а.с. 52-56) про наявність заборгованості на загальну суму 130053,24 Доларів США, що в еквіваленті становить 3483742,90 грн., та письмових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про усунення перешкод за кредитним договором № IFIWG100000259 від 28.10.2016 року, які були надіслані [PERSON] 08.11.2016 року з метою виконання останнім вимог щодо повернення кредиту в сумі 130053,24 Доларів США, що в еквіваленті становить 3483742,90 грн., що підтверджується квитанціями «Укрпошта» від 08.11.2016 року з описами до цінних листів (а.с. 42-47). В свою чергу позивачем та його представником не додано належних та допустимих доказів стосовно обставин викладених у позовній заяві, а саме стосовно спірної заборгованості на момент вчинення виконавчого напису, в тому числі сплати коштів в сумі 25000,0 доларів США, отриманих від продажу квартири, що була предметом іпотеки, та наявності лише залишку заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,0 доларів США. Також позивач та його представник не навели обставин, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису у боржника були заперечення стосовно надісланих йому письмових вимог про усунення перешкод за кредитним договором, або у суді розглядались по суті спори щодо розміру його заборгованості за кредитними договорами чи звернення стягнення на предмет іпотеки. З наданих в судовому засіданні позивачем та його представником оригіналів квитанцій, які були оглянуті судом та копії яких містяться в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] (позивач) здійснював сплату коштів на погашення заборгованості по двох кредитних договорах № IFIWG100000259 та № IFIWG200000259 від 27.08.2007 року, тоді як спірний виконавчий напис виданий нотаріусом, стосувався лише боргу за кредитним договором № IFIWG100000259 від 27.08.2007 року (134-138). До цього ж, у деяких квитанціях вказано призначення платежу «погашення заборгованості по кредиту 29094052518929», проте не зазначено по якому саме кредитному договорі здійснювалось таке погашення (а.с. 136, 136 зворот, 137, 137 зворот ). Також, у зазначених квитанціях не вказано, на які саме складові заборгованості здійснювалось таке погашення, а у виписках по рахунку боржника, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису станом на 06.09.2016 року, дійсно відображено дати (число, місяць, рік), у які згідно квитанцій здійснювалось погашення заборгованості по вказаному кредитному договору, однак не можливо визначити, на які саме складові заборгованості було розподілено кошти. Що стосується посилань позивача та його представника на квитанції про погашення заборгованості по пені за кредитним договором № IFIWG100000259 від 27.08.2007 року, то вбачається, що боржником було сплачено коштів на загальну суму 1447,64 грн. (а.с. 135 зворот, 136, 136 зворот, 137, 137 зворот, 138), решта квитанцій стосовно погашення пені стосувалась іншого кредитного договору № IFIWG200000259 від 27.08.2007 року (а.с. 136, 135 зворот). Крім цього у виписці по рахунку за кредитним договором № IFIWG100000259 від 27.08.2007 року відображено, що боржником сплачено, в т.ч. списано пені на загальну суму 4355,59 Доларів США, що значно перевищує суму сплачених боржником згідно квитанцій коштів на погашення заборгованості по пені. Деякі квитанції є неякісними та їх неможливо прочитати. Також суд не приймає до уваги квитанцію № 182375441 від 23.09.2009 року (а.с. 137), оскільки кошти в сумі 4340,0 грн. внесені [PERSON] на рахунок № 29007052500935, тоді як згідно п. 7.2 Кредитних договорів для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді та інших платежах [PERSON] було відкрито рахунок № 29094052518929. До цього ж, суд не приймає до уваги квитанцію № 15792.387.1 від 23.11.2012 року про сплату коштів на суму 198000,0 грн. (а.с. 139), оскільки з неї вбачається, що вони були сплачені на розрахунковий рахунок 29097829003020, платником є [PERSON], який сплатив їх згідно призначення «Оплата вартості 2009. [PERSON]П.», а отримувачем вказано «Комісія за покупку конфіскату авто/нерухомість». Тобто з вказаної квитанції, не вбачається, що [PERSON] здійснив погашення заборгованості на вказану суму, шляхом внесення коштів на свій кредитний рахунок № 29094052518929. Посилання позивача та його представника на те, що боржником було здійснено погашення заборгованості за рахунок предмету іпотеки нічим не підтверджено. Зокрема, з копії договору купівлі-продажу від 27.11.2012 року квартири, яка забезпечена іпотекою (п.7.3. Кредитного договору), вбачається, що продавець - [PERSON] продала квартиру за ціною 116250,0 грн. покупцю - [PERSON], від імені якої діє [PERSON] Жодних обставин стосовно того, що кошти отримані від продажу квартири будуть перераховані на погашення заборгованості по кредитному договору № IFIWG100000259 від 27.08.2007 року, у договорі купівлі-продажу від 27.11.2012 року не вказано (а.с. 140-142). Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку про безспірність заявленої вимоги на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена в постанові пленуму Верховного Суду України від 20.05.2015 року № 6-158цс15, згідно якої безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином переконався у безспірності заборгованості, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, та діяв у межах Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з межах діючого законодавства, а тому суд вважає за необхідне, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову слід відмовити, то при такому вирішенні позову судовий збір слід покласти на рахунок держави.

Outcome: dismissed