Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 березня 2013 року в м.Києві, на вул. Нижньоюрківській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген Гольф» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керування [PERSON]. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення передбачених ст. 124 КУпАП. Разом з тим, на час вчинення ДТП цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача, згідно Полісу № АВ 1160374. 16.05.2013 року та 27.06.2013 року позивач на адресу відповідача подав заяву про виплату йому страхового відшкодування. 11.11.2013 року відповідач надав позивачу відповідь на його вищевказані звернення, про прийняття рішення про відшкодування шкоди завданої [PERSON] в розмірі 7717,25 грн. та коштів за затримку в виплаті відшкодування в розмірі 244,63 грн., що не відповідає завданій шкоді. Проте, станом на день звернення позивача до суду відповідач не здійснив в повному розмірі виплату страхового відшкодування. На підставі вищевикладеного позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі та стягнути страхове відшкодування у розмірі 24522,52 грн., пеню в розмірі 1822,25 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині, а саме в сумі 19149,23 грн., що складається із розміру матеріальної шкоди 32239,77 грн. з вирахуванням ПДВ - 5373,30 грн. та вже сплачених позивачу 7717,25 грн.. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24.09.2014 року позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування - задоволено (а.с.82-84). Однак, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 31.10.2014 року скасовано заочне рішення за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування (а.с.109). Судом встановлено, що 30 березня 2013 року в м.Києві, на вул. Нижньоюрківській сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген Гольф» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керування [PERSON]. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль марки «Ніссан Кашкай» д.н.з. [NUMBER] належить позивачу на праві власності, що підтверджується довідкою виданою ВДАІ Подільського РУ № 598 від 04.04.2013 року (а.с.11). Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Подільського районного суду м. Київ [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення передбачених ст. 124 КУпАП. (а.с.6). Відповідно до Звіту автотоварознавчого дослідження № 19929 від 12.04.2013 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] складає 32239,77 грн. (а.с.16-44). На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», відповідно до страхового полісу № АВ 1160374 (а.с.10). 16.05.2013 року та 27.06.2013 року позивач на адресу відповідача подав заяву про виплату йому страхового відшкодування (а.с.8-9,45-46). 11.11.2013 року відповідач надав позивачу відповідь на його вищевказані звернення, про прийняття рішення про відшкодування шкоди завданої [PERSON] в розмірі 7717,25 грн. та коштів за затримку в виплаті відшкодування в розмірі 244,63 грн., що не відповідає завданій шкоді (а.с.47). Відповідно до квитанції № 006091 від 30.03.2013 року вбачається оплата послуг з транспортування транспортного засобі в розмірі 310,00 грн. (а.с.13). Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно положень ст. 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно пункту 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик повинний протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно пункту 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихзасобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до посилань відповідача на те, що під час ремонту пошкодженого автомобіля та заміні його деталей, які на його думку мають певну цінність та повинні були передатися особі відповідальній за шкоду, слід зазначити, що згідно п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.3.2013 року № 4, суд, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Однак, в даному випадку питання про передачу пошкодженого майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду - не вирішувалось, оскільки не було заявлено під час розгляду справи. Як було встановлено судом, Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», повинно було сплатити відповідно до авто-товарознавчого дослідження страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль [NUMBER] з вирахуванням відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» податку на додану вартість в розмірі 20% (5373,30 грн.), що становить 26866,48 грн., однак сплатило лише в розмірі 7717,25 грн.. Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження позовні вимоги про стягнення залишкових несплачених грошових коштів: за матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля [NUMBER], в розмірі 19149,23 грн. = 32239,77 грн. (сума завданого збитку відповідно до експертного висновку) - 7717,25 грн. (сума коштів сплачених відповідачем) - 5373,30 грн. (ПДВ 20% відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону), які підлягають стягненню з відповідача. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст.88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial