Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , який зареєстровано 23.01.2018 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 53. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припиненні та спільне господарство не ведеться, у зв`язку із різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами, відновлення подружніх відносин і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1098. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.04.2020, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. В матеріалах справи наявна заява відповідача про визнання позовних вимог, також в заяві зазначив, що просив провести судове засідання без його участі. Разом з цим, від позивача не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що 23.01.2018 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, за актовим записом № 53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Крім того, судом встановлено, що у сторін є дитина: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1098. Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та спільне господарство не ведеться. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Окрім того на даний час позивач має новий цивільний шлюб. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно пп. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved