Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, мотивуючи його тим, що рішенням Чорнобаївської сільської ради народних депутатів від 02.07.1992р. було виділено в довічне користування з правом наслідування та зведення житлового будинку [PERSON], який помер [INFO] та спадкоємицею якого є відповідачка [PERSON], земельну ділянку площею 0,0616га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення [PERSON] оформив державний акт на право приватної власності на землю від 13.10.1992р. Оскільки прийняття вказаного рішення та видача державного акту відбувалося з порушенням діючого на той час земельного законодавства, просив суд визнати рішення Чорнобаївської сільської ради народних депутатів від 02.07.1992р. та державний акт на право приватної власності на землю від 13.10.1992р. - недійсними. В ході розгляду справи представник позивача за довіреністю змінив підстави позову, доповнивши їх посиланням на ст. 143 Земельного Кодексу України. В судовому засіданні представник позивача доводи позову підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник Чорнобаївської сільської ради в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог до [PERSON], вважав їх необґрунтованими. Щодо позовних вимог заявлених до Чорнобаївської сільської ради просив закрити провадження у справі. У подальшому, в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій просив справу розглянути без його участі, письмову позицію приєднав до матеріалів справи. Представник [PERSON] за довіреністю доводи позову не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на правомірність рішення Чорнобаївської сільської ради, прийняття його в межах компетенції та порядку, визначених законом. Зазначив про звернення позивача з позовом у порушення юрисдикційної підсудності суду загальної юрисдикції, у зв'язку з чим вважав, що провадження у справі, в частині вимог до Чорнобаївської сільської ради підлягає закриттю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників цивільного процесу, суд встановив, що рішенням від 02.07.1992р. Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області виділено в довічне користування з правом спадкового наслідування для зведення житлового будинку і ведення присадибного господарства земельну ділянку площею 0,0616га в районі с.Степанівка [PERSON]. На підставі даного рішення 13 жовтня 1992р. [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю від 13.10.1992р., яким засвідчено належність [PERSON] права власності на вищевказану земельну ділянку. Згідно свідоцтва про смерть від 24.06.1995р., [PERSON] помер [INFO], про що зроблено актовий запис №2470. Згідно свідоцтва про одруження від 03.11.1962р. та листа Голопристанської державної нотаріальної контори від 09.10.2012р. спадкоємицею [PERSON] є його дружина, відповідачка [PERSON] Дані обставини встановлені судом на підставі наданих сторонами письмових доказів, визнані сторонами та ніким не спростовуються. Позивач вважає, що Чорнобаївська сільська рада прийняла оскаржуване рішення з порушенням наданих їй владних повноважень та вимог закону, у зв'язку з цим є недійсним і державний акт на право приватної власності на землю. Таким чином, судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є рішення органу місцевого самоврядування, прийняте як суб'єктом владних повноважень у сфері земельних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У ст. ст. 2, 17 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів суб'єктів права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Отже, провадження в даній справі в частині позовних вимог до Чорнобаївської сільської ради підлягає закриттю. У задоволенні позову в частині визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 13.10.1992р. заявлених до [PERSON] слід відмовити з огляду на пов'язаність даної вимоги з вимогою про визнання недійсним вказаного рішення органу місцевого самоврядування. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ст. 3, 4 ЦПК України, позивачем не надано у судовому засіданні належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON], порушує права та інтереси позивача. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України, сторони повинні доказати суду ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed