Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки посилаючись на те, що 28 червня 2008 року між ними буз зареєстрований шлюб, від якого [INFO] року народився син [PERSON]. Рішенням суду 26 липня 2012 року шлюб між ними розірвано, син залишився проживати разом із матір'ю. Після розірвання шлюбу позивачка чинить перешкоди у побаченнях з сином та прийнятті участі у його вихованні, а саме не дозволяє зустрічатись та спілкуватись із сином, позбавляє можливості його виховувати, перешкоджає у можливості його розвитку шляхом відвідування театру, цирку, музеїв, зоопарку тощо. Вважає, що виховання дитини належить до найважливіших питань життя сім'ї, але він позбавлений можливості виконувати свій обов'язок по вихованню сина шляхом щотижневого спілкування на протязі кількох днів. Він має постійне місце роботи, та місце проживання і бажає, щоби його син зростав у атмосфері любові та злагоди. Створюючи перешкоди у спілкуванні із сином відповідачка порушує його права та права малолітньої дитини. На неодноразові профілактичні бесіди з боку органів опіки та піклування відповідачка не реагує. В зв'язку після уточнення позову просив суд зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з сином та визначити такі способи захисту його участі у вихованні дитини: забирати сина з дитячого садка до себе у дні коли [PERSON] працює до 21 години; систематичні побачення через тиждень протягом двох днів (з 9.00 суботи до 19.00 неділі) з проживанням за його місцем проживання у м. Одеса; брати на виховання та відпочинок сина на тиждень (з 9.00 понеділка до 19.00 неділі) під час канікул, а також два тижні у літній період для відпочинку, розвитку дитини та розваг у місцях відпочинку для дітей. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, погоджувалась з тим, що батько має право на участь у вихованні дитини, але його прагнення у спілкуванні з дитиною не узгоджується з розпорядком її життя та життя дитини та поглядами на умови проживання. Повідомила, що позивач перестав надавати їй кошти на утримання дитини, почав вимагати та забирати сина до себе коли йому заманеться в зв'язку з чим між ними виникають суперечки. Під час побачень із сином, батько не здійснює належного за ним догляду, після їх побачень дитина хворіє, а батько не цікавиться станом його здоров'я. Категорично не погоджувалась на вирішення питання про забирання дитини з дитячого закладу з тих підстав, що це створює незручності щодо забирання дитини від батька, так як батько проживає у м. Одеса, а вона з дитиною в с. Крижанівка. В даний час вона самотужки вирішила це питання найнявши людину, яка забирає дитину з садка і доглядає на ним до закінчення її роботи. Крім того, вважала батька за ненадійну людину, яка не тримає своїх обіцянок та може не забрати дитину, а їй необхідно буде відпрошуватись з роботи. Заперечувала проти того, щоб син залишався ночувати у батька, оскільки у батька відсутнє власне житло, так як він зареєстрований за адресою своїх батьків по [ADDRESS] а тимчасово проживає у помешканні своєї співмешканки у [ADDRESS] В даній квартирі не створено умов для залишення дитини на ніч, так як відсутнє ліжко для дитини. Син після відвідин батька повідомив її що він спав разом з папою та тьотею на одному ліжку, що вважає за неприпустимим. Представник відповідачки підтримав думку відповідачки, звернув увагу суду при ухваленні рішення прийняти до уваги особисту прихильність дитини до матері, та той факт, що дитина не завжди хоче спілкуватися з батьком, так як має власні інтереси, які не завжди може задовольнити батько при спілкуванні з дитиною. Представник третьої особи підтримав позов, просив суд задовольнити його, зазначивши, що в результаті обстеження місця реєстрації та місця проживання позивача створенні необхідні умови для нормального проживання дитини. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідка, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] (а.с.6). 26 липня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, сина залишено на виховання матері (а.с.12 на звороті). В даний час між батьками виник спір, щодо порядку спілкування та виховання дитини батьком [PERSON] (а.с.8, 9). З огляду на вимоги ст. 151 СК України (права батьків щодо виховання дитини) та ст. 153 СК України (права батьків та дитини на спілкування) ст. 157 СК України (вирішення батьками питань щодо виховання дитини) суд задовольняє вимоги позивача в частині зобов'язання відповідачки не чинити перешкоди позивачу на спілкування, побачення та виховання сина та вважає за правильним встановити такий порядок побачень батька з сином: систематичні побачення батька і сина через тиждень (за відсутності перешкод у вигляді хвороби дитини, за особистим бажанням дитини) з 9 години ранку суботи до 19 години суботи без нічного відпочинку за місцем проживання батька та з 9 години неділі до 17 години неділі без нічного відпочинку за місцем проживання батька; щорічним спільним відпочинком сина та батька на час канікул у місцях відпочинку для дітей (за відсутності перешкод у вигляді хвороби дитини, за особистим бажанням дитини) з 9 години ранку до 19 години без нічного відпочинку за місцем проживання батька. Ухвалюючи рішення про побачення сина та батька без нічного відпочинку за місцем проживання батька, суд приймає до уваги, що у позивача відсутнє житло, яке йому належить на праві власності та критично оцінює акт обстеження житлово-побутових умов складений 01.04.2014 року про створення належних умов для нормального перебування дитини (а.с.44-45). Суд приймає до уваги, що при складенні акту обстеження побутових умов у [ADDRESS] не вирішено питання про з'ясування думки власника помешкання та прописаних осіб, щодо можливості систематичного перебування дитини у їх будинку. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині вирішення питання про можливість батька забирати дитину з дитячого закладу у дні коли відповідачка працює суд виходив з того, що дані вимоги є неконкретними. Не вирішено питання часу коли відповідач працює, а позивач має можливість та бажання забирати дитину. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставини, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно ч. 1 ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Ухвалюючи рішення суд вважає за правильним вирішити питання про спілкування батька з дитиною з врахуванням стану здоров'я дитини та бажання дитини на спілкування з батьком. Вирішуючи питання про бажання дитини на спілкування з дитиною, суд враховує права дитини на спілкування з батьками. Здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків встановлено ст. 155 СК України, відповідно до якої здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON], так як дані свідчення не стосуються предмету доказування. Питання порядку виховання дитини батьками врегульований нормами Сімейного Кодексу України. Суперечки між батьками щодо порядку виховання дитини вирішуються батьками та судом. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. При ухваленні рішення суд не приймає до уваги «пояснення» [PERSON], та [PERSON] (а.с.13-14), наданими позивачем, так як свідчення суд приймає особисто у судовому засіданні за присутності усіх сторін, встановивши особу свідка, попередивши його про кримінальну відповідальність за неправдиві показання та привівши його до присяги. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 151, 153, 155, 157 СК України,

Outcome: partial