Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11 серпня 1997 року, їй та її синам [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках квартира [ADDRESS]. В даній квартирі, окрім неї, зареєстровані син [PERSON] та відповідач [PERSON]. Відповідач в квартирі не проживає з моменту реєстрації 09 вересня 2014 року. Відповідач квартирою не користується, участі в оплаті за комунальні послуги не бере, особистих речей в квартирі не має, має вільний доступ до спірного житлового приміщення. В звязку з тривалою відсутністю відповідача за місцем своєї реєстрації, позивач змушена сплачувати комунальні послуги, а тому звернулася з даним позовом до суду. 23 липня 2018 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Позивач до судового засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до судового засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Треті особи до судового засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. З письмової згоди позивача, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11 серпня 1997 року, позивачу та її синам [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках квартира [ADDRESS].. В даній квартирі, окрім позивача, зареєстровані також син [PERSON] та відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідно до Акту опитування сусідів від 10 травня 2018 року відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з моменту реєстрації 09 вересня 2014 року. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач тривалий час в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, особистих речей в квартирі не має, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинить, та останній має вільний доступ до житлового приміщення. Підстав для застосування вимог ст. 71 ЖК України судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з тривалою відсутністю без поважних причин.

Outcome: approved