Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 15.05.2013 року між акціонерним товариством комерційний банк Приватбанк та громадянином України [PERSON] було укладено договір б/н, на підставі якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . \~ \~ \~ \~Даний договір було укладено шляхом заповнення відповідачем анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Проте позичальник умови договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 25.02.2021 р. складає 20062,52 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 15.04.2021 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату , час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. \~ \~ \~ \~Від представника відповідача адвоката Лихошвай С.О. на адресу суду надійшов відзив на позов , в якому він проти задоволення позову заперечував, вважає позовні вимоги безпідставними. Вказав, що відповідачем було підписано лише анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання послуг у Приват Банку від 15.05.2013 року, яка не містить жодних умов щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами чи інших платежів. Доказів, що відповідач ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг позовна заява не містить, відповідачем вони не підписувалися. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони ( банку ), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Банк не дотримався вимог щодо належного повідомлення відповідача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Зазначив, що саме така правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17. \~ \~ \~ \~Крім того вказав, що протягом строку дії договору відповідачем фактично були отримані кредитні кошти в розмірі 136691,31 грн., тоді як на виконання взятих на себе зобов`язань повернуто ним банку було 142221,20 грн., на підтвердження чого надав контррозрахунок, проведений на підставі даних, які містяться у розрахунку заборгованості та у виписці по рахунку. Загальна сума обрахованої банком заборгованості відповідача складається не тільки з отриманих ним грошових коштів, а й безпідставно нарахованих відсотків за користування кредитним лімітом, штрафів та комісії, які відображені у виписці по рахунку та розрахунку заборгованості та розмір яких не був обумовлений і погоджений із [PERSON] . Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останні позов підтримав та прохав задовольнити. Вказав, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписанням заяви позичальник підтвердив факт ознайомлення та згоди з умовами та правилами надання банківських послуг в тому числі з тарифами банку. Також вказав, що сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови договору. Зазначив, що кредитна картка, видана відповідачу є поновлювальною кредитною лінією, тобто клієнт використавши та погасивши заборгованість за кредитною карткою може знову користуватися нею у межах строку дії картки. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він ознайомлений про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Розрахунок заборгованості проведений автоматизованою системою Банку станом на 25.02.2021 року і в ньому відображені та враховані всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійснені боржником платежі на його виконання. 18.06.2021 року на адресу суду надійшла від позивача заява про зменшення розміру позовних вимог, остаточно прохає стягнути з відповідача 16062,52 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якій вказав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості відповідача та взагалі її наявність. Проведений контррозрахунок підтверджує те, що відповідачем були в повному обсязі повернуті отримані грошові кошти та фактично їх було сплачено, в сумі , що перевищує розмір одержаних ним від банку грошових коштів. В задоволенні позову прохав відмовити. Від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення, які за змістом аналогічні відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи без його участі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що 15.05.2013 року дійсно підписував анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, проте з самими умовами та правилами надання банківських послуг не ознайомлювався та їх не підписував. Вказав, що ним фактично були отримані кредитні кошти в розмірі 136691,31 грн., тоді як на виконання взятих на себе зобов`язань повернуто ним банку було 146221,20 грн. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 травня 2013 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.18). За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідачу видано картку № [NUMBER] , строк дії якої - до вересня 2016 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.16). В подальшому карта відповідачу перевипускалась двічі, востаннє 08 листопада 2019 року, картка № [NUMBER] , термін дії - вересень 2023 року. Після укладення договору банком кредитний ліміт позивачу визначений у розмірі 300 грн. Після того розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, як в сторону збільшення до 24000 грн., так і в сторону зменшення - 06 серпня 2020 року - визначений у розмірі 0,00 грн., що підтверджується даними довідки КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.17). Згідно з наданим банком уточненим розрахунком [PERSON] , станом на 08.06.2021 року має заборгованість у розмірі 16062,52 грн., з яких 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 16062,52 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту ( а.с. 126-134 ). Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Аналогічна правова позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 15 травня 2013 року процентна ставка не зазначена, сплата комісії не передбачена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, надав розрахунок, з якого вбачається, що ним зараховувались одержані за договором від відповідача кошти, крім тіла кредиту також на погашення відсотків за користування кредитними коштами , що не передбачено договором. ( а.с. 8 зв.ст.,15,127 зв.ст., 134 ). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.05.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначених банком розмірах і порядках нарахування. В судовому засіданні відповідач підтвердив факт того, що ні під час підписання анкети-заяви , ні протягом дії кредитного договору він не був ознайомлений з витягом з тарифів та з витягом з умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (15 травня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначає про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14). Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03.07.2019 року (провадження № 14-13цс19) зазначила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, з яких би вбачалось, що даним кредитним договором передбачено сплату процентів за порушення строку повернення одержаних коштів, сам строк, до якого мають бути повернуті такі кошти. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.05.2013 року, укладеного між Приват Банком та клієнтом [PERSON] станом на 08.06.2021 року позивач обраховує заборгованість відповідача за тілом кредиту у розмірі 16062,52 грн. (а.с.126-134). Вказаний розмір заборгованості не відповідає обставинам справи. Як вбачається з остаточного розрахунку заборгованості , наданого позивачем, на погашення заборгованості по відсоткам банком відраховано із повернутих відповідачем сум 7022,73 грн. ( 15 грн. погашено заборгованості по нарахованим відсоткам + 7007,73 грн. погашено заборгованості по простроченим відсоткам = 7022,73 грн. ) ( а.с. 7-15,133-134 ) З виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] за договором №б/н , та з розрахунку заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що за період з 15 травня 2013 року по 08 червня 2021 року відповідачем використано кредитних коштів на загальну суму 136694,31 грн., а сплачено ( повернуто ) банку за цей період - 146221,20 грн. ( а.с. 56-65, 126-134 ). З цієї ж виписки вбачається, що на погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом відповідачем сплачено 25322,41 грн. Аналогічні дані містяться в розрахунку, наданому представником відповідача. Як встановлено судом, кредитним договором сплата відсотків не передбачена. Тому зарахування позивачем частини сплачених відповідачем коштів на погашення відсотків, сплата яких не передбачена договором, а також збільшення заборгованості за тілом кредиту за рахунок списання відсотків за користування кредитом суперечить його умовам. Відповідно, кінцеве зобов`язання між сторонами суд обраховує наступним чином: 136694,31 грн. (отримано відповідачем станом на 08.06.2021) 146221,20 грн. (сплачено відповідачем станом на 08.06.2021, останні проплати здійснені 01.03.2021 року в сумі 2000 грн. та 16.04.2021 року в сумі 2000 грн. ) = - 9526,89 грн. (переплата) ( а.с. 107,133-134 ). Таким чином судом встановлено, що відповідачем сплачено позивачу суму, що перевищує розмір одержаного ним кредиту, а тому відсутні підстави стверджувати, що у відповідача наявна заборгованість за тілом кредиту. Вказане повною мірою підтверджується і розрахунками самого позивача, де зазначено, що заборгованість за поточним тілом кредиту у [PERSON] відсутня ( а.с. 134 ). Щодо заборгованості за простроченим тілом кредиту, то анкета-заява від 15.05.2013 року не містить відомостей про строки кредитування. Позивачем не надано доказів, що банком направлялася вимога про повернення коштів. Умови договору не розкривають змісту терміну «прострочене тіло кредиту». За таких обставин, відсутні підстави вважати, що окрім тіла кредиту з відповідача може бути стягнуто прострочене тіло кредиту. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, проаналізувавши зміст норм права, суд приходить до висновку , що в задоволенні позову необхідно відмовити. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed