Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, у якому просить суд ухвалити рішення яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за виконавчим листом №759/12665/16-ц, виданим Святошинським районним судом м. Києва від 08.12.2017 р. на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/ 4 частини усіх видів доходів щомісячно та просив ухвалити нове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше ніж 50% від прожитково мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що він та відповідачка перебували у шлюбних відносинах за час перебування у яких у сторін народилася дитина - [PERSON] [INFO] Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з відповідачкою. На підставі ухваленого рішення від 23 листопада 2017 року Святошинським районним судом м. Києва 08.12.2017 року було видано виконавчий лист №759/12665/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1 /4 частини з усіх доходів щомісячно. Як на підставу для зменшення розміру присуджених судом аліментів позивач посилається на те, що його сімейне становище змінилося, перебуває у зареєстрованому шлюбі та має другу дитину, доньку [INFO] , яка потребує фінансового забезпечення, також на повному забезпеченні позивача знаходиться його дружина та мати, позивач повністю самостійно сплачує комунальні послуги, й окрім зазначеного, має грошові зобов`язання перед фінансовою установою. Таким чином, зазначені вище обставини, зумовили позивача звернутися до суду із заявою про зменшення розміру аліментів. Ухвалою судді від 21.06.2018, після отримання відомостей про адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, у справі відкрито провадження. На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 09 січня 2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву позивача. Відповідно до змісту якого відповідач у повному обсязі не визнає вимоги пред`явлені позивачем, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами. У своєму відзиві відповідач зазначила, що позивачем ніяким чином не доведено наявності обставин, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів. У судовому засіданні позивач підтримав пред`явлені вимоги з урахуванням поданих ними та зібраних судом доказів. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, пославшись на недоведеність позивачем своїх вимог. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбних відносинах за час перебування в яких у сторін народилася дитина - [PERSON] [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з відповідачем. 23 листопада 2017 року Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] 08.12.2017 року на підставі ухваленого рішення, Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №759/12665/16-ц про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1 /4 частини з усіх доходів щомісячно. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на наявність підстав для зменшення розміру раніше присуджених аліментів. Зокрема, вказує в якості підстав для зміни розміру аліментів наявність на його утриманні дитини, яка народилася у другому шлюбі, дружини та матері, наявність фінансових зобов`язань перед банком. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Диспозиція статті 192 СК України містить перелік обставин за яких суд може зменшити розмір аліментів за позовом платника аліментів, такими обставинами є зміна: матеріального стану, сімейного стану, стану здоров`я та інших обставин визначених СК України, які дають підстави для зменшення розміру присуджених судом аліментів. Однак, в ході розгляду справи позивачем не доведено, що він втратив працездатність, як і не доведено того, що у нього погіршився стан його здоров`я. Натомість із матеріалів справи вбачається, що на день розгляду та ухвалення Святошинським районним судом м. Києва рішення про стягнення аліментів позивач вже був одружений та мав на утриманні неповнолітню доньку [INFO] . Окрім того, як вбачається з матеріалів справи,позивач є молодим працездатним чоловіком, є працевлаштованим, та має сталий дохід, про що свідчить надана позивачем довідка про дохід за період з 18.12.2017 р. по 31.01.2018 р. Наявність такого доходу не заперечувалось в ході розгляду справи і самим позивачем. Сам по собі факт наявності матері не може бути достатнім доказом того, що позивач утримує матір. При цьому, ст.ст. 202, 203 СК України встановлений обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх батьків та брати участь у додаткових витратах на батьків, позивач також повинен його виконувати. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Визначивши та дослідивши обставини, передбачені статтею 182 СК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 СК України, оскільки позивач не надав суду доказів погіршення його матеріального стану, сімейного стану та стану його здоров`я у порівнянні із обставинами, які були на час ухвалення рішення про стягнення аліментів та перебування на його утриманні матері. Також позивачем не наведено інших обставин передбачених цим Кодексом, які б давали суду підстави для зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed