Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить суд визначити наступний порядок його спілкування з донькою [PERSON]: в будні дні два рази на тиждень за його власним вибором з 17:00 год. до 08:00 год. наступного дня по місцю його проживання; в вихідні, святкові та дні шкільних канікул за його власним вибором з 10:00 год. до 10:00 год. наступного дня по місцю його проживання; надати можливість спільного відпочинку з донькою за його власним вибором не менше одного разу на рік на термін не менше 21 дня. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні з донькою [PERSON] та не дозволяє повною мірою приймати участь у її вихованні. Їхня із відповідачкою дитина проживає разом із останньою. З моменту розірвання шлюбу [PERSON] в категоричній формі відмовляла йому в можливості спілкуватися з донькою у зв'язку з чим він у 2013 році був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Його позов було задоволено та суд своїм рішенням усунув перешкоди у спілкуванні з донькою. Проте, між ним та відповідачкою існує спір щодо можливості дитини залишатися за місцем його проживання у будні, вихідні, святкові дні та дні шкільних канікул [PERSON], не вирішено питання щодо можливості спільного оздоровлення його як батька з донькою. Неодноразові спроби вирішити із [PERSON] вказані питання шляхом домовленостей не мали успіху, у зв'язку з чим він був вимушений звертатися до Органу опіки та піклування, виконавчої служби тощо. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позову [PERSON] та пред'явила зустрічну позовну заяву у якій просила зменшити час участі батька у спілкуванні й вихованні доньки [PERSON], та визначити наступний порядок спілкування батька з донькою: 1 раз на тиждень у неділю з 10:00 год. до 18:00 год. за місцем вибору [PERSON] з попередженням за день СМС повідомленням. Такі позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [PERSON] навіть при дитині не приховуючи свою особисту неприязнь до неї постійно намагається спровокувати конфлікту ситуацію та вчиняє скандали. Постійно їй погрожує відібрати доньку та при спілкуванні з донькою часто затримує її повернення додому при цьому не відповідає на її телефонні дзвінки. Вони із донькою не можуть нормальної поїхати на відпочинок, оскільки чекають на приїзд батька. Дитина часто відмовляється їхати з батьком для спілкування, а на альтернативну пропозицію поспілкуватися вдома він вчиняє скандал та скаржиться до Індустріального РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Окрім батьків у дитини є й інші родичі які її люблять та приймають активну участь у вихованні дитини. Після спілкування з батьком [PERSON] стає знервованою, висловлює своє небажання у зустрічах із батьком та зі страхом розпочала рахувати дні до зустрічі з ним. Іноді небажання [PERSON] спілкуватися з батьком переростає з депресії в істерику, що говорить про психолочну травму дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали та просили пред'явлений позов задовольнити за викладених у ньому обставин. Відповідач зауважив, що він дбайливий батько, дуже любить свою доньку [PERSON] яка проживає із відповідачкою та дуже сильно бажає приймати повноцінну участь у вихованні доньки, бажає більше часу проводити із нею і приділяти їй уваги. Той порядок, що був встановлений минулим судовим рішенням на теперішній час не є достатнім та звужує його прагнення щодо більшої належної участі як батька у вихованні дитини. При цьому спір між ним та відповідачкою з цього питання існує й дотепер. Він має належні житлові умови, у квартирі де він проживає гарний ремонт, окрема кімната облаштована дитячими меблями, для доньки є іграшки та інші необхідні для її повноцінного розвитку речі. Він прагне більше часу приділяти доньці, бажає мати можливість спільного відпочинку та оздоровлення разом із донькою. В зустрічному позові просив відмовити у повному обсязі посилаючись на його необґрунтованість. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні свою позовну заяву підтримала та просила її задовольнити, проти позову [PERSON] заперечувала та просила у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Представник Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради позовні вимоги відніс на розсуд суду та просив вирішити справу відповідно до вимог чинного Законодавства України. Зауважила, що спір поміж сторонами буде насправді вирішено тоді, коли вони позбудуться один до одного неприязного ставлення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що під час спільного проживання однією сім'єю у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою за адресою: [ADDRESS]. Позивач проживає окремо за адресою: [ADDRESS]. Через втрату довіри, почуттів любові та поваги сторони припинили проживати разом та повністю припинили подружні стосунки. Це також зумовило погіршення поміж ними стосунків що призвело до вкрай неприязного ставлення один до одного, в чому суд зміг особисто переконатися під час участі сторін у процесі. Разом із тим, з боку [PERSON] до позивача виникло недовірливе ставлення та у зв'язку із втратою довіри, зумовленою, як на думку відповідача, неналежним ставленням батька до доньки та до неї за часи сумісного проживання, [PERSON] вважає позивача людиною, яка не приділятиме доньці належної уваги та виховання. З огляду на це вона не може довірити дитину позивачу та дозволити йому приймати участь у вихованні дитини без її присутності, що може призвести по порушення нормального розвитку дитини, бо остання після зустрічей із батьком перебуває у стані депресії та у дитини трапляються істерики. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Із оголошеного в судовому засіданні рішення опікунської ради Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради вбачається, що [PERSON] був встановлений порядок та час побачені із донькою: двічі на тиждень, в будній день з 17:00 години до 20:00 години та у вихідний день з 10:00 години до 16:00 години. З боку [PERSON] чинилися перешкоди у виконанні вказаного рішення, через що [PERSON] у 2013 році був вимушений звернутися до суду. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні були задоволені. Присуджено усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з його донькою [PERSON], шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити цьому перешкод. Рішенням також було визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його донькою [PERSON], а саме: двічі на тиждень, кожної середи з 17:00 години до 20:00 години та кожної неділі з 10:00 години до 16:00 години [PERSON] має право побачення та спілкування з донькою [PERSON] за місцем свого проживання, а також з можливістю систематичних зустрічей в місцях та помешканнях приналежних до об'єктів громадського дозвілля і відпочинку дітей, без обмежень переміщення. Вказане рішення суду набрало законної сили. Частиною 1 ст. 159 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В судовому зсіданні встановлено, що [PERSON] має належні житлові умови, у квартирі, де він мешкає створені умови для перебування неповнолітньої дитини, присутні дитячі меблі, іграшки, він як батько бажає приймати активну участь у вихованні та спілкуванні із донькою, бажає мати можливість спільного відпочинку з дитиною. Враховуючи зазначені вище докази та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, а саме, вік дитини та її стан здоров'я, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем [PERSON] способи участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] не зможуть зашкодити здоров'ю останньої, її найкращим правам та законним інтересам. При цьому, в судовому засіданні не встановлено, що батьки [PERSON] не піклуються про неї, або жорстоко із нею поводяться. Отже, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме, є можливим визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його донькою [PERSON], а саме: щотижня в один будній день [PERSON] має право побачення та спілкування з донькою [PERSON] з 17:00 години до 08:00 години наступного дня за місцем свого проживання, з можливістю доньки залишатися за місцем проживання батька, а також з можливістю відвідувань місць та помешкань приналежних до об'єктів громадського дозвілля, розвитку та відпочинку дітей, без обмежень переміщення; щотижня у один вихідний день, а також у святкові дні, під час шкільних канікул доньки, [PERSON] має право побачення та спілкування з донькою [PERSON] з 10:00 години до 10:00 години наступного дня за місцем свого проживання, з можливістю доньки залишатися за місцем проживання батька, а також з можливістю систематичних зустрічей в місцях та помешканнях приналежних до об'єктів громадського дозвілля, розвитку і відпочинку дітей, без обмежень переміщення; один раз на рік [PERSON] має право на спільний відпочинок та оздоровлення разом з донькою [PERSON] у місцях приналежних до цього за своїм цільовим призначенням не термін від 14 - до 21 дня, в тому числі з можливістю виїзду на відпочинок на море в межах України. В задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом слід відмовити. Такі способи участі батька не зашкодять дитині та сприятимуть її повноцінному розвитку та вихованню. У задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити у повному обсязі, оскільки малолітня дитина [PERSON] хоч і проживає з своєю матір'ю [PERSON], але не повинна були позбавлена повноцінного піклування з боку батька [PERSON], враховуючи його прагнення щодо більшої повноцінної участі у спілкуванні з донькою та у її належному вихованні і утриманні. При цьому, неприязні стосунки, які склалися поміж [PERSON] та [PERSON] не повинні шкодити дитині, її законним інтересам та правам, в т.ч. й праву їх піклування, що передбачено ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок [PERSON]

Outcome: partial