Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивував тим, що 24 червня 2014 року, між ним та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка взяла у нього у борг 400 доларів США, які відповідно до її боргової розписки, зобов,язувалася повернути не пізніше 01 жовтня 2014 року, та 2500 гривень, які відповідно іншої боргової розписки зобов,язувалася повернути 01 грудня 2014 року. Однак до цього часу зазначені кошти відповідачкою не повернуті, тому просив постановити рішення суду, яким примусово стягнути з відповідачки на його користь 400 доларів США, 2500 гривень. Крім того просив, стягнути з відповідачки на його користь 1132,5 грн. інфляційних витрат та 3-х процентів річних у сумі 75 гривень, від гривневого боргу у сумі 2500 грн., та судові витрати на правову допомогу, в розмірі 800 грн. і судовий збір. В судовому засіданні позивач вимоги викладені в позовній заяві підтримав у повному обсязі, мотивуючи тими ж обставинами. Відповідачка про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином ( а. с. 37, 38 ), але в судове засідання не зявилася, про причину своєї неявки не повідомила і клопотань, про розгляд справи у її відсутність не надсилала, тому зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підтвердження укладеного між відповідачкою [PERSON] (позичальницею) та позивачем [PERSON] (позикодавцем) договору позики, позичальницею представлені розписки (оригінали яких оглянуті в судовому засіданні (а. с. 5, 6) ), датовані 24.06.2014, які підтверджують передачу грошей - 400 доларів США та 2500 гривень, з умовою повернення не пізніше 01.10.2014 року та 01.12.2014 року відповідно. З пояснень позивача вбачається, що позика не була повернута протягом визначеного строку. Враховуючи дані обставини та зміст норми ч. 1 ст. 612 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідачка (позичальниця) є такою, що прострочила виконання грошового зобовязання. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання, на вимогу кредитора зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а, згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із визначених ч. 2 статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав є примусове виконання обов'язку в натурі. Відтак, вимоги в частині стягнення суми позики, інфляційних витрат та трьох процентів річних по гривневому боргу, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, та із зазначеним у позові розрахунком, суд погоджується ( а. с. 2 4 ). Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції від 16.12.2015 року, та акту про надані послуги на правову допомогу, вбачається, що дана квитанція видана [PERSON], на загальну суму 800 гривень 00 копійок, яка сплачена позивачем. Підставою є надання правової допомоги по юридичній консультації та складанню позовної заяви ( а. с. 31 32 ). Відповідно квитанції від 16. 12. 2015 року, вбачається, що [PERSON] при подачі позову, сплачено судовий збір в сумі 487 гривні 20 копійок. (а.с.1). З врахуванням вищезазначеного, з відповідачки слід стягнути на користь позивача витрати, повязані з розглядом судової справи, які складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 800 гривень та 487.20 грн. судового збору.

Outcome: approved