Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми безпідставно набутої допомоги по безробіттю. Мотивував свої вимоги тим, що [PERSON] на підставі її заяви від 30.03.2015 року було зареєстровано, як таку що шукає роботу та призначено допомогу у відповідності до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В подальшому, на підставі п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим спільним наказом Мінпраці України та ДПА України за № 60/62 від 13.02.2009 року було здійснено розслідування обґрунтованості виплат [PERSON] допомоги по безробіттю, за результатами якого Подільським районним центром зайнятості складено акт № 262 від 12 травня 2015 року, яким встановлено що [PERSON] надавала послуги ДП «Сервісно-видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» на підставі договору від 03.10.2013 року № 138-Р про створення за замовленням та використанням твору з 03.10.2013 року по 02.04.2015 року та отримала дохід за надані послуги. Наказом РЦЗ № 102 від 27 серпня 2015 року була визначена сума коштів що підлягає поверненню як допомога по безробіттю, яка за період з 06 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року становить 7203.23 гривень та вартість навчання за період з 13 травня 2015 року по 26 травня 2015 року становить 710.34 гривень. Позивач вважає, що вказану суму необхідно стягнути з відповідача, оскільки відповідач не повідомляв районний центр зайнятості про перебування в цивільно-правових відносинах з ДП «Сервісно-видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» і отримання за такою угодою доходу, що є відомостями які було необхідно подати до районного центру зайнятості, оскільки такі обставини впливають на умови виплати забезпечення по безробіттю та надання соціальних послуг. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання відповідача. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі її заяви від 30.03.2015 року було зареєстровано, як таку що шукає роботу та призначено допомогу у відповідності до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В подальшому, на підставі п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим спільним наказом Мінпраці України та ДПА України за № 60/62 від 13.02.2009 року було здійснено розслідування обґрунтованості виплат [PERSON] допомоги по безробіттю, за результатами якого Подільським районним центром зайнятості складено акт № 262 від 12 травня 2015 року, яким встановлено що [PERSON] надавала послуги ДП «Сервісно-видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» на підставі договору від 03.10.2013 року № 138-Р про створення за замовленням та використанням твору з 03.10.2013 року по 02.04.2015 року та отримала дохід за надані послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Наказом РЦЗ № 102 від 27 серпня 2015 року була визначена сума коштів що підлягає поверненню як допомога по безробіттю, яка за період з 06 квітня 2015 року по 20 травня 2015 року становить 7203.23 гривень та вартість навчання за період з 13 травня 2015 року по 26 травня 2015 року становить 710.34 гривень. Суд бере до уваги ту обставину, що за таких встановлених фактів у [PERSON] виникла переплата у розмірі 7913.57 гривень. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності з ретельно проаналізованими доказами, суд дійшов категоричного висновку, що внаслідок неподання [PERSON] відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, остання безпідставно отримала допомогу по безробіттю та не виконала вимоги ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», внаслідок чого з останньої необхідно стягнути суму у розмірі 7913.57 гривень, які і пред'явлені позивачем до стягнення. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України стягнувши з відповідачі судовий збір на користь держави Україна у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved