Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що 24 лютого 2006 року Сумською РДА на підставі свого рішення (розпорядження) від 15 лютого 2006 року № 124 був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) вже померлому [INFO] [PERSON] . На підставі договору оренди землі від 27 листопада 2014 року, укладеного між Сумською РДА і САП «Родючисть» (ТОВ), останнє орендує земельні ділянки сільськогосподарського призначення (не витребувані земельні частки (паї), розташовані на території колишньої Постольненської (на теперішній час Миколаївської) сільської ради Сумського району, куди входить і земельна частка (пай) померлого [PERSON] У 2019 році приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. дружині померлого [INFO] [PERSON] (який був спадкоємцем померлого брата) [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Відродження» с. Постольне Сумського району. Позивач вважав, що за життя спадкодавець [PERSON] не набув право на вказану земельну частку (пай), не міг 24 лютого 2006 року отримати сертифікат про право на спірну земельну ділянку, оскільки [INFO] . Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати недійсними вказані Сертифікат на право на земельну частку (пай) та Свідоцтво про право на спадщину за законом, поклавши судові витрати на Сумську РДА та приватного нотаріуса Хоменко О.В. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і пояснив, що на підставі розпорядження голови Сумської РДА від 20.01.2006 року № 50 вже померлого [INFO] [PERSON] було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) внаслідок роздержавлення та приватизації земель КСП «Відродження». Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ [NUMBER] був виписаний також після смерті [PERSON] [INFO] , тому цивільна правоздатність припинилася у момент його смерті. У 2014 році між Сумською РДА та САП «Родючисть» (ТОВ) був укладений договір оренди, останнє користується даною земельною ділянкою і вважає, що в даному випадку право власності на спірну земельну ділянку оформлена неправомірно, порушується право позивача на користування земельною ділянкою. Представник відповідача - Сумської районної державної адміністрації Сумської області Бойко А.С. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, пояснивши, що право позивача не порушено і не потребує судового захисту. Підписуючи договір оренди землі, позивач знав, що земельну ділянку потрібно буде повертати, що договір оренди землі має строковий характер і що користуватися спірною земельною ділянкою позивач зможе лише на підставі договору оренди землі, який укладатиметься лише з власником, незалежно від того, хто саме отримає свідоцтво про право власності в порядку спадкування. До спадщини позивач не має відношення, тому представник позивача просила позовну заяву залишити без задоволення. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] - для розгляду справи до суду не з`явився. В попередніх судових засіданнях позов не визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши заяву з проханням слухати справу у її відсутність, а також направивши до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що право [PERSON] на земельну ділянку виникло внаслідок того, що він був членом КСП «Відродження» і за життя отримав право на земельну ділянку, що підтверджує факт видачі Сертифікату на право на земельну частку (пай). Спадкоємцем за законом після [PERSON] був його брат, а її чоловік, [PERSON] , який спадщину прийняв, однак юридично її не оформив, тому вона набула право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку, не порушуючи нічиїх прав, в тому числі і позивача. Просила відмовити САП «Родючисть» (ТОВ) у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач - приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. В попередньому судовому засіданні проти позову заперечувала, підтримавши свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву ( ар. с. 64-65). При цьому нотаріус [PERSON] вважала, що спадкодавець мав право на земельний пай, що підтверджувалось відповідним розпорядженням Сумської РДА, і його було включено до списку. До видачі свідоцтва про право на спадщину був зроблений запит до міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області. Сертифікат зберігався в архіві і був наданий на запит нотаріуса. Вважала, що видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] законним. Просила позовну заяву залишити без задоволення. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступних висновків. За змістом ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] в с. Лікарське помер брат чоловіка спадкоємиці - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно, зокрема, на земельну частку (пай), розташовану на землях, які перебувають в колективній власності КСП «Відродження» Сумського району Сумської області розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 41\~645 грн. Право [PERSON] на земельну ділянку виникло внаслідок того, що він був членом КСП «Відродження» Сумського району Сумської області, що підтверджується архівним витягом № 50 від 20.01.2006 року), де він значиться під № 326 (а.с.16), проте за життя [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючий документ на вказану земельну частку (пай). Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). З копії протоколу загальних зборів працівників трудового колективу ДСП «Відродження» с. Постольне про затвердження списків осіб, що мають право на безоплатне отримання частки державного майна і земельної частки (паю) в ході роздержавлення ДСП «Відродження» вбачається, що [PERSON] був членом КСП «Відродження» та звільнений у зв`язку зі скороченням штату (ар.с.179-194). Крім того, право на вказану земельну ділянку належало [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія СМ № [NUMBER] , виданого як члену КСП «Відродження» с. Постольне Сумського району Сумської області. Сертифікат зареєстровано у книзі «Реєстрації реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 321 від 01.03.2006 року згідно рішення Сумської районної державної адміністрації за № 124 від 15.02.2006 року (ар.с.9). \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року ( 561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 ( 720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року ( 2768-14 ) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право особи на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17.03.2020 у цивільній справі № 396/1683/18-ц. Право на земельну частку (пай) згідно зі статтею 2\~зазначеного Указу мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу чи акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше в них працювали і залишаються членами якогось із них відповідно до списку, що долучається до державного акта на право колективної власності на землю. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними на підприємствах, у кооперативах, товариствах із числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією, яка й видає громадянам сертифікати на право на земельну частку (пай). Згідно зі змістом цього документа (форму якого затверджено відповідно до названого вище Указу Президента України постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)»), право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У витязі з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською райдержадміністрацією членам КСП «Відродження», в графі «підпис власника сертифікату на земельну частку (пай) вказано, що [PERSON] помер (ар.с.11,12). Відповідно до повідомлення міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, згідно облікових даних, на ім`я [PERSON] зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серія СМ № 0282399 за № 321 від 01.03.2006 року, про що зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною державною адміністрацією членам КСП «Відродження» на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації № 124 від 15.02.2006 року. Розмір земельної частки (паю) складає 3,77 в умовних кадастрових гектарах (арк.с.13). 27 листопада 2014 року між Сумською райдержадміністрацією та САП «Родючисть» (ТОВ) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець - Сумська РДА надала САП «Родючисть» в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення ( не витребувані земельні частки (паї), які розташовані на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області загальною площею 11,3458 га, в тому числі і земельну частку (пай), на яку було видано оскаржуваний сертифікат (а.с.17,18). Земельні ділянки були передані та прийняті САП «Родючисть» (ТОВ) в натурі у дострокову оренду згідно Акту про передачу та прийом земельних ділянок (ар.с.26). 27 листопада 2015 року між Сумською РДА та САП «Родючисть» (ТОВ) до вищевказаного Договору оренди землі було укладено Додаткову угоду (ар.с.27). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 16 жовтня 2019 року вбачається, що 11 жовтня 2019 року, на підставі договору оренди землі та Додаткової угоди до Договору оренди землі, державним реєстратором Миколаївської сільської ради Сумського району Іваній М.В. за САП «Родючисть» (ТОВ) зареєстровано право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 59247786700:03:004:0157 та 5924786700:03:004:0239, строком на 7 років (а.с.28,29). В пункті 8 вищезазначеного договору оренди (в редакції додаткової угоди від 27.11.2015) встановлено, що договір укладено на 7 років з урахуванням ротації культур до моменту звернення їх власників чи спадкоємців. В пункті 30 договору зазначено, що орендар (САП «Родючисть») зобов`язаний при зверненні громадян власників земельних часток (паїв) чи їх спадкоємців - про витребування зазначених в додатку до договору земельних часток (паїв) передати ці ділянки орендодавцю та внести відповідні зміни до договору. [INFO] в м. Суми помер чоловік спадкоємиці [PERSON] . Після його смерті залишилось недоотримане спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) КСП «Відродження» с. Постольне Сумського району Сумської області, належного померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем після смерті якого за законом був його брат [PERSON] , котрий спадщину прийняв, але юридично не переоформив та помер. Спадкоємицею після смерті [PERSON] за законом є дружина померлого [PERSON] , відповідачка по справі. Спадщину вона прийняла шляхом своєчасного звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Діти померлого - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - відмовилися від прийняття спадщини за законом на користь дружини померлого і своєї матері, про що є їх заяви в матеріалах спадкової справи (а.с.72-133). 26 вересня 2019 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Хоменко О.В. за р. № 4215 дружині померлого [INFO] [PERSON] [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, з якого вбачається, що спадщина складається з: права на земельну частку (пай) розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на землях, які перебувають в колективній власності КСП «Відродження» с. Постольне Сумського району Сумської області, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ [NUMBER] 0282399, виданого 24.02.2006 року Сумською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 01.03.2006 року за № 321, [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом був його брат [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав (а.с.10). Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. г ч.1\~ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, [PERSON] набула право власності на земельну ділянку розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Відродження» с. Постольне Сумського району Сумської області, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ 028399, виданого 24.02.2006 року Сумською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 01.03.2006 року за № 321, [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом був його брат [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформляв своїх спадкових прав, у встановленому законом порядку, не порушуючи нічиїх прав, в тому числі і позивача. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був внесений до списку громадян-членів КСП «Відродження» Сумського району Сумської області ще за життя і у відповідності до законодавства набув право на земельну частку (пай), оскільки на момент розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства був членом КСП «Відродження». Причиною не отримання [PERSON] сертифікату серії [NUMBER] від 24.02.2006 року є його смерть. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України від 10 липня 2018 року № 2498/VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» відповідна сільська, селищна рада повинна своїм рішенням визначити вищезазначені земельні частки (паї), як не витребувані земельні частки (паї). До рішення ради повинен додаватися список власників земельних часток (паїв). Земельна ділянка, яка відповідає умовним кадастровим гектарам не витребуваних земельних часток (паїв), перебуває у приватній власності громадян, право на яке посвідчено сертифікатом, не може бути приєднана до земель запасу державної власності, які підлягають розподілу відповідно до Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 13 Закону України від 05.06.2003 № 899 «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» (редакція від 27.06.2015) відповідні сільська, селищна рада чи райдержадміністрація в межах повноважень визначених статтею 124 Земельного кодексу України можуть передавати в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками свідоцтва на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи ї спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Згідно договору оренди землі від 27.11.2014 року, зареєстрованого в Постольненській сільській раді 24.12.2014 року за № 324, укладеного між Сумською районною державною адміністрацією та САП «Родючисть» (ТОВ), передано останньому в користування земельні ділянки землі сільськогосподарського призначення (не витребувані земельні частки (паї) загальною площею 11,3458 га, що знаходяться на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області. 27 листопада 2015 року до вищезазначеного договору укладено додаткову угоду, пунктом 2 якої передбачено, що договір укладено на 7 років з урахуванням ротації культур до моменту звернення власників чи спадкоємців. Позивач зазначав, що спірна земельна ділянка перебуває у складі земель сільськогосподарського призначення (не витребувані земельні частки (паї) загальною площею 11,3458 га, що знаходяться на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області. Отже, спірна земельна ділянка має статус невитребуваних земельних часток (паїв), що, на думку позивача, також свідчить про незаконність сертифікату на право на земельну частку (пай) та свідоцтва про право на спадщину, виданого відповідно [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, спірна земельна ділянка не відноситься до не витребуваних часток (паїв), оскільки на неї у встановленому законом порядку видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно ст. 13 Закону України від 10 липня 2018 року № 2498/VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», у разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним. За позовом власника невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель). З 01 січня 2019 року, з часу набрання чинності цього закону, районні державні адміністрації виключені з переліку органів, що можуть виносити відповідні рішення. Цим законом передбачений порядок виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) замість права на земельну частку (пай). Враховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що сертифікат на право на земельну частку (пай) та свідоцтво про право на спадщину за законом є дійсними, виданими відповідно до норм чинного законодавства України. Посилання позивача на те, що [PERSON] помер раніше оформлення сертифікату на право на земельну частку (пай), тому у нього припинилась цивільна правоздатність і відповідно не виникло право на оспорювань земельну ділянку, не ґрунтуються на законі, оскільки право [PERSON] на земельну ділянку виникло внаслідок його членства у КСП «Відродження» Сумського району Сумської області, що підтверджується архівним витягом № 50 від 20.01.2006 року, де він значиться під № 326 (а.с.16). Відповідно до\~статті 12 ЦПК України\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 1 2, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті, обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ст.ст. 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пред`являючи позовні вимоги, позивач не зазначив, які саме його права порушені видачею сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ [NUMBER] 0282399, виданого 24.02.2006 року Сумською райдержадміністрацією [PERSON] , а також видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 вересня 2019 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Хоменко О.В. за р. № 4215 дружині померлого [INFO] [PERSON] [PERSON] . Спірна земельна частка (пай) входить до складу спадкового майна, належного померлому [PERSON] , який був членом КСП «Відродження» і відповідно до чинного законодавства отримав право на земельну частку(пай) у встановленому законом порядку. Право [PERSON] на спірну земельну ділянку підтверджено сертификатом на право на земельну частку (пай), серія СМ № 0282399, виданого як члену КСП «Відродження» с. Постольне Сумського району Сумської області. Сертифікат зареєстровано у книзі «Реєстрації реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 321 від 01.03.2006 року згідно рішення Сумської районної державної адміністрації за № 124 від 15.02.2006 року (ар.с.9). \~ \~ \~ \~ Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] , а після смерті останнього спадкоємцями є діти померлого - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також дружина [PERSON] САП «Родючість» не входить в коло спадкоємців ані за законом, ані за заповітом, не має права власності у спадковому майні і не має відношення до оформлення спадкових справ законними спадкоємцями, які вправі на власний розсуд і у відповідності з законом вирішити питання спадкоємства, не питаючи думки з цього приводу будь-яких інших сторонніх осіб. Та обставина, що САП «Родючисть» певний час користується спірною земельною ділянкою, яка належала спадкодавцю та входить до складу спадкового майна, не створює для САП «Родючисть» права на володіння та розпорядження спадковим майном, яке може, за певних обставин, бути передано в оренду, в тому числі і позивачу, законними власниками земельної ділянки. Повноваженнями визначати коло спадкоємців, встановлювати черговість спадкування, законність отримання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину, усувати від отримання спадщини тощо САП «Родючисть» не наділено. Посилання позивача на те, що оспорюваний сертифікат про право на земельну частку (пай) був виданий [PERSON] , померлому [INFO] , вже після його смерті, а саме [INFO] , визначального значення для вирішення спору не має. Вирішальною обставиною є те, що покійний [PERSON] набув право на земельний пай ще за життя, будучи членом КСП «Відродження», і його право не зникло у зв`язку з його смертю. Отже, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про визнання недійсними сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0282399 від 24.02.2006 року, виданий [PERSON] та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2019 року, яке видане [PERSON] , є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed