Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 174\~503,28 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 22\~132,20 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював у відповідача з 03 лютого 2014 року на посаді електрослюсаря з ремонту електроустаткування електростанцій п`ятого розряду та звільнений 15 лютого 2016 року відповідно до наказу №109-к від 15.02.2016 року згідно за угодою сторін. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова №462/2691/19 від 22.07.2019 року суд ухвалив стягнути з відповідача на його користь 16281 грн. 72 коп. невиплаченої заробітної плати, 1627 грн. 70 коп., яке набрало законної сили 22.08.2019 року, яке стосується стягнення за період з квітня 2011 року по січень 2015 року, проте не стосується компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення встановлення строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Станом на 07.10.2019 року відповідачем не проведено оплату відповідно до вказаного рішення. Згідно розрахунку компенсації з порушенням строків її виплати, який здійснений до серпня 2019 року і становить 22\~132,20 грн. Посилається на , що у зв`язку із нездійсненням остаточного розрахунку при звільненні за період з 16.02.2016 року до 04.10.2019 року. Зазначає, що заробітна плата позивача за останні два календарні місяці перед звільненням становить 6606,47 грн., крім того вказує. що середньогодинна заробітна плата становить 25,86 грн., тому така підлягає до стягнення за період 16.02.2016 року до 04.10.2019 року. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.10.2019 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 11.11 2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому той з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Мотивує свій відзив тим, що Рішенням Залізничного районного суду м.Львова №462/2691/19 від 22.07.2019 року суд ухвалив стягнути з відповідача на його користь 16281 грн. 72 коп. невиплаченої заробітної плати, 1627 грн. 70 коп., яке набрало законної сили, яким стягнуто з боржника заборгованість в повному обсязі, а тому така заборгованість відсутня. Окрім цього зазначає, що розрахунок позивача здійснений неналежно. З огляду на вказане просить у задоволенні позову відмовити. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, копією трудової книжки позивача стверджується, що позивач працював у відповідача з 03 лютого 2014 року на посаді електрослюсаря з ремонту електроустаткування електростанцій п`ятого розряду та звільнений 15 лютого 2016 року відповідно до наказу №109-к від 15.02.2016 року згідно за угодою сторін . Рішенням Залізничного районного суду м.Львова №462/2691/19 від 22.07.2019 року суд ухвалив стягнути з відповідача на його користь 16281 грн. 72 коп. невиплаченої заробітної плати, 1627 грн. 70 коп., яке набрало законної сили 22.08.2019 року, яке стосується стягнення за період з квітня 2011 року по січень 2015 року, проте не стосується компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення встановлення строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Станом на 07.10.2019 року відповідачем не проведено оплату відповідно до вказаного рішення. Згідно розрахунку компенсації з порушенням строків її виплати, який здійснений до серпня 2019 року і становить 22\~132,20 грн. Відповідно до\~ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999року №13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої\~ст.117 КЗпП України. З огляду на вказане суд приймає покликання відповідача про те, що затримка здійснення розрахунків по заробітній платі з позивачем складає 174\~503, 28 грн за період 16.02.2016 року до 04.10.2019 року. Вказана обставина підтверджується наявними у справі доказами. Таким чином для розрахунку середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.\~ Згідно п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.\~ Відтак, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунків знайшла своє підтвердження, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 174\~503,28 грн. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з\~ст.ст.\~2,\~3\~Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам втрати\~частини доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» компенсація\~ громадянам\~ втрати\~ частини\~доходів у\~зв`язку\~з порушенням\~ строків\~ їх\~ виплати\~ (далі\~ -\~ компенсація)\~провадиться \~у \~разі затримки\~на один\~і більше\~календарних місяців\~виплати доходів,\~ нарахованих\~громадянам за\~період починаючи\~з дня\~набрання чинності\~цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). У відповідності до правового висновку Верховного суду України, викладеної у постанові №6-131цс12 від 07 листопада 2012 року основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Отже, оскільки відповідачем порушено строки виплати заробітної плати позивачу, суд вважає, що з відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» слід стягнути на користь позивача 22\~132,20 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати. Разом з цим, пунктом 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно ч.1 ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, згідно76\~ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведене,\~суд приходить\~до переконання,\~що позов\~слід задовільнити\~і\~стягнути з\~відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 174\~503,28 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 22\~132,20 грн. Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved