Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у виховані дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що перебував у фактичних шлюбних відносинах із відповідачкою з вересня 2010 року, та у цей період у них народилась спільна дитина, [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини із відповідачкою були припинені в квітні 2015 року, коли вони спочатку разом виїхали з міста Маріуполя в Чернігівську область, а потім він повернувся, а відповідачка із дитиною залишилась там. Однак згодом [PERSON] також повернулась до міста Маріуполя із малолітньою [PERSON]. З квітня 2015 року натомість позивач не має можливості бачитись із донькою, бо відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні із дитиною. Вказував, що [PERSON] із дитиною мешкають [ADDRESS] разом із своїми батьками, які також перешкоджають йому у вихованні його доньки. Додавав, що він постійно мешкає [ADDRESS], яка йому належить на праві власності, постійно працює, має стабільний заробіток, характеризується позитивно як за місцем мешкання, так й за місцем роботи, жодних медичних протипоказань не має, та сплачує справна аліменти на утримання дитини. Вважаючи, що він має законне право на спілкування та виховання доньки, [PERSON], прагне до контакту із дитиною, однак у реалізації якого йому перешкоджають, а в добровільному порядку вирішити наявний спір не вдається, тому просив суд на підставі переліченого зобовязати [PERSON] та її батьків не перешкоджати йому у вихованні та спілкуванні із донькою, [PERSON], та встановити такий спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні із дитиною: систематичні побачення з донькою у вихідні дні без присутності відповідачки та її батьків з можливістю забирати дитину до себе з 16-00 год. пятниці до 19-00 год. неділі; зобовязати відповідачку повідомляти у телефонному режимі місце перебування дитини у день, що передує дню побачення з дитиною; періодичні зустрічі з донькою з понеділка по пятницю з 16-00 год. по 19-00 год.; побачення з донькою у святкові дні за погодженням з відповідачкою; спільний відпочинок без присутності відповідачки в оздоровчому закладі влітку на час отримання путівки до відповідного закладу; необмежене спілкування з донькою особисто засобами звязку, а також просив суд стягнути з відповідачки на його користь витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав повністю, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, додавши, що він лише прагне бачитись та спілкуватись із своєю рідною донькою, яка не мешкає разом із ним. Таким чином просив суд задовольнити поданий ним позов. Відповідачка, [PERSON], в судовому засіданні частково не визнаючи вимоги [PERSON], вказувала, що не заперечує бачитись позивачу із дитиною, однак бажає контролювати час та місце такого спілкування, вирішуючи самостійно, коли це потрібно дитини. Тому вважала, що спілкування батька дитини повинно проходити за її участі. Також зазначала, що позивач веде себе агресивно по відношенню до неї при зустрічах із дитиною, що негативно відбивається на психічному стані доньки. Додавала, що дитина хворіє, тому не може бачитись із батьком, коли той забажає. На підставі наведеного просила суд врахувати її доводи при ухваленні рішення за вимогами [PERSON] Представник відповідачки, який діє на підставі договору, [PERSON], в судове засідання не зявився за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні не погоджуючись із вимогами [PERSON], вказував, що необхідно також врахувати при розгляді позову [PERSON] ту обставину, що влітку малолітня дитина на оздоровлення повинна бути виїхати до Чернігівської області у Борзнянський район до рідних. Вказував, що бачитись кожного дня із дитиною, це є перебільшенням, та у вечірню пору приходити батьку до дитини буде не зручним для [PERSON]. Третя особа, [PERSON], вказувала у судовому засіданні, що позивач дійсно має право на спілкування із своєю донькою, однак таке спілкування повинно проходити без агресії з його боку, з врахуванням емоційного стану дитини. Зазначала, що позивач повинен завчасно телефонувати, якщо бажає прийти до дитини, а не тоді, коли йому забажається, бо у дитини свій розпорядок дня. Стверджувала, що позивач повинен змінити своє ставлення до дитини у кращій бік. Представники 3-ї особи в судове засідання не зявились, надавши заяву з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] у відсутність представника органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, наполягаючи при цьому на максимальному врахуванні інтересів малолітньої дитини при ухваленні судового рішення. Вислухавши пояснення учасників процесу, які зявились, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. На підставі ст. 141 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно із ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На підставі ст. 157 СК той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно із ч. 2 ст. 159 СК суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При цьому за положеннями ч. 2 ст. 159 СК під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд встановив, що згідно із свідоцтвом про народження, виданим 11 вересня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 872 від 11 вересня 2012 року, вбачається, що [PERSON] народилась 30 серпня 2012 року, батьками якої вказані сторони у справі (а. с. 8). Суд також розглядом справи встановив, що [PERSON] зареєстрований та мешкає в однокімнатній [ADDRESS], 1/3 частка якої йому належить на праві власності, та який за місцем мешкання характеризується з позитивного боку, що підтверджується копією паспорту позивача (серія ВВ № 470205), довідкою ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 19 жовтня 2015 року, свідоцтвом про право на спадщину від 3 грудня 2011 року, посвідченого нотаріально (реєстр № 2-2563), витягом від 3 жовтня 2012 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно в БТІ міста Маріуполя, характеристикою за місцем мешкання (а. с. 7, 9, 10, 11, 13). Крім цього в судовому засіданні було встановлено, що за станом свого здоровя наркологічних або психіатричних протипоказань [PERSON] не має, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, працює слюсарем-ремонтником 5-го розряду в ТОВ «Тондо», характеризується за місцем роботи позитивно, та має щомісячний дохід у середньому близька 1500 грн., з заробітку якого з жовтня 2015 року утримуються аліменти на утримання малолітньої дитини, що підтверджується довідкою та сертифікатом медичних установ від 18 березня 2015 року, довідкою Маріупольського наркологічного диспансеру від 16 листопада 2015 року, характеристикою з ТОВ «Тондо» та довідкою про доходи за місцем роботи позивача від 13 жовтня 2015 року, а також довідкою, наданою Орджонікідзевському відділу державної виконавчої служби 2 грудня 2015 року (а. с. 12, 14, 15, 38, 44). Також суд встановив, що малолітня [PERSON] відвідує Дошкільний навчальний заклад № 126, та яка має повне взаєморозуміння із матірю, [PERSON], яка в свою чергу приймає активну участь у вихованні дитини (а. с. 43). За висновком Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 14 грудня 2015 року вбачається, що розглянувши позовні вимоги [PERSON], зазначений компетентний орган встановив, що малолітня [PERSON], 2012 р. н., мешкає із матірю, [PERSON], в трикімнатній квартирі [ADDRESS], при цьому згідно своїм віковим особливостям більш прихильна до матері. На підставі переліченого та інших обставин справи органу опіки та піклування прийшов до висновку про можливість встановлення наступного графіку спілкування [PERSON] із донькою, [PERSON], 2012 р. н.: у суботу з 10-00 год. до 17-00 год. на території батька, без присутності матері; з понеділка по пятницю з 16-00 год. до 19-00 год. за погодженням із матірю; святкові дні побачення за погодженням із відповідачкою; спільний відпочинок без присутності матері влітку в оздоровчому закладі в період отримання такої путівки позивачем (а. с. 50-51). На підставі наведених обставин справи суд дійшов висновку, що позивач, як батько дитини, прагне до спілкування із донькою, до її виховання та до спільного проводження з нею часу, тому з метою унеможливлення порушення прав батька дитини на реалізацію права по безперешкодному спілкуванню із малолітньою [PERSON], вважає можливим встановити спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні його доньки, 2012 р. н. Таким чином на підставі часткового визнання заявлених вимог відповідачкою, [PERSON], суд зазначає, що вимоги [PERSON] щодо усунення йому перешкод у спілкуванні із донькою та й її виховання підлягають задоволенню. В свою чергу суд зазначає, що вимоги [PERSON], заявлені до третіх осіб, [PERSON] та [PERSON], батьків відповідачки, не підлягають задоволенню, виходячи з того, що [PERSON] не забажав заявляти відповідачами за його позовом вказаних осіб, незважаючи на те, що суд йому розяснив таке право. Вирішуючи питання про встановлення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON], суд виходить із малолітнього віку дівчинки, яка більше прихильна згідно свого віку до матері, з якою мешкає. Таким чином на підставі переліченого суд не вбачає підстав для надання можливості [PERSON] спілкуватися із малолітньою донькою без матері дитини безперервно з 16-00 год. пятниці до 19-00 год. неділі за місцем його мешкання. При визначенні способу участі позивача в спілкуванні та вихованні дитини судом також враховується бажання батька дитини до виконання своїх батьківських обов'язків, позитивні характеристики [PERSON] та умови проживання останнього, а також вік дитини та стан її здоров'я. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим визначити умови та спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні із його малолітньою донькою, [PERSON], той, який був запропонований за висновком органу опіки та піклування, а саме: шляхом надання можливості [PERSON] систематично бачитись з дитиною по суботах з 10-00 год. до 17-00 год. за місцем його мешкання без присутності матері дитини; проведення зустрічей з донькою з понеділка по пятницю з 16-00 год. до 19-00 год. за погодженням із [PERSON]; побачень у святкові дні із [PERSON] за погодженням із матірю дитини; проведення спільного відпочинку без присутності відповідачки в оздоровчому закладі влітку у період, який буде залежати від отримання [PERSON] путівки до такого закладу. Суд при цьому вважає необхідним зазначити, що однією з умов проведення спільного відпочинку позивача з донькою в оздоровчому закладі влітку є врахування можливого відпочинку малолітньої [PERSON] із матірю у рідних [PERSON] в Чернігівській області, що відповідатиме інтересам дитини. При цьому суд зазначає, що вимоги [PERSON] щодо зобовязання [PERSON] повідомляти його про місце перебування дитини за день, що передує дню побачення позивача із дитиною, є зайвими, бо включаються у зобовязання відповідачки усунути перешкоди батьку дитини в спілкуванні із донькою та в її вихованні. Також суд зауважує, що вимоги [PERSON] щодо надання йому необмеженого спілкування із малолітньою [PERSON], 2012 р. н., будь-якими засобами звязку не можуть бути задоволені, бо фактично не входять до предмету даного позову, оскільки стосуються безпосереднього спілкування дитини із батьком, час та тривалість якого визначається саме батьком та донькою, на яке не впливає мати дитини, відповідачка по справі, до якої й фактично були заявлені [PERSON] позовні вимоги. На підставі положень ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON], відповідно до частки задоволених судом вимог останнього, підлягають стягненню витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial