Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем, в якості позичальника, 12.09.2011 року було укладено кредитний договір № 119А/R521.10 від 12.09.2011 року, відповідно до умов договору відповідач отримав грошові кошти у сумі 82 500,00грн., цільовим використанням на здійснення розрахунків з метою придбання автомобіля, із оплатою за користування кредитом в розмірі 17% річних, кредитні кошти надаються строком по 12.09.2016 року. Позивачем було виконано з свого боку зобов'язання за умовами кредитного договору надавши відповідачу кошти у розмірі 82 500,00 грн., а свою чергу відповідач зобов'язався своєчасно виконувати свої зобов'язання у строки згідно кредитного договору. Станом на 02.10.2013 року відповідачем було прострочено виконання зобов'язань, щодо повернення за кредитним договором коштів та у нього виникла заборгованість у розмірі 72 711,91грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України заборгованість. У судове засідання представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, що в ньому зазначені. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не надходило, про причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. 12.09.2011 року між позивачем та відповідачем, в якості позичальника, було укладено кредитний договір № 119А/R521.10, про надання відповідачу кредитних коштів та на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач зобов'язується повернути кошти на умовах та порядку, визначених цим договором. Відповідно до пунктів 3.1, 3.2., 3.3.1 кредитного договору, банк надає позичальнику грошові кошти в сумі 82 500,00грн., кредит надається позичальнику строком по 12.09.2016 року, із оплатою за користування кредитом в розмірі 17% річних. Згідно п. 2.1. кредитного договору, цільовим використанням кредиту позичальнику надається для здійснення розрахунків з метою придбання у власність нового автомобіля. Позивачем на виконання умов кредитного договору було надано відповідачу грошові кошти у розмірі 82 500,00грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 29605 від 12.09.2011 року, отже позивач з свого боку виконав зобов'язання за кредитний договором. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 02.10.2013 року відповідачем було прострочено виконання зобов'язань, щодо повернення за кредитним договором коштів та у нього виникла заборгованість у розмірі 72 711,91грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між позивачем і відповідачем укладався кредитний договір, за умовами кредитного договору відповідач взяв на себе певні зобов'язання, які належним чином в установлений кредитним договором строк не виконав, тому на даний час існує заборгованість за кредитним договором. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позичальник допустив заборгованість. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та погоджується з наданих суду розрахунків позивачем. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 525, 526, 549, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved