Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. від 18.11.2005 року укладеного між ВАТ « Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та [PERSON] згідно з яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 24650 дол. США під 12 % річних, а позичальник зобов'язався повернути кредит до 18.11.2025 р. включно, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу в розмірі 337,06 дол. США. Внаслідок прострочення платежів згідно з кредитним договором станом на 06.08.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 22 737 дол. США, яку просить суд стягнути з відповідача [PERSON] та солідарного боржника [PERSON] Крім того, просить суд стягнути з відповідачів пеню за порушення умов кредитного договору в розмірі 40129, 11 грн. Не погоджуючись із первісним позовом, відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про зобов'язання банку провести перерахунок кредитної заборгованості за договором споживчого кредитування та визнання неправомірними дій щодо порушення законодавства про захист прав споживачів. Зустрічний позов обґрунтовував тим, що дійсно між ним та ПАТ КБ «Надра» 18.11.2005 року було укладено кредитний договір на придбання за умовами програми молодіжного кредитування квартири [ADDRESS]. Після одержання у відповідача кредиту в сумі 24650 дол. США він придбав двокімнатну квартиру за ціною 29 000 дол. США. За умовами кредитного договору № 082005/840к622 від 18.11.2005 року він зобов'язувався сплачувати на користь відповідача кредитну заборгованість у сумі не менше 337,06 доларів США щомісячно по комерційному курсу, який діяв у Надра банку на момент здійснення платежу. Кінцевим терміном повернення кредиту є 18.11.2025 р. До лютого 2015 року ним належним чином виконувались договірні зобов'язання та своєчасно вносились щомісячні платежі. Проте, 05 лютого 2015 року банк був віднесений до категорії неплатоспроможних та в ньому запроваджено тимчасову адміністрацію. Лютневий платіж на погашення кредитної заборгованості, а також відшкодування коштів Молодіжного фонду, який був внесений та перерахований на поточний рахунок не був зарахований банком на погашення кредитної заборгованості та залишився на кореспондентському рахунку банку. Він неодноразово звертався до банку з питанням щодо зарахування даних коштів а також з приводу подальшої сплати кредиту, але ніякої інформації від банку не отримав. А 14.08.2015 року банк направив на його адресу письмову вимогу про дострокове повернення погашення заборгованості за кредитним договором у зв'язку із простроченням сплати кредитної заборгованості. При цьому, не звернув уваги на його заяви щодо повідомлення про зміну реквізитів банку у зв'язку із віднесенням банку до категорії неплатоспроможних та запровадженням тимчасової адміністрації. У зв'язку з чим вважає, що в діях банку існують ознаки прострочення кредитора (ст. 613 ЦК України). Також заперечував розмір заборгованості, яка визначена банком, виходячи з того що не допускав прострочення платежів, натомість банк скеровував сплачені кошти на погашення процентів , плати за управління кредитом, тощо. Просив суд визнати незаконними дії ПАТ « Комерційний банк « Надра» та фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо порушення прав споживача [PERSON], які виявились у ненаданні йому на письмові звернення банківської інформації стосовно порядку погашення кредитної заборгованості за договором № 08/2005/840к622 від 18.11.2005 року, ненадання банківських реквізитів для сплати кредитної заборгованості, а також виставлення вимоги від 14.08.2015 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. в сумі 24597, 77 дол. США; зобов'язати ПАТ «КБ «Надра» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; провести перерахунок кредитної заборгованості за договором № 08/2005/840к622 від 18.11.2005 року за період із січня 2015 року по серпень 2015 року простроченої кредиторської заборгованості за процентами в сумі 1505, 77 дол. США та заборгованості по пені в сумі 1860,77 дол. США, а також зобов'язати відповідачів списати заборгованість за тілом кредиту починаючи з січня 2015 року. Ухвалою суду від 27 вересня 2017 року вказаний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав повністю та просив його задоволити. Зустрічний позов не визнав, та просив у задоволенні відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судових засіданнях сервісний позов банку не визнали, зустрічний підтримали. В судове засідання 13 грудня 2017року не з'явилися. Представник відповідача [PERSON]- адвокат [PERSON] в судове засідання на 07.12. 2013 року не з'явився, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини відкладення розгляду справи, про які вказували у своїх заявах, суд вважає не поважними, та такими, що фактично спрямовані на затягування розгляду справи. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 18 листопада 2005 року між ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 08/2005/840к622 за яким банк надав кредит в сумі 24650 доларів США, зі сплатою 12% річних. Крім цього сторони домовились, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений договором, відповідач сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. (ст. 1050 ЦК України) У відповідності із заявою про видачу готівки від 18 листопада 2005 року (а.с.11), оригінал якої був досліджений в судовому засіданні, позичальник [PERSON] отримав за кредитним договором № 08/2005/840к622 від 18.11.2005 року двадцять чотири тисячі шістсот п'ятдесят дол. США, що в еквіваленті склало 124 482,50 грн. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, 15 листопада 2005 року між ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язуються перед позивачем відповідати по зобов'язаннях відповідача [PERSON] Частиною 2 ст.1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати належних йому відсотків. У порушення умов даного договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 06 серпня 2015 року становила: 20813,43 доларів США заборгованості за кредитом, в тому числі прострочена; 1505,77 доларів США заборгованість по відсоткам в тому числі прострочена, заборгованість по платі за управління кредитом в розмірі 417,80 доларів США та пеня 1860,77 доларів США, а всього 24597,77 доларів США. Заборгованість відповідача по сплаті пені складає 40129,11 грн., які і просить сягнути представник позивача. Відповідно до ст. 554 ЦК України та п. 2.1. даного договору поруки, у разі порушення [PERSON] зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед позивачем як солідарні боржники всім своїм майном. Заперечуючи проти позову та звертаючись до суду із зустрічним позовом, [PERSON] та його представник посилались на те, що у зв'язку із введенням у банку ліквідаційної процедури, банк не повідомив реквізити для сплати кредиту, внаслідок чого позичальник був позбавлений можливості здійснювати сплату чергових платежів. Також банк не зарахував платіж за лютий місяць, даний платіж з невідомих причин залишився на кореспондентському рахунку банку. На його звернення щодо надання інформації щодо порядку погашення кредитної заборгованості банк не відреагував. А тому вважає, що має місце прострочка кредитора ( ч.1 ст. 613 ЦК України). Суд не погоджується із даними доводами відповідача та його представника виходячи з наступного. З метою з'ясування питання щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 08/2005/840к622 та зарахування коштів за лютий місяць 20015 року на погашення заборгованості судом за клопотанням представника відповідача було призначено судово-економічну експертизу за висновком якої при умові підтвердження видачі валюти [PERSON] з каси банку в сумі 24650 дол. США загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «КБ «Надра» станом на 06.08.2015 року визначена в сумі 20594,58 дол. США, заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочена) на суму 1307,48 дол. США, заборгованість по платі за управлінням кредиту - 370,7 дол. США. Також в ході дослідження документально не підтверджено зарахування в січні-лютому 2015 року коштів, сплачених [PERSON] по квитанції від 05.02.2015 року в сумі 179, 51 дол. США на погашення заборгованості за кредитним договором. Як зазначалось вище, підтвердженням видачі валюти [PERSON] з каси банку в сумі 24650 дол. США є заява позичальника про видачу готівки ( а.с.11). У відповідності зі ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив , якщо він відмовиться прийняти належне виконання, запропоноване боржником або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. За змістом вказаної статті прострочення кредитора полягає або в безпідставній відмові від прийняття належного виконання або в невиконанні кредиторських обов'язків, або в інших діях чи бездіяльності з боку кредитора, які не дозволяють боржнику виконати зобов'язання належним чином. Стверджуючи про прострочу кредитора, відповідач [PERSON] та його представник посилались на те, що у зв'язку із прийняттям рішення про віднесення банку до неплатоспроможних та введенням тимчасової адміністрації звернулись із завою про роз'яснення механізму подальшої сплати коштів за кредитним договором, проте банк такої відповіді не надав, а тому було вирішено не здійснювати сплати чергових платежів, тобто не вчинення дій, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання. Прострочення кредитора має презумтивний характер та як і будь-яка презумпція , вона може бути спростована в установленому законом порядку. Проте, як встановлено в судовому засіданні, Черкаська регіональна філія ВАТ КАБ «Надра» Черкаського РУ після введення тимчасової адміністрації та проведення ліквідаційної процедури, не змінювала своє місце знаходження. Більше того, банк не змінював в односторонньому порядку умови п.п.3.3.1 кредитного договору укладеного з [PERSON] відповідно до якого позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.п.1.3.1, 1.3.2 цього кодексу платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок № [NUMBER] мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. При цьому, суд враховує, що ст. 525 ЦК України закріплено один з основних принципів цивільного права - принцип незмінності зобов'язання. Банком такий принцип порушено не було. В подальшому, 17.11. 2017 року [PERSON] подав заяву про виправлення описок та помилок в позовній заяві, а саме в зустрічному позові вказати, що згідно п.1.1. кредитного договору позичальник повинен був отримати від банківської установи кредитні кошти в сумі еквівалентній 24650 дол. США та після отримання кредиту в н6аціональній валюті еквівалентній 24650 дол. США придбав у [PERSON] двокімнатну квартиру № 18 по вул. Сумгаїтській? 36 в м. Черкаси за ціною 146 450 грн. Подання заяви (клопотання) про усунення описки в позовній заяві не передбачено вимогами ЦПК України, як і не передбачено врахування такої заяви при винесенні рішення. Фактично, дана заява, оформлена у вигляді клопотання за своїм змістом є заявою про зміну підстав позову, подача якої допускається до початку розгляду справи по суті. У зв'язку з чим, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, в судовому за сіданні встановлено, що банк виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, та надав позичальнику кредитні кошті. Позичальник [PERSON] допустив порушення зобов'язання, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Вимоги банку суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При цьому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно суму боргу, яка визначена у висновку судово-економічної експертизи. Наслідки прострочення позичальником повернення позирки визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику час тинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Вимоги зустрічного позову до задоволення не підлягають, оскільки є взаємовиключними з первісним позовом. При подачі даного позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір в сумі 5080 грн. (з розрахунку суми заборгованості в національній валюті України за курсом НБУ на час подачі даного позову 21, 56 грн. ).

Outcome: approved