Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів у якому просить виділити в натурі позивачу 1/8 частку в квартирі [ADDRESS], яка є у спільній частковій власності та розташована за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі заповіту є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивачу згідно до заповіту належить 1/8 частки вказаної квартири, відповідачам належать інші 3/8 частки квартири. У досудовому порядку сторони не можуть дійти згоди щодо користування своїми частками. Відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні належною їй часткою. Крім того у співвласників неприязні відносини, що унеможливлює сумісне проживання. На даний час між сторонами не досягнуто згоди щодо спільного користування з відповідачами спірною квартирою, тому позивач просить суд виділити їй в натурі 1/8 частку із спільної сумісної власності. Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та після проведених у справі судових будівельно-технічних експертиз остаточно просив Виділити в натурі позивачу 1/8 частку в квартирі [ADDRESS], яка є у спільній частковій власності та розташована за адресою: [ADDRESS], визначити між співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] порядок користування вказаною квартирою за висновком експертизи №68/2013 проведеної експертом Малим О.В. у такому порядку: співвласнику [PERSON] виділити в окреме користування приміщення житлової кімнати №5 площею 9,4 кв.м. та балкон ІІ площею 1,2 кв.м.; співвласникам [PERSON] та [PERSON] виділити в окреме користування приміщення житлової кімнати №2 площею 12,7 кв.м., приміщення житлової кімнати №7 площею 17,2 кв.м., приміщення кладової №6 площею 0,4 кв.м. та лоджію І площею 1,9 кв.м.; залишити в загальному користуванні співвласників приміщення коридору №1 площею 10,0 кв.м., туалету №3 площею 1,0 кв.м., ванної кімнати №4 площею 2,5 кв.м., кухні №8 площею 12,2 кв.м. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, від первісно заявлених позовних вимог про реальний виділ частки не відмовлялись, на роз'яснення суду про взаємовиключення позовних вимог, заяв та клопотань про відмову у частині заявлених позовних вимог суду не подавали, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'являлись, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Заяв та клопотань через канцелярію суду не подавали. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи, матеріали спадкової справи, матеріали експертних досліджень, заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у розгляді справи, суд встановив, що на підставі свідоцтва про право власності №15634 від 25.08.1994 р. [PERSON] належала на праві власності ? квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. З матеріалів спадкової справи встановлюється, що за життя спадкодавець здійснив розпорядження всім належним їй майном та склав заповіт 18.09.2008р. за яким спадкоємцями всього майна є [PERSON] та [PERSON], які у встановленому законом порядку звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та крім іншого спадкового майна, отримали свідоцтва на спадщину за заповітом, яка складалась з ? частини трикімнатної квартири [ADDRESS]. Таким чином позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить ? від ? частини що належала спадкодавцю, а відповідачу [PERSON] ? частини від 1/4, що належала спадкодавцю. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме витягу про державну реєстрацію прав за №35592183 від 24.09.2012р. іншими співвласниками [ADDRESS] на час смерті спадкодавця були [PERSON] з відповідною часткою ? та [PERSON] - з часткою ? у вказаному майні на підставі дубліката свідоцтва №15634 про право власності на житло від 25.08.1994р.. Тобто на час звернення із позовом до суду позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 1/8 частина спірної квартири, а іншим співвласникам [PERSON] та [PERSON] належить 7/8 частини вказаної квартири. З пояснень наданих у судовому засіданні позивачем та її представником [PERSON] встановлено, що в позасудовому порядку сторони добровільної згоди щодо користування та володіння спірною квартирою не досягли, відповідачі не допускають позивача користуватися належним їй майном у зв'язку із чим просить суд виділити в натурі 1/8 частину з майна, що належить їй та відповідачам на праві спільної часткової власності. З висновку проведеної у справі експертизи №68/2013 від 20.12.2013р. на вирішення якої крім інших, було поставлено питання про можливість реального виділу 1/8 частини квартири за адресою [ADDRESS] вбачається, що провести розподіл в натурі квартири №12 неможливо. Згідно ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Як роз'яснює п.14 постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника(учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Таким чином, враховуючи що за висновком експерта здійснити реальний виділ в натурі частини майна, що належить позивачу неможливо, а питання про стягнення компенсації вартості 1/8 частки, що належить позивачу у судовому засіданні не ставилось, суд вважає позовні вимоги, щодо виділу в натурі позивачу належної їй частки у спільній частковій власності такими, що задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання з приводу позовних вимог про визначення між співвласниками порядку користування квартирою [ADDRESS] за варіантом визначеним судовим експертом Малим О.В. у проведеній будівельно-технічній експертизі №68/2013 то суд виходить з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що квартира №12, що розташована за вказаною адресою складається із трьох жилих кімнат площами 12,7 кв.м., 9,4 кв.м., 17,2 кв.м. , житловою площею - 39,3 кв.м., загальною площею 68,5 кв.м. З висновку судової будівельно-технічної експертизи №1403, проведеної за клопотанням представника відповідача, від 13.03.2014 року, на вирішення якої були поставлені питання про визначення можливості встановити порядок користування квартирою №12 між співвласниками відповідно до часток що належать кожному із співвласнику у цій квартирі; визначення можливих варіантів встановлення порядку користування між співвласниками спірною квартирою відповідно до їх часток у спільній власності, вбачається, що визначити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS], між співвласниками відповідно до ідеальних часток, що належать кожному із співвласників у квартирі №12 нема можливості. За висновком експерта Іващенко І.Е. №1403 від 13.03.2014р. запропоновано єдиний варіант визначення порядку користування квартирою між співвласниками який за своїми технічними характеристиками ідентичний висновку експерта Малого О.В. №68/2013 від 20.12.2013р., що проведений у справі раніше та описаний вище, разом з тим суд бере до уваги висновок експерти Іващенко І.Е., так як вказаний висновок більш детально розкриває можливості визначення порядку користування спірною квартирою між співвласниками з урахуванням та відповідністю до ідеальних часток, що належать співвласникам у спірному майні. Так, згідно до варіанту, запропонованого Іващенко І.Е. площа квартири, що виділяється в користування Суду більша площі, що їй належить(1/8 частки) на 10,61 кв.м., а площа квартири, що виділяється співвласникам [PERSON] та [PERSON] менша площі, що їм належить (7/8 частки) на 10,61 кв.м. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Враховуючи викладене, суд вважає, що порядок користування, який позивач просить встановити, про виділення йому в окреме користування кімнати №5 площею 9,4 кв.м. та балкон ІІ площею 1,2 кв.м., а в загальному користуванні залишити приміщення коридору №1 площею 10,0 кв.м., туалету №3 площею 1,0 кв.м., ванної кімнати №4 площею 2,5 кв.м., кухні №8 площею 12,2 кв.м. не відповідає його частці у власності на спірну квартиру, а тому не може бути встановлений судом, оскільки [PERSON] просить виділити їй у користування житлову площу більшу, ніж площа, яка відповідає її 1/8 частці, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення порядку користування квартирою між співвласниками запропонованого позивачем, задоволенню не підлягають. Таким чином, оскільки експертизою встановлено неможливість реального виділу частки, що належить позивачу та судом встановлено неможливість визначення порядку користування майном між співвласниками відповідно до їх часток у спільній сумісній власності, а встановлення запропонованого позивачем порядку користування квартирою значно обмежує право користування відповідачів як власників 7/8 частин квартири, та беручи до уваги, що позивач вимог про сплату йому матеріальної компенсації від інших співвласників за свою частку у спільній сумісній власності не ставить, суд, враховуючи мажі заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суду, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачем відмовлено. Враховуючи та, що у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, судові витрати на її користь стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed