Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просила суд стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свого позову зазначила, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З 01.10.2010 року шлюб між сторонами розірваний, сторони мешкають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Також вказала, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 15), про причини неявки суд не сповістив, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав, ані заперечень ані відзиву на позовну заяву від нього не надходило. Суд відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез`явившихся учасників за наявними доказами справи. За згоди позивача суд ухвалює по справі заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 01.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 475 (а.с. 5). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~вимог абзацу\~1\~ч.\~3\~ст.\~181\~СК України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Разом з цим, абзацом 1 ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вимогами абзацу 2 ч. 2 ст.\~182\~СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, вищезазначеними вимогами не передбачено, що вказаний мінімальний розмір аліментів на утримання дитини відповідає забезпеченню гармонійного та всебічного розвитку дитини. \~ \~ \~ \~При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р., вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З матеріалів справи вбачається, що дитина знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею. Відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, відомостей щодо перебування інших осіб на його утриманні суду не надано. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи, враховуючи матеріальне становище позивача і дітей (позивач має ще трьох дітей), та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на відповідача, а саме у розмірі 768,40 грн. Одночасно суд зазначає, що платник аліментів або одержувач аліментів не позбавлені права на звернення до суду з позовною заявою про збільшення або про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved