Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] та просить стягнути на користь ТОВ кошти за кредитними договорами №970/2453SFPR7 й №971/2453SFPR7 від 30.01.2012 року в розмірі 14 625,91 грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] були укладені кредитні договори №970/2453SFPR7 й №971/2453SFPR7 від 30.01.2012 року, за умовами яких остання отримала кредит на суму 6015,95 грн. й 7734,79 грн. відповідно, на строк до 31 березня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитами у розмірі 0,0001% річних. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але просить справу розглядати без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в частині стягнення з неї боргу на суму 5000 грн., щодо задоволення решти позовних вимог - заперечувала. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи й оцінивши зібрані докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.01.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитні договори №970/2453SFPR7 (а.с. 18-19) відповідно до п.1.1.1 якого Позивач надав Відповідачу кредит в сумі 7734,79 грн., строк погашення - 36 місяців, процентна ставка за користування кредитом - 0,0001% річних, комісія за надання кредиту - 504,00 грн., комісія за обслуговування кредиту - 232,00 грн., цільове призначення - купівля товару (майна), що зазначається в п. 5.5. Договору, дата повернення кредиту - 30.01.2015 року й №971/2453SFPR7 (а.с. 7-8) відповідно до п.1.1.1 якого Позивач надав Відповідачу кредит в сумі 6015,95 грн., строк погашення - 36 місяців, процентна ставка за користування кредитом - 0,0001% річних, комісія за надання кредиту - 392,00 грн., комісія за обслуговування кредиту - 180,00 грн., цільове призначення - купівля товару (майна), що зазначається в п. 5.5. Договору, дата повернення кредиту - 30.01.2015 року В п.2.5 договорів зазначено, що перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 21 по 26 число кожного місяця включно. В п.2.8 договорів зазначено, що погашення позичальником заборгованості за кредитами здійснюється щомісячно рівними частками в сумі 447,00 грн. (за договором №970/2453SFPR7) й 348,00 грн. (за договором №971/2453SFPR7). Відповідно до умов договору ПАТ «Платинум Банк» свої зобов'язання виконав перед відповідачем виконав повністю, а відповідач порушила умови кредитних договорів і має прострочену заборгованість на загальну суму 14 625,91 грн., із них: за договором №970/2453SFPR7 - 8342,93 грн., з яких 7512,89 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 232 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 598,14 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості; за договором №971/2453SFPR7 - 6282,98 грн., з яких 5685,95 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 180 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 417,03 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. 26.07.2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір №20120726-Г про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищевказаному кредитному договору, було відступлене на користь ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс». 08 жовтня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №2, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс». Про відступлення права вимоги та про зміну умов кредитного договору на адресу відповідача були надіслані повідомлення (а.с.15-17). В судовому засіданні відповідач не заперечувала викладених вище фактів та підтвердила, що кредитні договори вона укладала особисто, однак, не для своїх потреб, а на прохання [PERSON], який залишив їй 5000 грн., з отриманих від ПАТ «Платинум Банк». Саме ці кошти вона погоджується повернути банку. Крім того, просила врахувати, що нею вже частково було погашено заборгованість перед банком, про що свідчать копії квитанцій. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За правилами ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З досліджених судом розрахунків (а.с.13-14, 24-25) та копій квитанцій, наданих відповідачем (а.с. 56-60), вбачається, що позивачем під час розрахунку розміру заборгованості враховано всі здійснені відповідачем виплати. Інших доказів відсутності заборгованості перед позивачем відповідач не надала, а тому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо неврахування позивачем сплачених нею на погашення боргу коштів. Статтею 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлений тривалістю у три роки. Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п.31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що витікають з кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Остаточний розмір пені був обрахований позивачем 02.07.2012 року. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредитів та по процентам за користування кредитами, а в частині стягнення пені за порушення графіку погашення заборгованості слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., який, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial