Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу та пені за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15.11.2012 р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він передав їй грошові кошти у сумі 34000 грн., а відповідач зобов'язався їх повернути до 15.11.2013 р. Також в забезпечення вищезазначеного зобов'язання він уклав 15.11.2012 р. договір поруки з [PERSON], згідно якого [PERSON] поручився за [PERSON] та зобов'язався у разі порушення нею своїх зобов'язань за договором позики, нести солідарну відповідальність. На даний час відповідач [PERSON] усю суму позики йому не повернула, а тільки нею були сплачені три платежі по 1416,67 грн. Просить стягнути з відповідачів солідарно борг у сумі 29749,99 грн., пеню у сумі 15625,87 грн. та понесені по справі витрати за сплату судового збору. Представник позивача, діючий згідно довіреності, позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищезазначені обставини та просив суд стягнути з відповідачів солідарно борг у сумі 29749,99 грн., пеню у сумі 15625,87 грн. та понесені по справі витрати за сплату судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала. А також суду пояснила, що вона не взмозі була віддати кошти, оскільки не працює та усю гроші витрачає на ліки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Суд вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 15.11.2012 року між [PERSON], позикодавцем, та [PERSON], позивальником, було укладено договір позики грошових коштів, згідно умов якого позикодавець передає позичальникові грошові кошти у сумі 34000 грн., а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 15.11.2013 року. Відповідно до п. 3.1 договору позики позикодавець надає позичальнику розписку в отриманні грошових коштів. Пунктом 4.2 договору позики передбачено графік погашення боргу, наступним чином: 1416,67 грн. - до 15.12.2012 р., 1416,67 грн. - до 15.01.2013 р., 1416,67 грн. - до 15.02.2013 р., 1416,67 грн. - до 15.03.2013 р., 1416,67 грн. - до 15.04.2013 р., 1416,67 грн. - до 15.05.2013 р., 1416,67 грн. - до 15.06.2013 р., 1416,67 грн. - до 15.07.2013 р., 1416,67 грн. - до 15.08.2013 р., 1416,67 грн. - до 15.09.2013 р., 1416,67 грн. - до 15.10.2013 р., 18416,63 грн. - до 15.11.2013 р. Відповідно до п. 6.1 договору позики у разі прострочення графіка повернення позики позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочки. Розписка відповідача [PERSON], яку вона надала позивачу у присутності свідків, свідчить про отримання нею грошових коштів у сумі 34000 грн. від [PERSON] Також 15.11.2012 р. між [PERSON], кредитором, та [PERSON], поручителем, було укладено договір поруки, відповідно до змісту якого поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON], боржником, свого обов'язку за договором позики, укладеного між кредитором і боржником 15.11.2012 р. Відповідно до п. 2 договору поруки у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Як визнано сторонами, відповідачем [PERSON] були сплачені [PERSON] три платежі по 1416,67 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно вимог ст. ст. 10, 27, 28, 29, 30, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідача, суд виходив з того, що за наслідком укладення даного договору між позивачем та відповідачем, сторони взяли на себе певні зобов'язання, зокрема, позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу позику, а останній - повернути позику у порядку, розмірах та строки, встановлених умовами договору позики, поручитель - відповідати перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сума пені за прострочення зобов'язання за договором позики за період з 16.03.2013 р. по 15.11.2013 р. включно складає: 1103х0,01%х1416,67=15625,87 грн., з яких 1103 - дні прострочки, 0,01 % розмір пені, 1416,67 грн. - сума з якої вираховується пеня та повинна бути сплачена згідно графіку платежів. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим позов задовольнити повністю, стягнувши з відповідачів солідарно на користь позивача борг за договором позики у розмірі 29749,99 грн., пеню в розмірі 15625,87 грн. На підставі зазначеного та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів з кожного окремо на користь позивача сплачені ним судові витрати, пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову по 226,88 грн. судового збору.

Outcome: approved