Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що 21.10.2012р. близько 17-00годин в м.Херсоні по Бериславському шосе, [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», р.н.[NUMBER], не надав дорогу мотоциклу «Ямаха» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], у наслідок чого скоїв зіткнення з ним. В результаті даної ДТП водій мотоцикла отримав тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Дніпровського районного суду міста Херсона від 27.06.2013 року відповідач був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і був засуджений до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки, з іспитовим строком два роки, який ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16.09.2013р. залишено без змін. Вказує, що діями відповідача завдано майнову шкоду в розмірі 16297,76грн., а моральну шкоду оцінює в 100000,00грн. У зв'язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказані суми. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 16233,76грн., моральну шкоду в розмірі 100000,00грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000,00грн., які підтримав з підстав вказаних в позовній заяві та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00грн. в решті позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення з підстав викладених в письмових запереченнях, крім того, оскільки не надано доказів вини відповідача, тому, що на даний час вирок суду не набрав законної чинності. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участі у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимови підлягають частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2012р. близько 17-00годин в м.Херсоні по Бериславському шосе, [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», р.н.[NUMBER], не надав дорогу мотоциклу «Ямаха» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], у наслідок чого скоїв зіткнення з ним. В результаті даної ДТП водій мотоцикла отримав тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч.1 ст.1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. У ч.2 ст.1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч.2 ст.1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 4 роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів того, що шкоду, завдану [PERSON] внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень, спричинено йому внаслідок непереборної сили або умислу останнього, а тому він має нести відповідальність незалежно від доведеності його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. 3 квитанцій та документів наданих позивачем, вбачається, що страховою компанією було відшкодовано 5901,70грн. за пошкодження здоров'я, таким чином залишилась невідшкодованою майнова шкода: в сумі 7933,76грн., і ця сума підлягає стягненню з відповідача, оскільки на придбання спецхарчування витрачено 1016,40грн., на благодійні внески -4945,00грн., на ліки було витрачено 1972,16 грн., на евакуацію мотоцикла 300,00грн., на оплату навчання 8000,00грн., оскільки за станом здоров'я звільнений в запас з ОВС та відрахований від бюджетного навчання. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань внаслідок спричинення тяжких тілесних пошкоджень та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума 10000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial