Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної частки (пай) ВАТ Насінницький радгосп «Перемога» у с. Котловина, Ренійського району Одеської області розміром 3,43 умовних кадастрових гектар, після смерті батька [PERSON] .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину фактично. Інші спадкоємці першої черги на спадщину не претендують. Пізніше, 30.10.2019 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] , помер - [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] , померла - [INFO] .; довідка виконавчого комітету Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області № 1082 від 02.09.2019 р., із якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з ним мешкав син [PERSON] ; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових гектара на ім`я [PERSON] , серія [NUMBER] від 10.08.2000 р.; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України, згідно якого матір`ю [PERSON] є [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) ВАТ Насінницький радгосп «Перемога» у с. Котловина, Ренійського району Одеської області розміром 3,43 умовних кадастрових гектар, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0571628 від 10.08.2000 р.. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги був син [PERSON] . У шестимісячний строк [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки після смерті матері утримував у себе документи на земельну частку (пай) та отримував по ним відповідну плату. Спадщину відповідно до вимог діючого законодавства не оформив, однак прийняв її відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 р.. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) ВАТ Насінницький радгосп «Перемога» у с. Котловина, Ренійського району Одеської області розміром 3,43 умовних кадастрових гектар, яку від успадкував після смерті матері [PERSON] . Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є син [PERSON] , який є позивачем по справі, діти [PERSON] , [PERSON] та дружина [PERSON] , які є відповідачами по справі. У встановлений законодавством строк, позивач не звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем. Ці обставини підтверджуються довідкою Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області № 1082 від 02.09.2019 р. 30.10.2019 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України та вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці першої черги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендують, не вчинили будь - який дій, які б свідчили про прийняття ними спадщини та не заперечують проти визнання право власності за позивачем, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України) після смерті [PERSON] . Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, яку той в свою чергу успадкував в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 р.. після смерті [PERSON] .. Спадкоємці першої черги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендують, не заперечують проти визнання право власності на спадщину за позивачем, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved