Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з них в солідарному порядку суму боргу, процентів та нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту № 11149210000 від 27 квітня 2007 року в розмірі 17\~435,16 швейцарських франків та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 5\~339 грн. 22 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала, свого представника до суду не направила. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про їх права та взаємини. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 27 квітня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №\~11149210000, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати позичальнику, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 40\~000 швейцарських франків (еквівалент 166\~748 грн.) та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених Договором. Кінцевий термін повернення коштів 26 квітня 2028 року, проценти за користування кредитом 8,99% річних із можливістю перегляду на підставі та умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена у іноземній валюті. 10 лютого 2009 року між Банком та відповідачкою було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, відповідно до умов якої було внесено зміни до графіку погашення кредиту. 26 березня 2009 року між Банком та відповідачкою було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, відповідно до умов якої сторони погодили строки сплати процентів, а також внесли зміни до графіку погашення кредиту. Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит на погоджених умовах. В той же час, відповідачка свої грошові зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, що станом на 11.02.2016 року привело до виникнення заборгованості з повернення кредиту в загальному розмірі 17\~435,16 швейцарських франків та 5\~339 грн. 22 коп., з яких: - 16\~085,48 швейцарських франків заборгованість за кредитом; - 1\~349,68 швейцарських франків заборгованість за відсотками; - 5\~339 грн. 22 коп. пеня за несвоєчасне погашення відсотків. В рамках досудового врегулювання спору Банк направив на адресу відповідачки вимогу від 01.12.2015 року, в якій вимагав погасити заборгованість за Кредитним договором, однак відповідачка вказану вимогу проігнорувала, що призводить до порушення прав та законних інтересів позивача, у звязку з чим вони підлягають судовому захисту. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 1046, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За своїм характером відносини, що виникли між сторонами, є зобовязальними правовідносинами. Так, відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Це тягне за собою передбачені законом або договором правові наслідки, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Із заяви відповідачки про перегляд заочного рішення суду (а. с. 116) вбачається, що вона фактично визнала наявність у неї заборгованості перед Банком у вищезазначеному розмірі, однак не погоджується із стягненням заборгованості у іноземній валюті, посилаючись на ст. 533 ЦК України та Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». В той же час, суд із такою позицією погодитися не може, оскільки відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Із матеріалів справи вбачається, що кредит відповідачці в іноземній валюті було надано правомірно, у звязку з чим, враховуючи позовні вимоги Банку, кошти за Кредитним договором можуть бути стягнуті за рішенням суду також у іноземній валюті. Враховуючи усе вищевикладене, відповідно до умов Кредитного договору, ст. ст. 525, 526, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідачка не виконує зобов'язань, узятих на себе за Кредитним договором, тому з неї слід стягнути на користь Банку заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11149210000 від 27 квітня 2007 року в загальному розмірі 17\~435,16 швейцарських франків та 5\~339 грн. 22 коп. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь Банку слід стягнути судовий збір у розмірі 7 048 грн. 26 коп.

Outcome: approved