Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником кімнати [ADDRESS] . Відповідач є колишньою дружиною позивача, шлюб був розірваний 18.01.2019 року. Зазначив, що ще за декілька років до розірвання шлюбу відповідач виїхала з вказаної квартири, забрала свої речі та майно. Отже, відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації більше року, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей у квартирі немає, житлом він не цікавиться. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Від представника третьої особи надійшли пояснення в яких вона при вирішенні справи по суті покладалась на розсуд суду. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем кімнати [ADDRESS] , що підтверджується ордером №478 від 08.08.2012 року на право зайняття сім`єю з п`яти чоловік жилої площі в гуртожитку. У вказаному приміщенні зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача. Позивач просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] , на що слід зазначити наступне. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] понад 1 рік в кімнаті [ADDRESS] не проживає, залишила її добровільно, що підтверджується заявами свідків (а.с. 21-25). Житлом вона не цікавиться, витрат по його утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинила. Дані обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи по суті. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи з вимог закону, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено перелік документів, на підставі яких здійснюється зняття з реєстрації місця проживання особи. В цьому переліку, крім інших документів, передбачено надання судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Отже, рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору 840,80 грн.

Outcome: approved