Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликався на те, що 02.04.2010р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по [ADDRESS] у м. Івано-Франківську загальною площею 172,7кв.м., яке належало останньому на праві приватної власності. Вартість вказаного приміщення становила 206400 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 1651200грн. Термін дії вказаного договору було встановлено у три роки шість місяців з моменту його підписання, а передача вказаного приміщення відповідачем повинна була здійснитись в будь-який момент на протязі усього періоду виконання взятих на себе ними зобов'язань по цьому договору. Крім предмету даного договору, ціни та терміну була також домовленість в тому, що позивач за відповідача шляхом оплати в АКІБ «УкрСиббанк» по договорах споживчих кредитів в рахунок вартості вказаної нерухомості поетапно погасить за відповідача існуючу заборгованість, а також на виконання договірних зобов'язань по вищевказаному договору у якості придбаваємої нерухомості він передасть [PERSON] завдаток у сумі 80000доларів США. Завдаток у вказаній сумі ним було передано відповідача, а також ним було оплачено 34333долари США заборгованість відповідача по вищевказаних кредитах в банку. 31.07.2012р. він передав відповідачу готівкою ще 57000доларів США. 09.08.2012р. між ними було укладено та нотаріально посвідчено з цього приводу попередній договір купівлі-продажу вказаного майна, та згідно акту прийому - передачі від 10.08.2012р. відповідачем було передано у його власність нежитлове приміщення по [ADDRESS] у м. Івано-Франківську, яким він користується і до тепер, а 15.07.2013р. в рахунок вартості вищевказаного приміщення він передав [PERSON] готівкою ще 35067доларів США і таким чином повністю виконав взяті на себе зобов'язання по умовах договору. Після чого від відповідача отримано пропозицію про можливе нотаріальне укладення договору купівлі-продажу вищезазначеного нежитлового приміщення, про дату якого відповідач зобов'язувався повідомити позивача додатково. Оскільки позивач не отримав повідомлення від відповідача про дату нотаріального посвідчення договору, то ним була направлена пропозиція щодо нотаріального посвідчення договору з новим його проектом на умовах та в порядку, встановлених договором від 02.04.2010р. з урахуванням його уже часткового виконання. Проте відповідач до нотаріальної контори не з'явився та ухилився в черговий раз від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. Тому просив суд визнати укладений вказаний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 02.04.2010р. по [ADDRESS] у м. Івано-Франківську, загальною площею 172,7кв.м. дійсним, визнати за ним право власності на вказане нежитлове приміщення та стягнути з відповідача судові витрати. 24.04.2014р. позивач уточнив позовні вимоги, та просив зобов'язати відділ ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції зняти арешт з вказаного нежитлового приміщення по [ADDRESS] у м. Івано-Франківську та вчинити дії з вилучення записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, оскільки йому стало відомо, що відділом ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції в ході виконавчого провадження 2011-2013років неодноразово накладався арешт на все майно відповідача, в яке ввійшло і спірне нежитлове приміщення, вартість якого він давно оплатив [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Представник відповідача ВДВС Івано-Франківського МУЮ в судове засідання також повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд, враховуючи думку позивача, який не заперечив проти вирішення справи за відсутності відповідачів, розглянув справу за відсутності останніх та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 02.04.2010р. укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, відповідно до якого [PERSON] продав нежитлове приміщення по [ADDRESS] в м. Івано-Франківську, а [PERSON] придбав вказане нежитлове приміщення (а.с.7-8), а також 09.08.2012р. сторонами укладено та нотаріально посвідчено попередній договір купівлі-продажу вказаного майна (а.с.17). Позивач повністю оплатив вартість вказаного нежитлового приміщення за умовами вказаного вище договору, що підтверджується розписками [PERSON] від 05.04.2010р., 15.06.2012р., 31.07.2012р., 15.07.2013р., а також довідками АТ «УкрСиббанк» вих. №55-3/493-327, та вих. № 55-3/493-328 від 18.11.2013р. про те, що кредитні зобов'язання [PERSON] перед банком виконані в повному обсязі (а.с.19,20,21,22,23,24). Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. В той же час у матеріалах справи міститься акт приймання-передачі даного нежитлового приміщення від 10.08.2012р. (а.с.18). Ст. 657 ЦК України визначає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. 29.07.2013р. [PERSON] звернувся з пропозицією до [PERSON] нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по [ADDRESS] в м. Івано-Франківську, загальною площею 172,7кв.м.(а.с.27). Судом встановлено, що право власності на спірне нежитлове приміщення зареєстровано за відповідачем - [PERSON] Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності від 03.01.2003р. (а.с.9) та відповідним витягом № 34968418 від 26.07.2012р. (а.с.10). Згідно технічного паспорта, складеного Івано-Франківським ОБТІ 02.09.2002р. (а.с.13-16), загальна площа нежитлового приміщення становить 172,7кв.м. Ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2. ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відтак, враховуючи вищенаведене, а також доведеність позивачем необхідних обставин в обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку, що неналежне виконання відповідачем умов договору перед позивачем призвело до порушення права останнього на власність, та вважає, що порушене право підлягає захисту шляхом задоволення позову в цілому. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved