Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.01.2013 року в розмірі 38111,94 грн.., із них: 4597,75 грн. заборгованість за кредитом; 28273,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1791,04 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати в сумі 1378,00 грн., мотивуючи тим, що 31.01.2013 року відповідачеві по кредитному договору без номера було видано кредит у розмірі 4600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує і тому заборгованість по кредиту станом на 31.08.2016 року становить 3811,94 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, але просить справу розглянути без участі представника банку, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явися, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання,тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України незважаючи на його відсутність за зареєстрованим місцем проживання, відповідач вважається повідомленим належним чином. У зв'язку з чим, за письмовою згодою представника позивача, згідно до ст.224-225 ЦПК України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів та постановив заочне рішення. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню всіх обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 31.01.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] , був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-33). Відповідач зобов'язувався повертати кредит, сплачувати проценти за користування ним та всі комісійні платежі у передбачені кредитним договором строки, але свої зобовязання не виконав, внаслідок чого станом на 31.08.2016 року виникла заборгованість у розмірі 38111,94 грн., яка складається з наступного: 4597,75 грн. заборгованість за кредитом; 28273,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2950,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1264,05 грн. штраф (процентна складова) ( а.с.5). Вказана сума відповідачем не оспорена, матеріалами справи не спростована. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг , при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобо»вязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов»язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно доч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором, що є підставою для стягнення з нього суми заборгованості, в т.ч. процентів, пені, комісії та штрафів, що передбачено як законом, так і умовами договору. Підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України суд не знаходить, оскільки відповідач в судове засідання не прибув, заперечень проти позову не подав та не надав суду будь-яких доказів на наявність обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Суд вважає також за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально - підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved