Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] управління Національної поліції в Чернігівській області, Державного казначейства України про стягнення матеріальної шкоди завдану злочином у кримінальному провадженні по факту ДТП, в якому загинув син позивача [PERSON] у сумі 16\~388 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 23.09.2004 року близько 03.00 год на 45 кілометрі автодороги Сосниця-Короп-Пролетарське поблизу с.Вільне Коропського району мала місце ДТП в результаті якої загинув його син [PERSON] 24.09.2004 року за фактом ДТП була порушена кримінальна справа за ознаками злочину передбаченої ст. 286 КК України. Неповнота досудового слідства по справі була підставною для скасування постановлених по ній судових рішень Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ з направленням її на нове розслідування. Вищезазначеним злочином йому завдана матеріальна шкода, а саме витрати на поховання сина у сумі 7539 грн у 2004 році, що враховуючи індекс інфляції, станом на 2016 рік становить 16388 грн, які він просить стягнути з Державного бюджету України. В судове засідання [PERSON] не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] управління Національної поліції в Чернігівській області [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав письмові заперечення з яких вбачається, що ч. 2 ст. 1177 ЦК визначено, що умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюється законом. Механізм та порядок відшкодування такої шкоди законом не визначений. Позивач просить відшкодувати шкоду, посилаючись на обставини викладені в цивільному позові, а саме те, що 23 вересня 2004 року внаслідок ДТП загинув його син [PERSON] та даним злочином йому заподіяно матеріальних збитків на суму 16 тисяч 388 гривень які він витратив на поховання сина. Статтею 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як зазначено у ч.1 ст. 1177 підставами для реалізації права відшкодування шкоди є :1)у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, 2) якщо особа, яка вчинила злочин є неплатоспроможною. Застосування за аналогією у цій справі, а саме ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» є неможливим, оскільки цей закон передбачає вичерпний перелік підстав та умов його застосування, які не є подібними до правовідносин, які врегульовані ст.1177 ЦК України та для її реалізації передбачають прийняття спеціального закону. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, слід прийти до висновку , що обставини не є обгрунтованими і не підлягають задоволенню. Представник відповідача Державного казначейства України в судове засідання не з»явився повторно з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не може бути задоволеним з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] здійснив поховання сина [PERSON] за власні кошти, що підтверджується копією довідки Коропської селищної ради № 4488. З довідки по кримінальному провадженню № 12013260140000443, наданої [PERSON] управлінням Національної поліції в Чернігівській області вбачається, що за фактом загибелі в ДТП сина позивача, 24.09.2004 порушено кримінальну справу № 08/3451 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. За результатами слідства 15.06.2010 [PERSON] пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Кримінальна справа з обвинувальним висновком 30.06.2010 направлена до суду для розгляду по суті. Постановою Корюківського районного суду від 27.12.2010 кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору Коропського району для проведення додаткового розслідування. За результатами додаткового розслідування кримінальна справа з обвинувальним висновком 03.10.2011 направлена до суду для розгляду по суті. Постановою Менського районного суду від 05.03.2012 кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору Коропського району для проведення додаткового розслідування. Після додаткового слідства та направлення справи до суду вироком Менського районного суду від 30.11.2012 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Вироком апеляційного суду Чернігівської області від 20.05.2013 вирок місцевого суду скасовано та призначено [PERSON] покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.08.2013 кримінальну справу повернуто прокурору Коропського району для проведення додаткового розслідування. Коропським РВ УМВС 23.09.2014 розпочато кримінальне провадження за фактом порушення правил дорожнього руху, під час якого загинув [PERSON], та залишення його в небезпеці за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України. На даний час досудове розслідування триває. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що досудовим слідством винних осіб у вчиненні злочину не встановлено, відтак вважає, що спричинена шкода має бути відшкодована з Державного бюджету України, посилаючись на те, що відповідно до ст. 1177 ЦК України держава відшкодовує майнову шкода, завдану фізичній особі злочином, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин. Однак в дійсності, відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Положення вказаної статті передбачають можливість компенсації шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, за рахунок Державного бюджету України виключно у випадках та порядку, передбачених законом. Механізм відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за рахунок коштів Державного бюджету на сьогодні законодавчо визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». В той же час вказаний Закон передбачає можливість реалізації норми цивільного законодавства про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за рахунок коштів Державного бюджету лише у випадку, коли кримінальне правопорушення вчинено спеціальним субєктом (працівник правоохоронного органу, прокуратури) і набуло вигляду незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою тощо. З аналізу наведених норм та обставин за яких позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed