Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своїх малолітніх синів. З 02.09.2017 вона покинула місце проживання та поїхала у невідомому напрямку. Тобто, з вказаного часу вона з дітьми не проживає, взагалі ними не цікавиться. Йому навіть невідоме на даний час місце її проживання. Дітьми займається він. Допомагає йому його мати. Позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дітей. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомивши по причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням та витягом з веб-сайту судової влади України. Представник органу опіки та піклування вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки це буде відповідати інтересам дітей. При цьому повідомила, що працівники служби у справах дітей намагалися зв'язатися з відповідачем по телефону, однак після повідомлення їй мети дзвінка, вона відключила телефон і більше на зв'язок не виходила. Вислухавши пояснення позивача та його представника, думку представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З копій повторних свідоцтв про народження дітей: серії [NUMBER] від 18.10.2017 та серії [NUMBER] від 18.10.2017 (а.с.12-13) вбачається, що сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.2014 (а.с. 10) свідчить, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що її син - позивач, проживав разом із відповідачем та дітьми в с. Заріччя Овруцького району. Його дружина, тобто відповідач, завжди вела себе неналежним чином. Вона залишала дитину саму, а потім і двох; приходила додому вночі та в п'яному вигляді. Коли вона їй робила зауваження, то навіть піднімала на неї руку. Такий спосіб життя вела практично завжди після одруження. 02.09.2017 вона забрала сина - [PERSON], 2016 року народження, та поїхала з дому. Через півтора місяця стала телефонувати сину, щоб він забрав хлопчика. Казала навіть, що продасть його. Потім в листопаді сама привезла його, залишила і поїхала. Де вона зараз знаходиться ніхто не знає. Діти, тобто онуки, та її син - батько дітей, проживають зараз у неї в с. Лукішки Овруцького району. Зареєстровані ж в с. Заріччя Овруцького району. Син займається вихованням та утриманням своїх дітей. Вона йому у цьому допомагає. Пояснення представника позивача узгоджуються з матеріалами справи: довідкою про склад сім'ї виконавчого комітету Зарічанської сільської ради №1985 від 23.10.2017, актом обстеження сім'ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах від 17.11.2017, довідками - характеристиками (а.с.20, 22-23). Орган опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері №02-18/599 від 03.04.2018, з якого вбачається, що [PERSON] залишила своїх малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з вересня 2017 року. З того часу вона не цікавиться ні їх життям, ні здоров'ям; матеріально їх також не забезпечує. Батько дітей напроти прикладає максимум зусиль для створення належних умов для проживання дітей. Вони забезпечені сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування. Відповідно орган опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей. В п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи всі обставини справи, надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що [PERSON] самоухилилася від виховання своїх дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, та враховуючи, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, які доводять факт ухилення останньої від своїх обов'язків щодо виховання синів та їх утримання, відповідно до ст. 164 СК України її слід позбавити батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн.80 коп. в доход держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved