overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом у якому вказує, що відповідачка 23.02.2015 року позичила у нього гроші у розмірі 8000 грн. строком на шість місяців тобто до 23.08.2015 року , що підтверджується розпискою. Відповідачка ухиляється від повернення суми боргу, тому позивач просить стягнути борг із неї на його користь, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, оскільки надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить даний позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявляється, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки, в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, оцінивши зібрані по справі докази, \~дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме із розписки від 23.02.2015року, що [PERSON] дав позику в сумі 8000 грн. [PERSON] строком на 6 місяців, тобто до 23.08.2015 року (а.с.3). Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як передбачено ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, \~суд дійшов висновку, що даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Також суд стягує із відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому вказує, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі з 15 серпня 2013 р. Від даного шлюбу вони дітей не мають. Шлюбні стосунки були припинені у липні 2015 року, з причини відсутності єдиних поглядів на життя та ведення спільного господарства, постійно виникаючих сварок та скандалів. Примирення вважає неможливим. У судове засідання позивач не зявився, письмово просить позов задовольнити, примирення не можливе. Відповідачка в суд не зявилась, про день слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки, на підставі доказів, які містяться у справі у заочному порядку, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 15 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1175. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні стосунки були припинені у липні 2015 року, з причини відсутності єдиних поглядів на життя та ведення спільного господарства, постійно виникаючих сварок та скандалів. Примирення позивач вважає неможливим Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому зазначає, що 16 квітня 2014 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Андрушівського районного управління юстиції у Житомирській області. Від шлюбу вони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними не склались через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та подружні обовязки. Відповідачка постійно предявляла позивачу необґрунтовані претензії, що робило їх спільне життя нестерпним. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2014 року. Враховуючи викладене позивач просить їх шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив даний позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала щодо розірвання шлюбу, а також просила залишити їй прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи,суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, що має істотне значення. В ході судового засідання встановлено, що розірвання шлюбу відповідає інтересам кожного з подружжя. Враховуючи, що врегулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи укладення шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку,що позов підлягає задоволенню. Суд вважає встановленим факт неможливості збереження сімї та поновлення шлюбних відносин, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка. Відповідно до ст.113 СК України, відповідачці після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] У вказаній квартирі прописаний [PERSON], проте фактично останній не проживає у вказаній квартирі з лютого 2003 року. На підставі викладеного позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити у без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином. Третя особа у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] згідно договору дарування від 23.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 571. Відповідно до Довідки з місця проживання сім`ї та реєстрації, виданої ЖБК «Жовтень» № 06/17 від 27.02.2017 року в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Фактично [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з лютого 2003 року, що підтверджується відповідними актами від 08.01.2015 року, 02.03.2015 року, 08.06.2015 року, 09.09.2015 року, 01.12.2015 року та 15.02.2016 року, складеними головою Правління ЖБК «Жовтень» Кириченко Т.О. Таким чином, відповідач добровільно залишив квартиру, тривалий час в ній не мешкає, своєю реєстрацією в квартирі створює для позивача перешкоди. Згідно статті 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач за місцем реєстрації відсутній понад шість місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що власником особового рахунку у кв. [ADDRESS] є [PERSON] У вказаній квартирі прописаний [PERSON], проте фактично останній не проживає у вказаній квартирі з грудня 1987 року. На підставі викладеного позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити у без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ордер № 133873 на жиле приміщення по [ADDRESS], виданий Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих на ім'я [PERSON], яке є підставою для поселення до спірного жилого приміщення. Відповідно до Довідки форми 3, виданої Центром комунального сервісу № 02/10/02-1360 від 25.05.2016 року в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані наступні особи: [PERSON] (власник особового рахунку), [PERSON] (син), [PERSON] (син). Таким чином, відповідач є наймачем квартири [ADDRESS]. Фактично [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з січня 1992 року, що підтверджується актами, які складені сусідами позивача від 25.05.2016 року та 07.11.2016 року. Таким чином, відповідач добровільно залишив квартиру, тривалий час в ній не мешкає, своєю реєстрацією в квартирі створює для позивача перешкоди. Згідно статті 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач за місцем реєстрації відсутній понад шість місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вказаній квартирі прописані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Між сторонами постійно виникають конфлікти, крім того, відповідач відмовляється оплачувати комунальні послуги, а відтак, враховуючи, що у відповідача є інша квартира, у якій може проживати останній, позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та позов просив задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечували у повному обсязі та просили суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до Довідки форми 3, виданої Центром комунального сервісу № 79 від 11.11.2015 року в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані наступні особи: [PERSON] (власник), [PERSON] (колишня дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька), [PERSON] (онука). Ордер № 7745 на жиле приміщення по [ADDRESS], виданий Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих на ім'я [PERSON] Таким чином, відповідач є власником квартири [ADDRESS]. За ч. 1 ст. 316 правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Враховуючи вищевикладене, відповідач є власником вказаного житлового приміщення, а відтак не може бути позбавлений права користування вказаним майном. Крім того, позивачем у судовому засіданні підтверджену ту обставину, що відповідач проживає у вказаній квартирі. Зауваження позивача з приводу виникнення постійних конфліктів між сторонами, а також наявності у відповідача іншої квартири, у якій може проживати останній, не приймаються судом до уваги, оскільки, не є предметом розгляду даної справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 15.10.2011року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим за актовим записом № 557. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини останні шість місяців. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, зазначив про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про те, що позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Строк на примирення просить не надавати. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.10.2011року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим за актовим записом № 557 (а.с.9). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із матеріалів справи, сторони останні шість місяців не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо та заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №14 в будинку №55 по вул. Шевченка в м. Львові. Свої вимоги мотивує тим, що предметом спору є квартира [ADDRESS]. Спірне житлове приміщення складається з 2-ох житлових кімнат житловою площею 30,0 кв.м. Загальна площа квартири становить 41,4 кв.м. наймачем якої позивач, його діти [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зареєструвала донька позивача [PERSON], фактично без згоди [PERSON]М, ще в 2009 році, про що останній навіть не знав. Звернення до суду з даним позовом викликано тим, що відповідачі ще в 2013 році залишили вказану квартиру добровільно,забравши всі свої особисті речі та не проживають по даний час. У звязку з тим, позивач вимушений оплачувати за них комунальні послуги, він не можу приватизувати квартиру або провести обмін житлового приміщення. У звязку із наведеним, змушений був звернутись до суду із позовом, який просить задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, у якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності третьої особи, який у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, жодних документів до суду про причини неявки не надали, суд ухвалив справу розглядати без їх участі у заочному режимі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] Крім того, у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі: чин позивача - [PERSON], донька позивача [PERSON], та [PERSON]О./а.с.6-7/ Відповідно до актів ЛКП «Граніт» № 269 від 21.08.2017 року, та акту від 27.06.2017 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживабть у [INFO]. /а.с.4-5/ Що стосується дітей позивача, а саме [PERSON] та [PERSON] то відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, оскільки [PERSON] не являється членом сімї позивача, відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності і наймача або членів його сімї за ними зберігається право на житлове і приміщення на протязі 6-ти місяців. Також, ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи втратившою права користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її поза встановлений строк проводиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин з 2013 року, а тому втратили право на користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюбі із відповідачкою з 27.02.1990 року та проживав з нею до 07.08.2010 року. До серпня 2011 року відповідачка час від часу приїжджала, а після цього остаточно переїхала до Росії і у квартирі не проживає. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.04.2013 р. шлюб між сторонами розірвано, спору щодо поділу майна немає. 09.08.1999 року позивач отримав ордер на житлове приміщення № 001268 за адресою: [ADDRESS]. Ордер був виписаний на нього та двох синів: [PERSON] та [PERSON]. Відповідачка має житло в Росії і не приймала участь у отриманні даної квартири. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати без участі відповідачки, яка будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі /а.с.21/, у судове засідання не з'явилася без поважних на те причин, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Суд ухвалив справу розглядати без представника третьої особи, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. У судовому свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони являються сусідами позивача /[PERSON] живе у сусідній квартирі [ADDRESS]/, останній раз бачили відповідачку в квартирі [ADDRESS] приблизно 4 роки тому, зі слів позивача їм відомо, що відповідачка проживає в Росії. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.1999 року [PERSON] видано ордер на жиле приміщення № 001268 на квартиру [ADDRESS]. Ордер видано на позивача та синів [PERSON] та [PERSON] /а.с.6/. Спірна квартира [ADDRESS] загальною площею 59,68 кв.м., складається з двох кімнат житловою площею 31,8 кв.м, належить Львівській міській раді, у зазначеній квартирі зареєстровано троє осіб, а саме: позивач [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та син [PERSON] /а.с.7/. Фактично у спірному житлі проживають два мешканця - позивач, та його син [PERSON]. Відповідачка не проживає у квартирі з 2011 року і тому втратила право на користування жилим приміщенням. Такий висновок суду ґрунтується на поясненні позивача, свідків та актах, складених ЛКП «Сяйво» від 03.03.2014 року, 28.04.2014 року, 26.06.2014 року /а.с.8-10/. За таких обставин, судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин з 2011 року. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволенню.

Outcome: approved