Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У жовтні 2020 року заявник уточнив позовну заяву і просив визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а також встановити факт постійного проживання з [PERSON] до дня його смерті, тобто до [INFO] . Позивач подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, однак подав лист від 26.11.2020 року № 02-14/2027 яким просив суд справу розглянути за своєї відсутності, не заперечував проти позову. Рішення ухвалюється у підготовчому засіданні за правилом ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявнісь підстав для задоволення позову виходячи з наступного: [INFO] помер [PERSON] , що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 27.12.2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, актовий запис про смерть № 13173. Після його смерті відкрилась спадщина. З витребуваної спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] не вбачається інших спадкоємців ніж [PERSON] , який приходиться сином спадкодавця. Зі змісту виконкому Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області від 10.02.2020 року № 255 з 2010 року до дня смерті [PERSON] з ним проживав але не був зареєстрований [PERSON] . Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частин першої, шостої статті 29 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Оскільки інформацією сільського голови, витягом з погосподарської книги доведено, що син проживав з батьком з 2010 року по день смерті батька у 2017 році, суд вважає що цього достатньо для висновку що проживання спадкоємця із спадкодавцем до дня смерті було постійним. Таким чином суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] до дня смерті останнього [INFO] . Позовні вимоги в частині встановлення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в даному випадку не підлягають задоволенню з огляду на те, що в силу ст. 1268 ЦК України [PERSON] є таким що прийняв спадщину. Оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, заснованими на законі, однак підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial