Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку з нарахованої, але вчасно виплаченої заробітної плати, мотивуючи тим, що 08.09.2006 року він поступив на службу до відповідача. 28.02.2017 року був звільнений з посади молодшого інспектора (техніка з обслуговування інженерно-технічних засобів охорони) відділу інженерно-технічних засобів охорони звязку та інформації відповідача. 21.03.2017 року позивач отримав остаточний розрахунок, на запитання про належну заробітну плату за січень-лютий місяць, позивач отримав відповідь, що був відсторонений від виконання обовязків, у звязку з чим повна заробітна плата нарахована не була. Вважає, що на момент звільнення відповідач не виконав норм закону та не здійснив виплату йому заробітної плати у повному обсязі за січень-лютий місяць 2017 року. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 6420 грн. заборгованості з заробітної плати та 69733,28 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості з заробітної плати, а разом 76153,28 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2017 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2018 року розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Представником відповідача на адресу суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, пояснив, що позивачу було нараховано та виплачено заробітну плату у повному обсязі. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Судом встановлено, що [PERSON], прапорщик внутрішньої служби, проходив службу в установі відповідача на посаді молодшого інспектора (техніка з обслуговування інженерно-технічних засобів охорони) відділу інженерно-технічних засобів охорони, звязку та інформації установи, в період з 08.09.2006 року по 28.02.2017 року та був звільнений за власним бажанням (рапорт від 22.02.2017 року) у відповідності до п.7 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (наказ по особовому складу № 10 від 22.02.2017 року). Позивач отримував грошове забезпечення, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу» та Наказу ДДУПВП №222 від 07.10.2009 року складається з основного грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення. Основне грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу в свою чергу включає: посадовий оклад, підвищення посадового окладу за шкідливі умови праці (7,5%) та максимальний рівень безпеки (75%), оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років. Додаткові види грошового забезпечення можуть включати (за рішення керівника установи): надбавку за виконанні особливо важливих завдань під час проходження служби у розмірі до 50% посадового окладу з урахуванням окладу за звання та надбавки за вислугу років - премію відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи без обмежень, але в межах фактичних обсягів фінансування. Крім вказаних вище видів грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу ДКВС у відповідності до вимог чинного законодавства, нараховується та виплачується індексація доходів. Виходячи з вищенаведеного у грудні 2016 року позивачу було нараховано та перераховано грошове забезпечення в сумі 4733,66 грн. з яких основне грошове забезпечення складало 908,75 грн. та додаткові види утримання - 3937,13 грн.: доплата за виконання особливо важливих завдань 454,38 грн., премія за підсумками роботи у листопаді 2016 року - 2589,94 грн. (285% від основного грошового забезпечення) та індексація доходів - 892,81 грн. Згідно наказу начальника установи № 408 від 16 грудня 2017 року позивач був відсторонений від виконання посадових обовязків на час проведення службової перевірки (наказ начальника установи № 409 від 16.12.2016 року) по факту спроби пронесення в зону, що охороняється, заборонених речей. В подальшому наказом начальника установи №419 від 27.12.2016 року позивач був відсторонений від виконання посадових обовязків до закінчення досудового розслідування та винесення вироку суду в звязку з тим, що слідчим прокуратури Херсонської області відкрито кримінальне провадження та велось досудове розслідування за ознаками ч.1 ст. 309 КК України. У січні 2017 року позивачу було нараховано та перераховано на особистий рахунок грошове забезпечення в сумі 2138,01 грн. (основне грошове забезпечення 908,75 грн., доплата за виконання особливо важливих завдань - 454,38 грн. та індексація доходів 821,28 грн.). Премія, як вид додаткового грошового забезпечення, за грудень місяць не нараховувалась у звязку з відстороненням від виконання посадови обовязків та невиходом на службу позивача. У лютому місяці 2017 року позивачу було нараховано та перераховано на особистий рахунок лише сума основного грошового забезпечення у розмірі 908,75 грн. Додаткові види грошового забезпечення не нараховувались з тих самих підстав: відсторонення від виконання посадових обовязків та невиходом на службу. На підставі Постанови КМУ від 28.12.2016 року №1036 та наказу МЮУ від 14.02.201/ року № 372/5 «Про затвердження схем посадових окладів осіб рядового та начальницького складу ДКВС» у березні 2017 року усім особам рядового та начальницького складу був здійснений перерахунок посадових окладів починаючи з 01.01.2017 року. Такий перерахунок був здійснений і звільненому зі служби позивачу якому було нараховано основне грошове забезпечення за січень - лютий 2017 року у розмірі 1437,50 грн., а також компенсація за невикористану відпустку за 2017 рік у розмірі 615,48 грн. У звязку з перерахунком посадового окладу з нарахованої в березні суми було утримано 454,38 грн. - за виконання особливо важливих завдань. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено, а відповідачем у повній мірі спростовано той факт, що розрахунок відповідачем було проведено не у повному обсязі із порушенням вимог ст.116 КЗпП. Відповідно, вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 6420 грн. є необґрунтованими, відповідно вимоги про стягнення середнього заробітку у сумі 69733,28 грн. за час затримки виплати заробітної плати передбачені ст. 117 КЗпП є також необґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмір 704,80 грн.

Outcome: approved