Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача в якій просить стягнути з останнього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11328,70 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.12.2010 року відповідач у справі отримав кредит у сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2015 року має заборгованість у розмірі 11328,70 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2171,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6661,21 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 1480,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 515,65 грн. У судове засідання сторони не з'явились, про час та дату розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач заяви не надав. Враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.12.2010 року відповідач у справі отримав кредит у сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав умови договору, а саме надав кредит у розмірі встановленому договором. Як вбачається з Умов надання споживчого кредиту клієнт зобов'язаний сплачувати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених вказаним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язань сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 в разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100,00 грн., які включають прострочені зобов'язання, передбачені п. 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1 Умов та правил,пеня нараховується за кожен день прострочки платежу в розмірі базової відсоткової ставки по договору поділена на 30 за кожен день прострочки кредиту. У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань відповідач станом на 31.07.2015 року має заборгованість у розмірі 11328,70 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2171,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6661,21 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 1480,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 515,65 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, до відношень за кредитним договором застосовуються положення про позику. Відповідно до положень ст.ст.1048-1050 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики, розмір яких встановлюється договором, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві в строк та в порядку, визначеному зобов'язанням. У випадку порушення зобов'язань щодо повернення позики, позичальник несе відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» є обґрунтованими в частині позовних вимог, а саме стягнення заборгованості за кредитом в сумі 2171,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6661,21 грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом - 1480,00 грн., такими, що підлягають задоволенню, оскільки на даний час заборгованість за кредитним договором відповідачем не сплачена. Разом із тим, позовні вимоги в частині стягнення штрафів не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial