Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за навчання, мотивуючи, що 01.09.2013 року між Державним вищим навчальним закладом «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» та [PERSON] укладено договір №42км-13д про навчання [PERSON] в ДВНЗ «ХМУРП». [PERSON] був зарахований на навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб на навчання з 01.09.2013 року наказом №363 від 14.08.2013 року. З 03.11.2015 року [PERSON] згідно з наказом №289 від 03.11.2015 року відрахований з навчального закладу за власним бажанням. Згідно довідки бухгалтерії та п.п.3.1., 4.2., 4.3. Договору, у період по 03.11.2015 року учбового року виникла заборгованість за договором про навчання у сумі 5879,90 грн. У звязку з цим, просить стягнути з відповідача на свою користь 5879,90 грн. основного боргу та 1218,00 грн. витрат на судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Надали до суду відзив, згідно якого позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з Договором про навчання, підготовку у ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» на контрактній основі, укладеного між ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» та [PERSON], ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» була надана освітня послуга, а саме: навчання [PERSON] на денній формі за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» (напрям підготовки «Експлуатація суднових енергетичних установок») на рівні державних стандартів освіти. Згідно наказу №363 від 14.08.2013 року Державного вищого навчального закладу «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» зараховано з 01.09.2013 року [PERSON] курсантом першого курсу денної форми навчання на базі базової загальної середньої освіти за спеціальністю 5.07010403 «Експлуатація суднових енергетичних установок» за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до довідки про заборгованість по оплаті навчання курсанта [PERSON], спеціальність 5.07010403 «Експлуатація суднових енергетичних установок» вартість навчання [PERSON] згідно договору №42км-13д від 01.09.2013 року, складає 41577,00 грн., 5501,50 год. - планова кількість годин навчання, 3534,5 год. - фактично виконані години. Заборгованість за навчання складає 5879,90 грн. Згідно з п. 4.2. Договору загальна вартість освітньої послуги становить 41577,00 грн. 1 курс навчання 10394,00 грн., 2 курс навчання - 10394,00 грн., 3 курс навчання - 10394,00 грн., 4 курс навчання 10395,00 грн. Відповідно до п.4.3 Договору замовник за надання освітніх послуг вносить плату одноразово за курс навчання або кожного семестру, рівними частинами (по 50 % вартості поточного року в якому надається освітня послуга), з 1 по 20 вересня та з 1 по 20 січня відповідно. За отриману освітню послугу замовник [PERSON] зобов'язувався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах у строки та в порядку, що встановлені п. 4 Договору (п.3.1. пункту 3 Договору). Судом з пояснень сторін встановлено також, що у курсанта [PERSON] за підсумками ІІ курсу у 2015 році виникла академічна заборгованість, яку він не ліквідував, тому з 01.09.2015 року до навчання на ІІІ курсі не присутпив. Відповідач не здійснював оплату за ІІІ курс, в тому числі за І семестр ІІІ курсу. Проте, позивач в односторонньому порядку на виконання п.4.6 Договору у зв'язку з непроведенням оплати не міг розірвати дану угоду, оскільки надавалися послуги на навчання неповнолітній особі та розірвання такого договору передбачає певні особливості. Відповідно до вимог п.15 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України N 245 від 15.07.1996 року, відрахування неповнолітніх студентів здійснюється за погодженням зі службою у справах неповнолітніх місцевих органів виконавчої влади. З копії подання позивача від 13.01.2015 року вбачається, що він звертався до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради з проханням узгодити питання про відрахування курсанта [PERSON] з училища. Згідно заяви від 27.10.2015 року [PERSON] просив відрахувати його з Херсонського морехідного училища рибної промисловості, у звязку з небажанням навчатися. З заяви від 27.10.2015 року [PERSON] вбачається, що він надав згоду на відрахування свого сина [PERSON] з Херсонського морехідного училища рибної промисловості, у звязку з небажанням його навчатися. Згідно листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради від 27.10.2015 року №935/0716 виконавчий комітет не заперечував проти відрахування неповнолітнього [PERSON], [INFO], з Херсонського морехідного училища рибної промисловості, оскільки неповнолітній має повну загальну середню освіту та батько дитини, [PERSON] не заперечує проти відрахування сина з навчального закладу. Згідно наказу від 03.11.2015 року №289 Державного вищого навчального закладу «Херсонське морехідне училище рибної промисловості» з особового складу про відрахування з училища курсантів судномеханічного відділення [PERSON] відраховано з училища за власним бажанням з 03.11.2015 року. 11.05.2016 року позивачем направлено відповідачу претензію про погашення заборгованості в розмірі 5879,90 грн., яка залишилася без задоволення. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, останній зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлене договором чи законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язання по оплаті за навчання, чим порушив умови Договору та права позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь Херсонського морського коледжу рибної промисловості 5879,90 грн. заборгованості по оплаті за навчання. Доводи відповідача суд до уваги не приймає, осільки тільки 27.10.2015 року він надав згоду на відрахування сина та з врахуванням якої, Виконавчим комітетом надано тільки 27.10.2015 року узгодження на розірвання договору. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1218,00 грн.

Outcome: approved