Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 29 серпня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взяті на себе грошові зобовязання відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 10 серпня 2017 року складає 20 133 грн. 09 коп. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 20133 грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього на користь Банку коштів, які він отримав в кредит, а саме 5 000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 29 серпня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. На підставі п.2.1.1.5.5 Договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу. На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивачем виконані повністю умови договору, а відповідач порушив взяті на себе договірні зобовязання, порушив графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору, однак від погашення заборгованості за кредитним договором відповідач ухиляються, такими своїми діями відповідач порушує права та законні інтереси позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та штрафів обґрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Таким чином, згідно розрахунку наданого позивачем станом на 10 серпня 2017 року заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 8 970 грн. 43 коп.; відсотки за користування кредитом 3 2014 грн. 62 коп., а також штрафи: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 934 грн. 91 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь Банку. З-приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача пені, суд вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, які встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з вимог діючого законодавства, штраф та пеня є різновидами неустойки, яку сторонами було визначено в якості відповідальності за неналежне виконання кредитних зобов'язань з погашення кредиту, сплати відсотків, комісії. Таким чином, за одне й теж порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду. В ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку, з чим до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 8 970 грн. 43 коп., відсотки за користування кредитом в сумі 3 204 грн. 62 коп., штраф (фіксовану частину) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 934 грн. 91 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн., а всього 15 209 грн. 96 коп.

Outcome: approved