Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, після смерті батька [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законодавством строк звернувся із заявою про прийняття спадщини. Пізніше, 07.10.2017 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За клопотанням позивача з відділу у Ренійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області була витребувана інформаційна довідка про нормативно грошову оцінку земельних ділянок площею 1,75 га, яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області. Позивач у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач по справі, у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON], помер 03.02.2012 р.; копія довідки Ренійської районної державної нотаріальної контори від 31.03.2016 р. № 272/02-14, згідно якої після смерті [PERSON] зведена спадкова справа; копія заповіту від 06.04.2005 р., згідно якого [PERSON] все своє майно заповідав дітям [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 1,75 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 1,75 га, розташованої на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 47784,63 грн.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 03.02.2012 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,75 га, яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району, Одеської області, мас. №45, діл. №11, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 010278. Під час життя [PERSON] склав заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповів сину [PERSON], який є позивачем по справі, та донці [PERSON], яка є відповідачкою по справі, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом. У встановлений законодавством строк, позивач звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою Ренійської районної державної нотаріальної контори від 31.03.2016 р. № 272/02-14. Відповідачка із заявою про прийняття спадщини не зверталась, із спадкодавцем на момент відкриття спадщини постійно із спадкодавцем не мешкала, тобто спадщину не прийняла, на спадщину не претендує. 07.10.2017 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька [PERSON], шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв, на спадщину не претендує, що підтверджується заявою, що міститься в матеріалах справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved