Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої службовою особою органу державної влади, в обґрунтування якого зазначив наступне. 14.05.2019 року співробітником Управління патрульної поліції в Запорізькій області Коптєвою М.В. було складено акт огляду та тимчасового затримання належного позивачу транспортного засобу «Шевроле Авео», державний номерний знак [NUMBER] , на підставі постанови про оголошення у розшук Алчевським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Луганській області на підставі виконавчого провадження №52010321. Вказане виконавче провадження було відкрито на підставі постанови про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №035565 від 02.06.2016 року, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2016 року, вказана постанова була скасована. 20.12.2016 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя ДПП було повернуто апелянту. Незважаючи на те, що постанову про адміністративне правопорушення ПСЗ №035565 від 02.06.2016 року, за ч. 2 ст. 122 КУпАП було скасовано судом, вказану постанову було направлено для примусового виконання. Після надання позивачем вказаних рішень до Алчевського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Луганській області виконавче провадження було закрито, та постановою державного виконавця від 24.05.2019 року знято арешт з майна позивача, у тому числі і з автомобіля. Після оплати послуг евакуатора у розмірі 1420 гривень, щодо доставлення тимчасово затриманих поліцейськими транспортних засобів та оплати послуг із зберігання транспортного засобу ДП МВС України «Інформ-Ресурси» за період з 14.05.2019 р. по 24.05.2019 р. у розмірі 1104 гривень, позивачу повернули транспортний засіб. 05.07.2019 року позивачем на адресу Управління патрульної поліції в Запорізькій області було направлено скаргу щодо неправомірних дій інспектора УПП в Запорізькій області. Листом УПП в Запорізькій області від 05.09.2019 року позивача повідомлено про проведення службової перевірки на підставі його скарги, за результатами якої в діях службових осіб Управління встановлено порушення вимог законодавства, що призвело до завданої позивачу шкоди, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 2524 гривень. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій посадової особи УПП в Запорізькій області, йому була завдана моральна шкода, яка виразилася у перебуванні у стані психічного напруження, глибокого відчуття несправедливості, невизначеної ситуації та її фінансових наслідків, порушених прав позивача та членів його сім`ї. Протиправні дії відповідача спричинили моральному шкоду, тому що весь період намагання поновити порушені права, життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, які призвели до позбавлення його можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та судового позову. У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд стягнути з відповідача - Державної казначейської служби України на свою користь розмірі у 7000 гривень, в якості компенсації за нанесену йому моральну шкоду, а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1200 гривень. Ухвалою суду від 16.12.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позов. 02.01.2020 року на адресу суду від представника відповідача Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість вимог, оскільки постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2016 року, постанову інспектора УПП було скасовано, однак судом не було визнано протиправними дії працівника поліції щодо складання такої постанови. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, відповідач зазначив, що на підставі ст. 1167 УК України, якою передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Щодо вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, відповідачем зазначено, що Державна казначейська служба України не порушувала права позивача, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 14.02.2020 року на адресу суду від представника відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, в якому зазначено, що позивач не довів, яких саме зазнав моральних чи фізичних страждань, а також не надав належних доказів, які б свідчили про негативні наслідки, що вплинуло на зміну звичайного способу його життя, не представлено доказів на підтвердження вказаних ним обставин у зв`язку з чим позовні вимоги про відшкодування шкоди не підлягають задоволенню. 10.03.2020 року ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, 14.07.2020 року на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що наполягає на задоволенні позову в повному обсязі на підставах, викладених у ньому. Представник Управління патрульної поліції в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, раніше представником були направлені до суду заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Державної казначейської служби в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі наданих раніше письмових заперечень. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення від 02.06.2016 року серія ПСЗ №035565, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 10). Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2016 року, скасовано постанову ПСЗ №035565 від 02.06.2016 року, винесену інспектором роти №1 батальйону №1 УПП у м. Запоріжжя ДПП Коптєвою М.В., якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрито (а.с.11-12). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2016 року, апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2016 року повернуто апелянту (а.с. 13-14). Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З дослідженого акту огляду та тимчасово затримання транспортного засобу від 14.05.2019 року вбачається, що огляд та тимчасове затримання транспортного засобу «CHEVROLET Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , здійснюється на підставі виконавчого провадження №52010321 Алчевського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с. 9), тобто на час виконання своїх посадових обов`язків у поліцейського УПП в Запорізькій області ДПП були всі законні підстави для затримання транспортного засобу позивача на підставі вищевказаного виконавчого провадження. Після направлення позивачем до Алчевського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2019 року, 24.05.2019 року в.о. начальником відділу Алчевського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кузнецовою Н.В., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52010321 у зв`язку із скасуванням постанови ПСЗ №035565 (а.сю.21-22) та постанову про припинення розшуку майна боржника [PERSON] , [INFO] (а.с. 24-25). Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду» встановлює вичерпний перелік випадків, умов та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконних дій органів слідства, досудового слідства, прокуратури і суду. Так, виходячи з положень вищевказаного Закону, обов`язковою умовою для застосування даної норми закону необхідне визнання незаконними дій чи бездіяльності посадових чи службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. В свою чергу позивачем такого рішення суду надано не було. Щодо посилань позивача на лист Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП №05.09.2019 №13156/41/32/01-2019, яким позивач вважає підтверджено порушення вимог законодавства службовими особами Управління, а саме інспектором Коптєвою М.В., суд зазначає наступне. З дослідженого судом листа Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП від 05.09.2019 №13156/41/32/01-2019 вбачається, що за скаргою позивача Управлінням було проведено службове розслідування, відповідно до якого встановлено, що в діях начальника відділу адміністративної практики Управління Лисика В.Р. було встановлено порушення законодавства України, який на момент проведення перевірки був звільнений із служби в поліції, у зв`язку з чим, т.в.о. начальнику відділу адміністративної Управління вказано на необхідність організації та проведення додаткових занять в системі службової підготовки з підпорядкованим особовим складом. (а.с. 19). Згідно акту огляду та тимчасово затримання транспортного засобу від 14.05.2019 року вбачається, що складений він був інспектором роти 1 батальйону 1 УПП м. Запоріжжя ДПП Коптєвою М.В., тобто твердження позивача про підтвердження Управлінням порушення вимог законодавства інспектором Коптєвою М.В. не знайшло свого підтвердження. Позивачем в обґрунтування своїх доводів в частині порушення звичайного ходу життя, додані до позовної заяви довідки КНП «Стоматологічна поліклініка №3», з якої вбачається, що [PERSON] в період з 23.05.2019 р. по 05.06.2019 р. знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря стоматолога (а.с. 28) та КУ «ЗМБДЛ №5», відповідно до якої син позивача [PERSON] , [INFO] проходив курс масажу нижніх кінцівок з 06.05.2019 р. по 17.05.2019 р. (а.с. 29). Згідно з ч.1ст.\~76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ч.1ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однак надані суду довідки не свідчать про моральні страждання позивача, а інших доказів на підтвердження порушення змін у життєвих стосунках, або обов`язків по відношенню до своєї дитини, внаслідок чого погіршився стан здоров`я позивача, моральних страждань та інших негативних наслідків, на які посилається позивач і які, на думку позивача, настали внаслідок незаконного, на його думку, затримання автомобіля суду не надано. Крім того, суд зазначає, що сам факт закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення та скасування постанови, не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для стягнення моральної шкоди. Тому позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Статтею 19\~Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Оскільки судом не встановлено та позивачем не надано докази неправомірності дій інспектора при складанні акту огляду та тимчасово затримання транспортного засобу від 14.05.2019 року, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями слід відмовити у повному обсязі. Щодо вимог позивача про відшкодування витрати на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 3 ст.\~137\~ЦПК України передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, згідно пп. 3.1 договору про надання правової допомоги №39 від 05.12.2019 року вбачається, що розмір гонорару, який клієнт сплачує Бюро за надання в межах договору правову допомогу, визначається сторонами окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору (зворот а.с.31), однак позивачем не додано до позовної заяви зазначеної угоди, натомість додано копію товарного чеку (а.с.33), з якого не можливо встановити ким за виконання якого договору були сплачені кошти. З огляду на викладене та враховуючи, що в задоволені позову судом відмовлено, підстав для покладання обов`язку на відповідача, щодо відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з правничою допомогою судом не встановлено. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від судового збору при зверненні з позовом, відповідно до ст.141\~ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed