Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №3 по вул..А.Тесленка, в м. Херсоні, в якому посилається на ті обставини, що він є власником 31/100 частини вищевказаного житлового будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] У вказаному будинку окрім нього значаться також зареєстрованими відповідачі по справі [PERSON] та члени її родини (племінник) [PERSON], які не проживають у спірному житловому будинку. У звязку з наведеним просить усунути перешкоди у користуванні домоволодіння за адресою: м. Херсон, вул. А. Тесленка,3 шляхом визнання [PERSON] та Федотівни та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 3 розташованим за адресою: м. Херсон, вул. А.Тесленка. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просили проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Треті особи в судове засідання не зявилися, причина неявки суду не відома. Відповідачі в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, про причину неявки суд не сповістили, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], року зареєстрованого в реєстрі №1627 є власником 31/100 частин житлового будинку №3 за адресою: м. Херсон, вул. А.Тесленка,3. Крім того, право власності на вищевказану частину житловий будинок підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №99198603 від 03.10.2017 року. Відповідно до довідки про за №13 від 17.10.2017 року встановлено, що за адресою: м. Херсон, вул. А.Тесленка,3 зареєстрованих у житловому приміщенні, значаться окрім позивача [PERSON] колишня власниця та її племінник [PERSON]. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником 31/100 частин будинку, а відповідачі своїми діями перешкоджають, вільно володіти та розпоряджатися власним майном на власний розсуд.

Outcome: approved