Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до заяви №б/н від 27.07.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11919,84 грн., та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначає, що в разі неявки відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково, в частині стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків за кредитом. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] , шляхом підписання заяви №б/н від 27.07.2011 року укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8). Кредитний договір укладено шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої відповідач погодився, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно із цією статтею ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України ). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Як стверджує позивач, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконувала, в результаті чого, відповідно розрахунку заборгованості, станом на 01.01.2019 року, утворився борг, який становить в розмірі 11919,84 грн. та складається з наступного: тіло кредиту 534,21 грн., відсотки за користування кредитом 1690,48 грн., пеня 8651,35 грн., штраф 500,00 грн. (фіксована частина), 543,80 грн. (процентна складова) (а.с. 5-6, 7). До позову позивачем додана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, в якій, зокрема зазначені: базова % ставка в місяць - 3%, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. і не більше залишку заборгованості; комісія зняття готівкою: в банкоматах та пунктах видання готівкою ПриватБанк - 3% від суми операції, в банкоматах других банків України 3% + 5 грн./1S, закордонних банкоматах 3% + 15 грн./3 S; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня(1)+ пеня(2), де пеня(1) базова процентна ставка по договору/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 10,00 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50,00 грн. і більше; штраф при порушенні строків по будь-якому з грошових обставин, передбачених договором, більше чим на 30 днів 300,00 грн. + 5% від ціни позову (а.с. 9). Зазначена довідка підписана відповідачем [PERSON] , підтверджує її приєднання до умов договору в розумінні положень ст. 634 ЦК України, оскільки, підписавши цю довідку, відповідач особисто ознайомилась з запропонованими їй умовами кредитування, тобто була обізнана з умовами на яких отримала наданий позивачем кредит, а отже банк має право вимагати від позичальника виконання умов договору в частині сплати відсотків, пені, штрафів. Враховуючи правову природу зобов`язань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача тіло кредиту 534,21 грн., тобто фактично використані відповідачем кредитні кошти, які не повернуті нею на рахунок кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на 01.01.2019 року, а також нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 1690,48 грн., розмір яких відповідач прийняла підписавши про це відповідну заяву. Вимога щодо стягнення пені за прострочене зобов`язання не може бути задоволена, з огляду на таке. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та положення статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому, незважаючи на умови кредитного договору, їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення (порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з відповідача штрафів (як процентної, так і фіксованої частин) та пені у межах відповідальності за зобов`язаннями за одним і тим самим кредитним договором, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача штрафи в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 136,23 грн. (процентна складова, відповідно розрахунку 2724,69 грн. х 5%), у стягненні пені за зобов`язаннями, слід відмовити, що повністю узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду, викладеною у постановах: від 13 лютого 2019 року у справі № 216/2813/15 (провадження № 61-38341св18), від 13 лютого 2019 року у справі № 523/17197/15-ц (провадження № 61-24792св18), від 13 лютого 2019 року у справі № 2-884/10 (провадження № 61-24993св18). Відповідно до положень ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, за таких обставин, суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача: тіло кредиту в розмірі 534,21 грн., відсотки за користування кредитом 1690,48 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 136,23 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір пропорційного задоволених позовних вимог у розмірі 461,07 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial