Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про вселення, усунення перешкод у користуванні житлом - квартирою [ADDRESS]. В обгрунтування позову зазначено, що позивач знаходився у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають 2 дітей [PERSON] та [PERSON] 14.10.2005р. квартиру [ADDRESS] було приватизовано на всіх членів сім'ї по 1/4 частці. Згодом із ними поселилась мати дружини позивача [PERSON], оскільки в сім'ї виникали конфлікти, було прийнято рішення, що позивач буде проживати у квартирі [PERSON] по [ADDRESS]. Влітку 2015р. з'ясувалось, що квартира, де проживав позивач продана, тому позивач мав намір поселитись у спірній квартирі на вул.Дзержинського, однак, у нього немає доступу до квартири, замки на дверях змінені, в квартиру його не пускають. Як співвласник спірної квартири він має право користуватись квартирою, тому просить суд вселити його у спірну квартиру, усунути перешкоди у користуванні квартирою, зобов'язати відповідачів надати позивачу дублікат ключів від спірної квартири. Ухвалою суду від 29.10.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучена [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] вказав, що не згоден із позовом, оскільки позивач з 2000 року не мешкає у спірній квартирі, на даний час у квартирі, яка складається з 3-х кімнат мешкає 4 осіб, в тому числі мати заявника - [PERSON] - інвалід війни 1 групи, яка потребує стронього догляду, тому виділити окрему кімнату позивачу неможливо, також неможливим є спільне проживання із позивачем через наявність конфліктних відносин між сторонами. При цьому позивач має у власності інше житло. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів того, що відповідач чинила йому перешкоди у вселенні у квартиру, до подання позову до суду, тому у задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності по 1/4 частці [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек - а.с. 36-39. Позивач вказує на те, що відповідачі перешкоджають йому у користуванні спірною квартирою, змінили замки від вхідних дверей. Доводи позивача підтверджуються: заявою позивача до начальника Центрального ММУ УМВС України в Миколаївській області від 07.09.2015р., в якій вказує на те, що його не пускають у спірну квартиру /а.с. 13/, листом начальника Центрального районного відділу Миколаївського міського управління МВС України у Миколаївській області, де зазначено що між сторонами склались цивільно-правові відносини, для вирішення яких рекомендовано звернутись до суду /а.с. 14/. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 с. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Доводи позивача про порушення його права на користування належною йому часткою спірної квартирою знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Доводи представника відповідача про те, що позивач з 2000 року не мешкає у спірній квартирі, що неможливо виділити окрему кімнату позивачу, що неможливе спільне проживання із позивачем через наявність конфліктних відносин між сторонами, про наявність у власності позивача іншого житла є безпідставними. Так, факт непроживання у належному на праві власності приміщенні, а також наявність іншого житла, не впливає на наявність прав власника щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Що стосується неможливості виділити окрему кімнату, то сторони відповідно до вимог ст.ст. 358, 364 ЦК України мають право у разі наявності спору, звернутись до суду із позовами про виділ у натурі частки із спільного майна, якщо такий виділ неможливий, співвласник який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації, або ж встановити порядок користування спірним майном. Крім того, позивачем надано докази того, що, зокрема, відповідач [PERSON] чинила йому перешкоди у вселенні у квартиру, до подання позову до суду /а.с. 13,14/. Так і в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснив, що відповідач заперечує проти вселення позивача у спірну квартиру. За таких обставин суд вважає позовну заяву обгрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено порушення прав позивача, які підлягають захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем (судовий збір 487,20 грн.), підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved