Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача з вимогою визначити порядок користування квартирою та проведення зміни договору найму житлового приміщення, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить 1/4 частка квартири [ADDRESS]. В свою чергу відповідачу належить 3/4 частки вказаної квартири. Посилається на те, що вказана квартира складається із двох житлових кімнат, з яких одна ізольована. Оскільки позивач бажає вселитися у вказану квартиру, а мирним шляхом визначити порядок користування квартирою не виявляється можливим, то він змушений звернутись до суду із даним позовом. Пропонував суду виділити відповідачу більшу за площею житлову кімнату, виділивши позивачу меншу за площею кімнату, залишивши інші кімнати спірної квартири у спільному користуванні сторін. Таким чином, вважаючи, що такий порядок користування житловим приміщенням не порушить права відповідача, просив суд внести зміни до договору найму кв. 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди в м. Маріуполі шляхом укладення окремого договору найму на виділену йому кімнату з оформленням особового рахунку на вказану житлову площу. В судовому засіданні позивач надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просивши повністю задовольнити поданий ним позов. Зазначав при цьому, що він планує вселитися у належну йому як співвласнику квартиру та користуватися меншою житловою кімнатою. Тому внаслідок відсутності на це згоди відповідача він змушений через суд визначати порядок користування кв. 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди в м. Маріуполі. Вказував, що у теперішній час він мешкає за місцем своєї реєстрації. Додавав, що на теперішній час питання спільного із відповідачем продажу спірного нерухомого майна або викупу частки такого майна між сторонами по справі не вирішені. Відповідач у судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення поданого до нього позову, вказував, що йому належить 75 % кв. 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди в м. Маріуполі, тому неможна надавати у користування позивачу житлову кімнату площею 9,53 кв. м., оскільки це буде перевищувати належні [PERSON] 25 % вказаної квартири. Тому, оскільки позивач буде в такому разі використовувати також його частку спірної квартири, то просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. Додавав, що оскільки більша житлова кімната є прохідною, то таким чином будуть порушатися його права, як власника, бо позивач буде постійно проходити через його кімнату. При цьому заперечував проти надання йому в користування меншої кімнати, а також висловився проти проживання разом із позивачем у спірній квартирі. Вказував, що до теперішнього часу з моменту набуття права власності на кв. 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди в м. Маріуполі він мешкає за місцем своєї реєстрації, [ADDRESS]. Також додавав, що у теперішній час із позивачем він вирішує питання про продаж спірної квартири. Представники ЖКП «Азовжитлокомплекс» до судового засідання не зявились за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши учасників процесу, які зявились, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Судом було встановлено, що [PERSON] є власником 3/4 частки квартири [ADDRESS] (Меотиди) в місті Маріуполі (загальна площа 41,4 кв. м., житлова площа 23,6 кв. м.) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2015 року, реєстр нотаріусу № 1-495 (1/4 частка) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 грудня 2012 року, реєстр нотаріусу № 2-3084 (1/2 частка), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 11-14). В той же час позивач, [PERSON], є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] (Меотиди) в місті Маріуполі (загальна площа 41,4 кв. м., житлова площа 23,6 кв. м.) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 червня 2015 року, реєстр нотаріусу № 2-274, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24 червня 2015 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 11-14, 16). Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач є законними співвласниками квартири [ADDRESS] (Меотиди) в місті Маріуполі, тому сторони мають право вільно розпоряджатися належною їм власністю на рівних правах співвласників, виходячи з належної кожному частки такого майна. Згідно із технічноою характеристикою [ADDRESS], що вбачається з копії технічного паспорту на квартиру, спірне приміщення складається з двох житлових кімнат, одна з яких ізольована площею 9,53 кв. м., а інша прохідна площею 14,02 кв. м. Крім цього кв. 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди в м. Маріуполі складається з нежитлових приміщень: кухні, коридору, поєднаних вбиральні та ванної кімнати (а. с. 3, 16). З особового рахунку № 90335 вбачається, що у квартирі 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди (50 років Жовтня) в м. Маріуполі, який відкритий на [PERSON], ніхто не зареєстрований (а. с. 22). Суд зазначає, що за даними паспорту позивача вбачається, що [PERSON] з 1999 року до теперішнього часу зареєстрований в [INFO] (а. с. 4-5). При цьому в судовому засіданні відповідач визнавав факт того, що він зареєстрований в [INFO], що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (а. с. 11-14). Також у судовому засіданні було встановлено, що ані позивач, ані відповідач фактично не мешкають у спірному житловому приміщенні, що сторонами визналось. З урахуванням переліченого суд дійшов висновку, що позивач, маючи право спільної часткової власності на кв. 5 в буд. 15/20 по бул. 50 років Жовтня (Меотиди) в м. Маріуполі, обґрунтовано звернувся до суду із вимогою про визначення порядку користування вказаним нерухомим майном при наявностіу нього спору із іншим співвласником. За ст. 47 ЖК України норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Згідно із ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. На підставі п. 53 [PERSON] Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Згідно із Розпорядженням представника президента України від 20 січня 1994 року № 27, узгодженого з радою Донецької обласної спілки незалежних галузей профспілок за постановою від 16 грудня 1993 року № 11-35, середня норма забезпечення жилою площею у всіх містах та районах Донецької області визначена як 9 кв. м. на одного чоловіка. Відповідно до ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч. 1 ст. 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Натомість за ст. 159 ЖК України предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Суд зазначає, що на підставі діючих норм житлового законодавства самостійним предметом договору найму в квартирі, що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення. При цьому суд враховує, що у кв. 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди в м. Маріуполі ніхто не зареєстрований, та сторони там фактично не мешкають. Суд зауважує, що на підставі належності позивачу 1/4 частки спірної квартири, його вимоги щодо надання позивачу у користування меншої за житловою площею кімнати в цій квартирі, з урахуванням думки відповідача, який не бажав надання [PERSON] у користування кімнати площею 9,53 кв. м., то вимоги в цій частині [PERSON] цілком відповідають обставинам справи та є правомірними. Також суд зазначає, що відповідно до положень ст. 159 ЖК України права [PERSON], як співвласника кв. 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди в м. Маріуполі, на користування належним йому майном, враховуючи вимоги позивача, а також за наявності у цій квартирі лише двох житлових кімнат, таким чином не порушуватимуться. Крім цього суд звертає увагу на те, що обмеження співвласника кв. 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди в м. Маріуполі, яким є [PERSON], у користуванні ним вказаною квартирою є неприпустимим. Таким чином за фактичної відсутності іншого варіанту визначення порядку користування спірним житлом, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню та визначенню порядку користування між сторонами кв. 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди в м. Маріуполі шляхом надання у користування позивачу житлової кімнати площею 9,53 кв. м., а відповідачу - житлової кімнати площею 14,02 кв. м., внаслідок чого доцільним буде залишити інші приміщення вказаної квартири у спільному користуванні сторін. При цьому з урахуванням наведеного необхідним буде внести відповідні зміни до договору найму житлового приміщення, кв. 5 в буд. 15/20 по бул. Меотиди в м. Маріуполі, шляхом відкриття на [PERSON] житловою організацією окремого особового рахунку. На підставі того, що відповідач, [PERSON], є інвалідом 2-ї групи, то згідно із ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору він звільнений (а. с. 23).

Outcome: approved