Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач \~звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь\~грошові кошти в сумі 27 000 грн. та\~судові витрати 768 грн.40 коп. солідарно. \~ \~ \~ \~ \~ При\~цьому,\~позивач посилався\~на те,\~що 19 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] у присутності ріелтора АН «Харків-Ріелтер» [PERSON] був укладений договір про наміри укласти договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] при цьому був також присутній працівник ФОП [PERSON] Терьохін [PERSON] . Відповідно до п. 5 вищезазначеного договору про наміри від 19.04.2019 року, який укладений в простій письмовій формі, сторони домовилися укласти договір купівлі вказаної квартири 03 червня 2019 року у нотаріуса Ребрової І.С. за адресою: [ADDRESS] не пізніше 17.00 год. З метою забезпечення взятих на себе зобов`язань укласти договір купівлі-продажу [PERSON] був внесений авансовий платіж у розмірі 27 000 грн. в рахунок належних за договором купівлі-продажу платежів; кошти були передані на зберігання до АН «Харків-Ріелтор ». Під час укладення договору про наміри , позивачу стало відомо, що у відповідача [PERSON] заборгованість за комунальні платежі вказаного вище об`єкта нерухомості. Відповідно до п.10 Договору про наміри відповідач зобов`язаний був сплатити за комунальні послуги до 03.06.2019 року. 03.06.2019 року, у відповідності до Договору про намір, позивач прибув до нотаріуса для укладання договору купівлі-продажу, що підтверджується Свідоцтвом від 03.06.2019 року, виданим приватним нотаріусом Ребровою І.С. Цього ж для йому стало відомо, що комунальні платежі за об`єкт продажу не сплачені. Вказані обставини стали причиною не укладення основного договору купівлі - продажу. У зв`язку з цим, вимагає від відповідачів повернути суму авансу у розмірі 27\~000 грн. Позивач вважає, що станом на час подачі позову, відповідачі продовжують зберігати вказані вище грошові кошти у себе без достатніх на то правових підстав. Позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на\~ст.1212 ЦК України\~щодо підстав повернення грошових коштів та на\~ст.533 ЦК України\~стосовно повернення їх в національній валюті за офіційним курсом Національного банку України. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова\~від 12.08.2019 р.\~вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі без виклику сторін. Відповідачі не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги , об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України , суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що дійсно, 19 квітня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про наміри укласти договір купівлі-продажу, відповідно до умов п.7 позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошову суму у розмірі 27\~000 грн. , що еквівалентна 1 000 дол. США, що підтверджується копією договору про наміри укласти договір купівлі-продажу , який було підписано сторонами. ( а.с. 10-11) У відповідності до пункту 9 додатку до зазначеного договору ( а.с.12) сума авансового платежу отримана за договором про наміри від 19 квітня 2019 року та передана на зберігання - [PERSON] 03 червня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ребрової І.С. з наміром укласти договір купівлі - продажу квартири , що засвідчено нотаріусом ( а.с. 13) , але договір укладений не був з причин , в яких не встановлено вини позивача. У відповідності до\~ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленого у постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 367/5511/16-ц: «Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами встановивши, що договір купівлі-продажу між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, прийшов до висновку про те, що отримана відповідачем грошова сума (забезпечуваний платіж) за договором про наміри підлягає поверненню позивачу. Згідно зі статтею 99\~Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533\~ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533\~ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Оскільки відповідно до договору про наміри сума була передана саме у гривні , суд стягує її у зазначеному розмірі у національній валюті . Таким чином, сума, яка підлягає поверненню відповідачем позивачу 27 000 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню . Зазначена сума підлягає стягненню саме з особи , яка зберігає авансовий платеж у відповідності до договору [PERSON] . Крім того, у відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, задовольняючи його вимоги, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, а саме судового збору в сумі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial