Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором позики від 01.09.2016 року у загальному розмірі 13245,00грн. за період з 12.11.2016 року по 20.03.2017 року включно, з яких: 3870,00грн. - проценти за користування позикою, 9375,00грн. - пеня. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 01 вересня 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачу грошову суму у розмірі 1500,00грн. під 2% від суми позики за кожний день користування позикою, про що відповідач, окрім підписаного договору позики, також склав розписку, написану власноручно. Строк повернення грошових коштів - 15 вересня 2016 року. Проте, відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав та позичені гроші не повернув. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2016 року з [PERSON] стягнуто 8505,00грн. заборгованості за Договором позики за період з 01.09.2016 року по 11.11.2016 року включно. Оскільки станом на 20.03.2017 року відповідач не сплатив жодної копійки, він вважає за можливе донарахувати відсотки за користування позикою, а також пеню за невиконання зобов'язання за період з 12.11.2016 року по 20.03.2017 року у розмірі 13245,00грн. Позивач вважає, що відповідачем грубо порушуються його майнові права та інтереси, а також норми чинного законодавства України, що надає підстав позивачу звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що борг перед позивачем дійсно існує, проте суму боргу винен значно менше аніж заявлено позивачем. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, 01 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] грошову суму у розмірі 1500,00грн. під 2% від суми позики за кожний день користування позикою, про що відповідач, окрім підписаного договору позики, також склав розписку, написану власноручно. Строк повернення грошових коштів - 15 вересня 2016 року. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2016 року з [PERSON] стягнуто 8505,00грн. заборгованості за Договором позики за період з 01.09.2016 року по 11.11.2016 року включно, а саме: 1500,00грн. - сума позики, 2130,00грн. - проценти за користування позикою за період з 01.09.2016 року по 11.11.2016 року, 600,00грн. - штраф за прострочення виконання зобов'язання більш ніж на 5 днів, 4275,00грн. - пеня за період з 16.09.2016 року по 11.11.2016 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1-3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивач належним чином обґрунтував свої позовні вимоги в частині сплати йому процентів за користування позикою та пеню. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи зібрані по справі докази, часткове визнання позовних вимог відповідачем, а також те, що зобов'язання має виконуватись належним чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно дост.88 ЦПК України судовий збір покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial