Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

позивач звернувся до суду із цивільним позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з останнього 50000,00 грн. в якості виплаченого страхового відшкодування та сплачений судовий збір у розмірі 1600,00 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 22.07.2015 року між [PERSON] (відповідач) та ПрАТ «АСК «ОМЕГА» (позивач) був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №Ае/5199490, предметом якого є страхування ймовірної шкоди, завданої автомобілем «Рено», державний реєстраційний номер [NUMBER] .. 02.05.2016 року відбулось ДТП, учасниками якого були [PERSON] (транспортний засіб «Рено», д.р.н. [NUMBER] ) та транспортний засіб «Фольцваген», д.р.н. [NUMBER] . На підставі страхового акту №4879-ЦВ та розрахунку суми страхового відшкодування позивач здійснив оплату страхового відшкодування за шкоду завдану пошкодженням транспортного засобу «Фольцваген», д.р.н. [NUMBER] в розмірі 50000,00 грн.. Зазначає, що на підставі пп. «Ґ» п.38.1.1 ч.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зважаючи на те, що [PERSON] письмово не повідомив ПрАТ «АСК «ОМЕГА» про зазначену ДТП, відповідача зобов`язаний відшкодувати виплачене страхове відшкодування. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 12.10.2017 року відкрито провадження у цій справі та призначено у ній попереднє судове засідання (а.с.29). 23.05.2018 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, у якому він та його представник просили суд відмовити у задоволенні позову ПрАТ «АСК «ОМЕГА». При цьому, покликалися на те, що факт настання страхового випадку був зафіксований правоохоронними органами, відповідач притягнений до кримінальної відповідальності і сам по собі факт неповідомлення відповідачем про настання страхового випадку не може братися до уваги, оскільки у цьому випадку суд повинен виходити із необхідності застосування загальних положень про відшкодування збитків. Окрім того, про факт ДТП представників позивача [PERSON] та [PERSON] було повідомлено потерпілим - водієм автомобіля «Фольксваген Кадді», д.н.з. [NUMBER] та пасажирами автомобіля «Рено Трафік», д.н.з. [NUMBER] . Також, відповідач та його представник вказали, що [PERSON] не мав змоги виконати свій обов`язок щодо повідомлення страховика у зв`язку із госпіталізацією з важкими травмами до лікарні. В подальшому він перебував на лікуванні до 09.12.2016 року, під час якого у відповідача стався гіпертонічний криз. На підставі вказаного, вважають, що сам факт неповідомлення винним у вчиненні ДТП про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу (а.с.39-41). 21.06.2018 року від відповідача надійшов «відзив (в порядку ст.191 ЦПК України)» у якому останній вказав, що повідомив страхову компанію про настання страхового випадку 20.10.2016 року особисто, письмово. Крім того, наголосив також на тому, що з моменту ДТП та до 09.12.2016 року він перебував на лікарняному у саме у зв`язку з цим не виконав вимог щодо подачі на протязі трьох робочих днів заяви про настання страхового випадку за його участю. Додатково вказав, що, на його думку, він не порушив вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 11.10.2018 року постановлено підготовче провадження у справі закрити і призначити її до судового розгляду по суті (а.с.62). Представник позивача у судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заявлені позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечили, з підстав вказаних у відзивах та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення рішення у заочному розгляді справи, згідно з вимогами ст.280 ЦПК України з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як вбачається із ухвали Бережанського районного суду Тернопільської області від 27.12.2016 року кримінальне провадження щодо [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України закрито на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності. При цьому, судом при постановленні зазначеної ухвали встановлено, що 02.05.2016 року [PERSON] порушив правила дорожнього руху в результаті чого допустив зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем «Фольксваген Кадді» (а.с.5-6). Цивільно-правова відповідальність відповідача та забезпеченого транспортного засобу Renault Traffic, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5199490 ПрАТ «АСК «ОМЕГА» зі строком дії з 23.07.2015 року по 22.07.2016 року включно (а.с.7). 05.05.2015 року потерпілий [PERSON] звернувся до ПрАТ «АСК «ОМЕГА» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування №АЕ/5199490. Відповідно до страхового акту №4879-ЦВ від 18.01.2017 року загальний розмір страхового відшкодування становить 50000,00 грн. (а.с.137). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до вказаного страхового акту розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 95232,81 грн., а сума виплаченого страхового відшкодування становить 50000,00 грн. (а.с.138). Згідно з копією платіжного доручення №561 від 26.01.2017 року ПрАТ «АСК «ОМЕГА» оплатило на користь [PERSON] 50000,00 грн. страхового відшкодування. 03.03.2017 року ПрАТ «АСК «ОМЕГА» направило [PERSON] досудову вимогу про відшкодування завданої матеріальної шкоди. Згідно із ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Частиною 1 ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом Відповідно до пп. «Ґ» п.38.1.1 ст.38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з пп.33.1.4. п.33.1 ст.33 зазначеного закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих дні з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодження майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Твердження відповідача та його представника про те, що [PERSON] повідомлено страховика письмово із запізненням, а саме 20.10.2016 року, з поважних причин не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, зокрема в частині здійснення відповідачем такого письмового повідомлення позивача. Будь-яких доказів здійснення такого письмового повідомлення відповідачем позивача, [PERSON] та/чи його представником, всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України не надано. При цьому, факт перебування відповідача на лікуванні протягом тривалого часу дійсно встановлено судом, однак ця обставина, тим не менше, не позбавляє відповідача виконати його обов`язок, передбачений пп.33.1.4. п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При цьому, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі, а саме 1600,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved