Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до суду про визнання спільною сумісною власністю 1/2 житлового будинку, який знаходиться адресою [ADDRESS] ), визнання за [PERSON] право власності на 1/2 житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , та встановити порядок користування будинком. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 01.03.1986 р. [PERSON] з [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] вказаного шлюбу народилася донька [PERSON] , яка в [INFO] одружилася, і змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] чоловік позивачки - [PERSON] [INFO] , - помер. За адресою [ADDRESS] , який зводився за участі чоловіка позивачки. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2007 року визнано за [PERSON] право власності на будинок по [ADDRESS] в цілому. [PERSON] мала двох синів: [PERSON] [INFO] ; - відповідач, [PERSON] [INFO] - покійний чоловік позивачки. [INFO] . [PERSON] вчинила заповіт, відповідно до якого заповіла в рівних долях кожному із двох синів [PERSON] та [PERSON] вищевказаний будинок з приналежною до нього земельною ділянкою. З березня місяця 2010 року другий поверх вищевказаного будинку будувався за кошти позивачки та її чоловіка. Більше того, за усною згодою [PERSON] та рідного брата, який є відповідачем у цій справі, другий поверх, який у 2010 році, мав належати чоловікові позивачки, так як на його завершення та облаштування було витрачено близько тридцяти тисяч доларів США. Крім того, [PERSON] 17.04.2008 р. склала заповіт за №4-1227, відповідно до умов якого, по Ѕ вищевказаного будинку заповіла чоловікові позивачки та відповідачу. Згідно технічного паспорту, загальна площа будинку станом на 2008 рік становила 97.8 кв.м. Вартість саме по будинку складала: 77454.00 грн. Згідно технічного паспорта від 08.12.2010р., такий другий поверх був розпочатий в березні місяці 2010 року і вже на кінець 2010 року був завершений, що засвідчується вже іншим технічним паспортом станом на 2010 рік, в якому чітко було обумовлено про другий поверх, його площу та інші характеристики. Вартість саме по будинку складала вже: 128 701.00 грн. 19.07.2013 року на адресу суду поступили заперечення на позовну заяву від [PERSON] , які мотивовані тим, що [INFO] [PERSON] , подарувала відповідачу 55/100 будинку, [ADDRESS] . За домовленістю сторін був встановлений порядок володіння та користування житловим будинком у відповідності до Висновку про визначення реальних часток в будинку між співвласниками №1/449, який виданий обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінкки» від 06.02.2012 р. Вищевказаний договір дарування ніким не оспорений. Більше того, відповідач наголошує на тому, що при спадковій трансмісії законодавець визначив право прийняття спадщини внукам, правнукам та інші особи, а також вказує на те, що згоди на перевлаштування будинку не було, а тому просить відмовити в задоволенні позову. 16 вересня 2013 року на адресу суду поступила заява від позивачки про заміну предмету позову, а саме про стягнення коштів за облаштування другого поверху будинку, так як відповідач не заперечує факту покращення будинку. Крім того, на адресу суду поступили заперечення від [PERSON] , які мотивовані тим, що останній не прийняв спадщини, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідач також вказує на те, що позивач не має права відшкодування коштів на виділення покращення так як вона не є співвласником будинку чи орендарем в силу вимог 778 ЦК України, та не має будь-яких правовстановлюючих документів на будинок. Більше того, остання не надає належних та допустимих доказів покращення будинку та витрати коштів на таке. 21.12.2017 року дану справу №465/5028/13-ц передано на розгляд судді Ванівському Ю.М. 26 березня 2018 року на адресу суду поступила заява від представника [PERSON] про застосування строків позовної давності, так як з моменту смерті [PERSON] та поданням позову про відшкодування коштів, пройшло більше чим рік, в силу вимог ст. 786 ЦК України, а позивачка свідомо не вказує про момент дізнання про смерть. 24 травня 2018 року на адресу суду поступили заперечення на вищевказану заяву від [PERSON] , які мотивовані тим, що в силу вимог ст.257 ЦК України, строк позовної жавності не пропущено, так як [PERSON] померла в [INFO] році, а позов пред`явлений до суду 29.05.2013 року. 12 вересня 2018 року на адресу суду поступила заява від позивача про збільшення позовних вимог, а саме про солідарне стягнення з відповідачів 285 055, 07 грн. 02.10.2018 року від представника [PERSON] поступила відповідь на відзив, яка мотивована тим, що кошти, які просить стягнути позивачка нічим не підтверджується, та така не має права на таке відшкодування, так як вона не є співвласником будинку чи орендарем. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити. Представник відповідачі в судовому засіданні просив відмовити повністю в задоволенні позову. Треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Однак, суд вважає, що їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши учасників по справі, приходить до наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, про те, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» - наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Судом встановлено, що Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.12.2007 року визнано за [PERSON] право власності на будинок по [ADDRESS] в цілому. [PERSON] народила двох синів: [PERSON] [INFO] ; - відповідач, [PERSON] [INFO] - покійний чоловік позивачки. [INFO] . [PERSON] з [PERSON] було укладено шлюб. 17.04.2008 р. [PERSON] вчинила заповіт, відповідно до якого заповіла в рівних долях кожному із двох синів [PERSON] та [PERSON] вищевказаний будинок з приналежною до нього земельною ділянкою. [INFO] чоловік позивачки - [PERSON] [INFO] , - помер, що засвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ,. 14 лютого 2012 року [PERSON] , подарувала відповідачу 55/100 будинку, [ADDRESS] . Судом встановлено, що ні позивачем ні відповідачами не заперечується здійснення покращень на другому поверсі в будинку, за вищевказаною адресою, однак щодо відшкодування коштів на таке покращення суд вказує наступне. Згідно ст.1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) віл фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [PERSON] не вступив у спадщину так як помер швидше за її відкриття. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Отже, ст. 1266 ЦК України не поширюється на позивачку. Крім того, відповідно до ст. 357 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Відповідно до ст. 778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Судом встановлено, що позивачка не надала до суду жодних правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, вона не є ні орендаром ні співвласником такого будинку. Крім того, згідно висновку судово-будівельно технічної експертизи від 28.10.2015 року встановити в якому році розпочаті будівельні роботи з облаштування сходової клітки на другому поверсі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не надається можливим. Встановити які саме перепланування, перепланування, малярні, штукатурні, облицювальні монтажні та інші роботи проведені на сходовій клітці та другому поверсі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не надається можливим. Визнати загальну вартість витрачених на будівельні матеріали та на виконану роботу коштів, які поведені на сходовій клітці та другому поверсі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не надається можливим. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивачем не надано підтвердження покращення нею та її чоловіком вищевказаного будинку на суму, яку вона просить солідарно стягнути, а також правомірність підстав такого стягнення. Щодо строків позовної давності, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч. 4 ст. 267 ЦК України. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - частина перша статті 261 ЦК України. Суд вважає, що позивачка не пропустила строку позовної давності на звернення до суду із даним позовом, так як саме після смерті [PERSON] , виник спір щодо будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , тобто в межах річного терміну. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки, перед судом не доведено підстав, на які позивач покликається. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed