Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який мотивує тим, що є власником будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Коломийської міської ради 27 жовтня 2003 року, після здачі будівництва в експлуатацію. Так як, при переході права власності на будівлі переходить право власності і на земельну ділянку, відповідно до вимог ст. 120 ЗК України, то позивачу передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування будинку з господарськими будівлями, площею 0,0928 га і 19 червня 2001 року Коломийською міською радою видано Держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ІФ № 044111. Даний Державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 7751. Відповідач є власником будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] і є суміжним землекористувачем, межа між земельними ділянками проходила по огорожі. В червні 2014 року відповідач почав перебудовувати своє підвальне приміщення, збільшивши площу підвального приміщення, захопив частину земельної ділянки позивача, а також побудував господарську споруду, частина якої знаходиться на її земельній ділянці. Через будівництво господарської споруди без дотримання будівельних норм, вся вода з водостічних труб стікає в її подвір'я. Огорожу по якій проходила межа, відповідач змістив в сторону її господарства. Незважаючи не те, що позивач є законним власником земельної ділянки площею 0,0928 га, відповідач зайняв частину земельної ділянки вздовж межі, яка є її власністю і межує з земельною ділянкою відповідача.. У зв'язку із протиправними діями відповідача, змушена була звернутися із скаргами до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, Коломийської міської ради, де зазначила, що відповідач проводить самочинне будівництво та захопив частину її земельної ділянки. 19 вересня 2014 року одержала відповідь Інспекції ДАБК, де зазначено, що відповідач не проводить реконструкцію підвального приміщення, а влаштовує огорожу на своїй земельній ділянці. А скарга подана в Коломийську міську раду 23 вересня 2014 року була надіслана в Інспекцію ДАБК. Стаття 376 ЦК України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи. А тому підвал та господарські споруди побудовані відповідачем є самочинні, так як частина їх знаходиться на землі позивача та у відповідача немає дозволу на їх будівництво. Стаття 375 ЦК України передбачає, що власник може дозволяти будівництво на своїй земельній ділянці іншим особам. Такого дозволу відповідачу не давала, а тому він самовільно захопив частину моєї земельної ділянки. Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідач здійснюючи самочинне будівництво та захопивши частину її земельної ділянки, не дотримується вимог ст. 375 ЦК України та ст. 103 ЗК України і своїми неправомірними діями порушує її право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 90 ЗК України порушені права власника земельної ділянки підлягають відновленню. Ніхто не вправі безпідставно чинити їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а відповідач як суміжний землекористувач зобов'язаний дотримуватися правил добросусідства та не порушувати її прав, як власника суміжної земельної ділянки. Самочинна перебудова підвального приміщення приведе до того, що вся вода буде затікати в її подвір»я, буде нищитись гараж, а огорожа повністю затінить сонячне освітлення, в результаті чого погіршиться сонячне освітлення в її будинку, а також затінить земельну ділянку. Оскільки самочинне будівництво зведено частково на її земельній ділянці, з порушенням вимог будівельних норм і правил, то це порушує її права та законні інтереси. Відповідно до ст. 152 ч. 2 ЗК України власник земельної ділянки вправі вимагати усунення будь-яких порушень прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності непорушне. Згідно вимог ст. 386, 391 ЦК України позивач вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності. А тому я вправі вимагати від відповідача припинити перебудову підвального приміщення, звільнивши її земельну ділянку та відступити від межі, а також знести господарську споруду, частина якої знаходиться на її земельній ділянці. Крім того, відповідно до ст. 319 ЦК України відповідач, як власник господарських будівель зобов'язаний дотримуватися моральних засад суспільства, не повинен використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Тому, просить суд, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, зобов'язати [PERSON] усунути порушення права власника, знести самочинно переобладнане підвальне приміщення, господарську споруду (дровітню) та огорожу, яка є підпірною стінкою для землі, якою обваловано підвальне приміщення та входить на частину її земельної ділянки по [ADDRESS] і повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю. Пояснили, що 06.07.2014р. стіна підвального приміщення відповідача зруйнувалась і зсунулась на територію земельної ділянки позивача. Чоловік позивача з цього приводу зробив зауваження відповідачу, який пообіцяв, що все виправить, однак не виконав своєї обіцянки. Натомість, останній побудував кам»яну огорожу, яка слугує підпірною стінкою для землі, якою обваловано підвальне приміщення. Висота цієї огорожі, яка ще не добудована становить більше 1 м 20 см. Через недотримання правил і норм при такій перебудові підвального приміщення вода стікає з території відповідача на подвір»я позивача До того ж, відповідач влаштував в огорожі хвіртку, через яку проникає на територію позивача, де складає будматеріали, підсипає фундамент належної позивачу літньої кухні. При цьому, відповідач вдається до зміни обстановки, особливо у разі приїзду працівників контролюючих органів. Також, приблизно рік тому відповідач влаштував дровітню безпосередньо біля металічної сітчастої огорожі. З дровітні вода стікає на територію позивача. Дровітня та кам»яна огорожа знаходяться з південної сторони її господарства і затіняють її земельну ділянку, що негативно впливає на плодові насадження. У випадку добудови огорожі, остання буде затіняти вікна в житловому будинку позивача. Експертиза проводилась в присутності відповідача. Відповідач проти позову частково заперечив. Пояснив, що дійсно влітку 2014р. розвалилась і зсунулась стіна підвального приміщення на земельну ділянку позивача. З цього приводу чоловік позивача дійсно робив йому зауваження. Погодився виправити ситуацію і збудував кам»яну огорожу, що слугує підпірною стінкою для землі, якою обваловано підвальне приміщення. Після цього, чоловік позивача також робив йому зауваження, у зв»язку з чим виправляв ситуацію. Дійсно рік тому влаштував дровітню біля металічної сітчатої огорожі, на якій є ринва. Вважає, що права позивача не порушено. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, але подав до суду письмові пояснення, в яких констатував право позивача на судовий захист в разі порушення її прав, просить справу розглядати в його відсутності. Суд, вислухавши сторони, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов частково підставний і підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Коломийської міської ради 27 жовтня 2003 року. Для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями у власності позивача знаходиться земельна ділянка площею 0,0928 га на підставі Держаного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ІФ № 044111. Даний Державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 7751. Відповідач згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 3168 від 05.12.1987р. є власником будинковолодіння по [ADDRESS] і є суміжним землекористувачем позивача. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи перебудоване відповідачем підвальне приміщення та побудована господарська споруда дроворубня (дровітня) будівельним, пожежним та санітарним нормам і правилам не відповідають. Огорожа яка споруджується відповідачем по справі [PERSON] є підпірною стінкою для землі якою покрито (обваловано) підвал. Огорожа (частина даного підвального приміщення) на 25 см. входить в чужу сусідську територію [PERSON], в місці де віддаль від літньої кухні до огорожі становить 0.62 м. Господарська будівля - дроворубня (в ухвалі суду дровітня) однією із сторін примикає до сітчатої огорожі (межі між будинковолодіннями [PERSON] і [PERSON].). Діючими будівельними нормами п 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» передбачено, що для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань між бічною межею ділянки і стіною житлового будинку або господарської будівлі треба приймати не менше 1.0 м. Господарська споруда (дроворубня), побудована не на належній відстані від межі земельних ділянок сторін, що встановлена на підставі Державного акту на право приватної власності позивача на земельну ділянку серії ІІ-ІФ № 044111. В ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 318 ЦК України всі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 375 ч. 3 ЦК України передбачає, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Стаття 376 ЦК України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно вимог ст. 386 ч. 2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 103 ч.1,2 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до ст. 90 ч.2 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ст. 152 ч. 2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В судовому засіданні не спростовано і доводиться висновком судової будівельно-технічної експертизи пояснення позивача про те, що відповідач протиправно без дозволу і погодження позивача, влаштував господарську споруду - «дровітню» безпосередньо біля сітчатої огорожі господарства позивача, а також частково на земельній ділянці позивача звів кам»яну огорожу, яка слугує підпірною стінкою для землі, якою обваловано підвальне приміщення частина якого знаходиться на відстані менше 1 м від межі земельних ділянок сторін, у зв»язку з чим стікає вода на подвір»я та затіняється з південної сторони земельна ділянка позивача, що негативно впливає на стан плодових насаджень. З відповіді інспекції Держархбудконтолю від 19.09.2014р. вбачається, що позивач попередньо звертався з приводу протиправних дій відповідача і йому було рекомендовано звернутись для вирішення спору до суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що вищевказаними діями відповідача порушено правила добросусідства та право власності, а саме право користування позивачем належною йому на праві власності земельною ділянкою. Тому, суд вважає, що з метою поновлення порушених прав позивача слід зобов»язати відповідача перенести господарську споруду - «дровітню», яка примикає до сітчатої огорожі господарства позивача на відстань не менше 1м від цієї огорожі; зобов»язати відповідача знести частину кам»яної огорожі, яка є підпірною стінкою для землі, якою обваловано підвальне приміщення, і яка заходить на 25 см. на земельну ділянку позивача та знести частину даного підвального приміщення яка знаходиться на відстані до 1 м від межі земельних ділянок сторін з можливістю його подальшого переобладнання відповідно до діючих будівельних норм. В решті позову слід відмовити, оскільки повне знесення кам»яної огорожі, підвального приміщення та знесення дровітні безпідставно порушувало б права відповідача та правила добросусідства. На підставі викладеного та ст. 15, 16 ЦК України,

Outcome: partial