Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення 13096 грн. 90 коп. посилаючись на те, що відповідач перебував з позивачем в трудових відносинах на посаді водія і неодноразово перебував в службових відрядженнях в межах України та за кордоном, через що отримав пластикові картки ТзОВ «Синенергія» для заправки дизельним паливом транспортних засобів під час виконання транспортних завдань. Під час виконання перевезень на автопоїзді АА4666 НС/АА6578ХТ за маршрутом Україна-Польща-Україна, згідно подорожнього листа №209621 від 10.07.2013 року відповідач допустив перевитрату палива в кількості 326 л. на суму 1862 грн. 22 коп. Під час виконання перевезень на автопоїзді АА4666 НС/АА6578ХТ за маршрутом Україна-Білорусія Україна-Україна, згідно подорожнього листа №313175 від 12.09.2013 року відповідач допустив перевитрату палива в кількості 303 л. на суму 3184 грн. 68 коп. Таким чином, загальна сума збитків завдана відповідачем перевитратою палива становить 5046 грн. 90 коп. Крім цього, 15.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики №16, за яким відповідачу передано 9000 грн. згідно умов договору він зобов»язувався повернути на протязі 12 місяців з моменту отримання коштів, але не пізніше, ніж у день звільнення. Станом на 28.02.2014 року відповідачем погашено 950 грн. 28.02.2014 року відповідача наказом Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» було звільнено з займаної посади за прогул згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Неповерненою залишається сума в розмірі 8050 грн. 00 коп. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Визнав позов в частині стягнення з нього сум за договором позики. В частині стягнення за перевитрати палива не визнав пояснивши, що він працював на автомобілі, який перевозив автомашини, і при завантаженні та вивантаженні легкових автомашин двигун автомобіля постійно повинен працювати. Крім цього, підприємством було поставлено вимоги, щоб при в»їзді на територію України з-за кордону, в автомобілі в паливних баках не залишалося більше ніж 60-70 літрів дизельного пального, що не завжди можливо було виконати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що при складанні актів списання палива програма складена, що включає в себе і кількість палива, яке потрібне на завантаження-вивантаження легкових автомобілів відповідно до норм. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З документів по списанню палива /а.с. 6-9/, представлених в судове засідання представником позивача встановлено, що відповідач допустив первитрати палива в розмірі позовної суми. З договору позики №16 від 15.11.2013 року між позивачем та відповідачем /а.с. 11/, встановлено, що відповідач отримав кошти в розмірі 9000 грн., що стверджується видатковим касовим ордером від 15.11.2013 року /а.с. 13/ в розмірі 9000 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов‘язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов‘язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов‘язання. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов’язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов‘язання щодо погашення позики та відшкодуванна за перевитрати ального, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved