Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його бабка [PERSON] , яка проживала до дня смерті у вказаному вище житловому будинку. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно позивачу. Позивач спадщину прийняв, однак через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 10 жовтня 2019 відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 22 листопада 2019 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та задоволено клопотання представника позивача про витребування у нотаріуса копії спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . 22 жовтня 2019 року від відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. 22 листопада 2019 року представник позивача Соловей О.В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що позов підтримує. Інших заяв чи клопотань не надходило. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи та визнанням відповідачем позову, суд згідно з ч.2 ст.247, ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення у підготовчому судовому засідання без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 14 грудня 2018 року (а.с.9). Даними заповіту, складеного 27 листопада 2009 року [PERSON] , підтверджується, що остання заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідок Новоушицької селищної ради за №572, 573 від 20 серпня 2019 року, №576 від 22 серпня 2019 року [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в належному їй будинку в [ADDRESS] . Разом із [PERSON] проживали невістка [PERSON] та внук [PERSON] (без реєстрації) (а.с.57, 58, 59). Позивачу повідомлено про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується повідомленням нотаріуса від 29 серпня 2019 року (а.с.56) . Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Із матеріалів спадкової справи №150-2019 вбачається, що вона заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за заявою позивача про прийняття спадщини. Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] , що належало [PERSON] становить 25500,00 гривень. Реєстрація права власності на нерухомі об`єкти за вказаною адресою на ім`я [PERSON] не проводилась, свідоцтво про право власності не видавалось (а.с.16, 17, 19). Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зібрані по справі докази вказують, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] , який відповідно до вимог статті 1269 ЦК України, прийняв спадщину, заяву про відмову від спадщини не подавав, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] . Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. У позовній заяві [PERSON] просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із витрат на професійну правову допомогу у розмірі 1500,00 грн та судового збору у розмірі 768,40 грн. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач клопотання про зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із їх неспівмірністю, не заявив. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подав суду: ордер про надання правової допомоги серії ХМ №011133; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] ; копію договору про надання правової допомоги від 29 серпня 2019 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Солов`єм О.В., відповідно до якого за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 700 грн. за 1 годину роботи; розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; квитанцію про оплату гонорару від 29 серпня 2019 року у сумі 1500 гривень; копію акту приймання-передачі виконаної роботи до договору від 29 серпня 2019 року. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги у розмірі 1500 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Розподіляючи судові\~витрати у\~виді судового\~збору,\~суд керується\~ частиною\~першої статті\~141\~ЦПК України, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Позивач 03 вересня 2019 року подав позов майнового характеру, що ґрунтується на визнанні за ним права власності на домоволодіння, вартістю 25500,00 грн., що становить ціну позову. Судовий збір, який підлягав сплаті за подання до суду даного позову та був сплачений позивачем та становить 768 грн 40 коп. (0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Отже, враховуючи задоволення позову, витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 768 грн 40 коп. підлягають компенсуванню відповідачем.

Outcome: approved