Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, який до початку розгляду справи по суті уточнив, та остаточно просив зобов`язати відповідача скасувати постанову державного виконавця Карпин В.З. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15.03.2006, звільнивши житловий будинок [ADDRESS] з-під арешту. Позов мотивує тим, що 09.03.2006 між [PERSON] та позивачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого останній придбав житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до витягу є Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинок, який є предметом зазначеного договору, такий на момент укладення договору не мав обтяжень (заборон продажу чи арешту). Наведене також підтверджується довідкою № 1106754-221 від 09.03.2006р., виданою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Л.І. , відповідно до якої будинок за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] на 10.37.15 год. 09.03.2006 під забороною відчуження не перебував. Таким чином, позивач з моменту укладення договору купівлі-продажу є законним власником житлового будинку [ADDRESS] . Однак при оформленні документів на земельну ділянку на [ADDRESS] позивачем з`ясовано, що згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на житловий будинок [ADDRESS] накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.03.2006, виданої державним виконавцем ВДВС у Личаківському районі м. Львова. Зазначений арешт на житловий будинок було зареєстровано 23.03.2006 о 16:34:58 за № 3007796 державним реєстратором: Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮУ. 09.07.2018 листом № 8738 Личаківським ВДВС м. Львова його повідомлено, що згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на будинок за адресою: [ADDRESS] було внесено запис про обтяження № 3007796, підставою якого є постанова Личаківського ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15.03.2006, боржник: [PERSON] . При цьому зазначено, що у базі даних АСВП відсутні відомості щодо виконавчого провадження, по якому накладене вищезазначене обтяження. Підставу накладення вказаного обтяження неможливо ідентифікувати, оскільки у відповідності до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, а відтак матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання. З постановою про арешт майна боржника позивач не погоджується, оскільки станом на 2006 рік власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , а не [PERSON] як зазначено в постанові держаного виконавця. У судовому засіданні позивач позов підтримав із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Відповідач відзив на позов не подавав, під час розгляду справи пояснень по суті спору представник відповідача не надавав, повторно не з`явився на розгляд справи, а тому з врахуванням наявних у справі доказів суд вважає за можливе розглянути її у відсутності представника відповідача. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Л.І. надав письмові пояснення на позов, в яких вказав, що арешт на спірний житловий будинок був зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 23.03.2006 після посвідчення договору купівлі-продажу будинку. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи. З врахуванням наявних у справі доказів суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Позовна заява надійшла до суду 11.09.2018. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 22.10.2019 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 16.01.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Всі наявні у справі докази були надані позивачем та витребувані за його клопотанням судом. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи на будинок, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.03.2006, укладеного між [PERSON] та позивачем. [PERSON] набув право власності на вказаний будинок на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2006, укладеного із [PERSON] . Арешт на будинок [ADDRESS] був накладений згідно ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2006 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми позики в розмірі 7500 доларів США, що підтверджується копією відповідної ухвали суду в матеріалах інвентаризаційної справи, яка була отримана ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 14.03.2006. Розгляд зазначеної справи із ухваленням рішення по суті вимог про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 43654,31 грн. було завершено тоді ж у 2006 році, будь-які інші відомості, в тому числі щодо виконання судового рішення, по даній справі відсутні у зв`язку з знищенням її через закінчення строків зберігання. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на житловий будинок [ADDRESS] накладено арешт згідно постанови державного виконавця ВДВС у Личаківському районі м. Львова Карпин В.З. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.03.2006. Зазначений арешт на житловий будинок було зареєстровано 23.03.2006 о 16:34:58 за № 3007796 державним реєстратором: Львівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮУ. Листом Личаківського ВДВС м. Львова від 09.07.2018 № 8738 позивача повідомлено, що згідно даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на будинок за адресою: [ADDRESS] було внесено запис про обтяження № 3007796, підставою якого є постанова Личаківського ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15.03.2006, боржник: [PERSON] . При цьому зазначено, що у базі даних АСВП відсутні відомості щодо виконавчого провадження, по якому накладене вищезазначене обтяження. Підставу накладення вказаного обтяження неможливо ідентифікувати, оскільки у відповідності до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, а відтак матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст. 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Ст. 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, оскільки на час винесення 15.03.2006 постанови державним виконавцем про накладення арешту на спірний житловий будинок власником його вже був позивач, а не боржник у виконавчому провадженні, а тому Личаківський ВДВС м. Львів слід зобов`язати скасувати постанову державного виконавця Карпин В.З. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15.03.2006, звільнивши житловий будинок [ADDRESS] з-під арешту. Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах сформульовано у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 640/7794/16-ц. Виходячи із вищенаведеного та

Outcome: approved