Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача, [PERSON] майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості автомобіля, франшизи, витрат на проведення експертного дослідження, витрат на проведення дефектовки, а також моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 10 грудня 2013 року о 11 год. 45 хв. на вулиці Миколаївська дорога в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Причиною ДТП стало порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, [PERSON] Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/17837/13-п від 20 січня 2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Враховуючи викладене в позовній заяві, позивач просить стягнути на його користь з [PERSON] майнову шкоду у вигляді втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 5913,03 гривень, франшизу у розмірі 1000 гривень, витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 650 гривень та витрати за проведення дефектовки у розмірі 150 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та стягнути матеріальну та моральну шкоду завдану скоєнням ДТП в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи на адресу суду не звертався. (а.с. 64-67). Третя особа в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не сповістила. (а.с. 68-70). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З'ясував обставини справи, вислухав позивача, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив наступні обставини: О 11 годині 45 хвилин 10 грудня 2013 року [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] по вулиці Миколаївська дорога в м. Одесі, в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], чим завдав обом транспортним засобам механічні пошкодження. Причиною ДТП стало порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, [PERSON]. Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/17837/13-п від 20 січня 2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. (а.с. 7). Власником пошкодженого автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 10.07.2013 року є [PERSON]. (а.с. 8). Відповідно ж до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 10 грудня 2013 року, є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Автомобіль «ВАЗ 21063» реєстраційний номер А [NUMBER] належить на праві власності, [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 19.04.2011 року виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ГРУ ПрАТ «УПСК» за договором №АС/1773186 від 09 вересня 2013 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «ХДІ страхування» за договором добровільного страхування наземного транспорту від 18.07.2013 року, Поліс № АС/0464380-58. (а.с. 14) Розмір матеріальної шкоди визначений згідно: - висновку №029/14 експертного, автотоварознавчого дослідження автомобілю «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER], котрий складений 20 лютого 2014 року, згідно якого вартість відновлюваного ремонту вищевказаного автомобіля після ДТП, котра сталась 10 грудня 2013 року склала 20028 грн. 59 коп. в тому числі 5913 грн. 03 коп. втрати товарної вартості автомобіля (а.с.15-26). ГРУ ПрАТ «УПСК» 04 червня 2014 року здійснила страхову виплату за шкоду, спричинену в результаті ДТП у розмірі 10762 грн. 97 коп., без врахування втрат товарної вартості автомобіля та франшизи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» (далі Закон), страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.32.7 ст.32 Закону страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальні збитки: за втрату товарної вартості автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 5913, 03 грн., франшизу у розмірі 1000 грн., витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 650 грн., витрати за проведення дефектовки у розмірі 150 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди та враховуючи те, що у зв'язку із протиправними діями відповідача позивачу довелося докладати значних зусиль для відновлення його порушеного права, що стало причиною моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди. В той же час суд вважає визначений позивачем розмір відшкодування такої шкоди завищеним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Відтак, дана вимога підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 2000,00 грн.

Outcome: partial