Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути на користь позивача з відповідачів заборгованість за кредитним договором №ДК2-426 від 22.12.2016 року в розмірі 84652,86 грн., та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору за відповідачами утворилась заборгованість на загальну суму 84652,86 грн. [PERSON] згідно договору поруки № ДК2-426 ДП1 від 22.12.2016 року є поручителем за договором №ДК2-426 від 22.12.2016 року. Кредитна спілка «Істок» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит № ДК2-426 від 22.12.2016 року в розмірі 84652,86 грн., та судові витрати. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав відзив, мотивований тим що на час укладення кредитного договору та на час пред`явлення позову, відповідачі мали\~статус військовослужбовців\~Збройних Сил\~України. Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Особливий період в Україні не закінчився та діє з 17.03.2014 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , та представник відповідача [PERSON] [PERSON] , не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. [PERSON] втретє заявив клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з поданим ним адвокатським запитом про надання інформації щодо утримання грошових коштів із заробітної плати [PERSON] на користь позивача, та відсутністю відповіді на його запит. Суд вважає, що [PERSON] використав розумний строк для вчинення процесуальної дії щодо збирання доказів, а тому його клопотання про відкладення судового засідання не підлягає задоволенню, справу слід розглянути у відсутність учасників справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 07.07.2016 року [PERSON] звернувся до правління КС «Істок» із заявою про прийняття його до членів КС «Істок». [PERSON] звернувся з заявою на отримання кредиту члену Кредитної спілки «Істок». Відповідно до протоколу засідання кредитного комітету кредитної спілки «Істок» від 22.12.2016 року прийнято рішення про надання кредиту [PERSON] , як члену КС «Істок». 22.12.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №ДК2-426, за умовами якого кредитор-позивач надає позичальнику-відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 грн. строком на 18 календарних місяців, до 22.06.2018 року та доведено до відома [PERSON] графік повернення кредиту та сплати зобов`язань. За кредитним договором №ДК2-426 від 22.12.2016 року [PERSON] отримав кредит від позивача у розмірі 30000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% річних та платою за надання кредиту становить 43.999 % щорічно. За договором поруки №ДК2-426ДП1 від 22.12.2016 року [PERSON] зобов`язався перед позивальником відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору №ДК2-426 від 22.12.2016 року. Відповідно до\~статті 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно з частиною першою\~статті 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Позивач належним чином виконав зобов`язання передбачені умовами договору, та видав позичальнику кредиту відповідно до умов кредитного договору. Відповідачем не виконані зобов`язання щодо погашення суми кредиту за договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить, згідно розрахунку 84652,86 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 28 498,75 грн., плата за супровід кредиту в сумі 48496,44 грн., відсотки за користування кредиту в сумі 0,31 грн., сума інфляційних нарахувань в сумі 5543,68 грн., 3% річних в сумі 2113,68 грн. Позивачем на адресу відповідачів направлялися вимоги № 70 від 10.04.2017 року та № 71 від 10.04.2017 року щодо погашення заборгованість за вище вказаним договором. Згідно ч. 1, 2\~ст. 14 ЦК України\~закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Зазначені документи можуть видаватися родинам військовозобов`язаних та резервістів для пред`явлення їх за місцем вимоги. Вищезазначена частина Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, який не обмежується районом проведення АТО. Початком особливого періоду на території України є дата набрання чинності Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII, яким затверджено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію». Верховний Суд сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» у постанові від 25.04.2018 року у справі №205/1993/17-ц, зазначивши, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення\~Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію». [PERSON] з 16.04.2013 року по 25.10.2018 року проходив службу та перебував в статусі військовослужбовця, згідно довідки військового комісара. Враховуючи викладене, відповідач є особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що підтверджується довідкою військового комісара, а початком особливого періоду на території України є 17 березня 2014 року. Тобто, відповідач саме як військовослужбовець має вищевказаним Законом право на не нарахування штрафних санкцій та пені за невиконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, а також на не нарахування процентів за користування кредитом. Крім того, плата за супровід кредиту за своїм характером фактично є процентами за користування кредитом, тому нараховувалася відповідачу безпідставно з урахуванням п. 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по відсотках та щодо стягнення плати за супровід кредиту задоволенню не підлягають. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми,\~якщо інший розмір процентів не встановлений договором\~або законом. Оскільки у кредитному договорі, відповідно до вказаних положень статті 625 ЦК України, сторонами не погоджено інший розмір процентів, суд приходить до висновків про наявність підстав для стягнення з відповідачів 3% річних в сумі 2\~113,68 грн. та інфляційних нарахувань 5\~543,68 грн. нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України за порушення умов кредитного договору. Проценти нараховані відповідно до статті 625 ЦК України не підпадають під обмеження, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону № 2011-XII, оскільки за своєю суттю, як і інфляційні втрати, мають компенсаційний, а не штрафний характер, виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає в отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), від 23 жовтня 2019 року, № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) та 27 листопада 2019 року № 340/385/17 (провадження № 14-495цс19). Згідно повернутого Сосницьким районним відділом державної виконавчої служби Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) до суду виконавчого листа з постановою про закінчення виконавчого провадження вбачається, що з відповідачів було стягнуто 11\~298,48 грн. заборгованості. Суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідачів солідарно 24\~859,63\~грн.\~(28\~498,75 грн. + 2\~113,68 грн. + 5\~543,68 грн.) - 11\~298,48 грн.). Твердження представника відповідача про відрахування з доходу [PERSON] 3\~000 грн. щомісяця не підтверджені жодним наданим до суду доказом, тому суд не може взяти до уваги дану обставину. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам. Судові витрати позивача складають 1600 грн. Позовні вимоги задоволено на 29,36% (24\~859,63х 100 : 84652,86 = 29,36 %)), отже з відповідача на користь позивача належить стягнути 469,76 грн. судового збору (1600:100 х 29,36 % = 469,76). Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі\~\~234,88 грн. з кожного.

Outcome: partial