Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить зобовязати [PERSON] повернути обєкт оренди, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кубійовича, 30, загальною площею 24,2 кв.м. шляхом виселення з даних нежитлових приміщень; стягнути з [PERSON] на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради неустойку в розмірі 12983,27 грн. та стягнути з відповідача, понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 09 вересня 2008 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та творчим працівником [PERSON] укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-6570-8, згідно з п.1.1. якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно приміщення, загальною площею 24,2 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кубійовича, 30. Термін договору оренди визначений до 08 вересня 2011 року включно. Цільове призначення обєкта оренди визначене згідно з п.2.1. даного Договору, а саме обєкт оренди буде використовуватись орендарем для розміщення творчої майстерні. Однак, всупереч умовам укладеного Договору відповідач взяті на себе зобовязання в повному обсязі не виконав. Частиною 9 спірного Договору оренди визначено порядок повернення Орендодавцю обєкта оренди. Так, згідно з п.9.1 Договору, повернення Орендодавцю обєкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання. Відповідно до п.9.6 договору, у разі припинення або розірвання Договору, Орендар повинен повернути Орендодавцеві обєкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану обєкта оренди з вини Орендаря. 17 вересня 2014 року було проведено перевірку та обстеження обєкта нерухомого майна розташованого за адресою:м. Львів, вул. Кубійовича, 30, загальною площею 24,2 кв. м., та складено Акт №1176-НП/14 від 17 вересня 2014 року, в якому встановлено, що нежитлове приміщення використовує відповідач. Станом на момент подання даної позовної заяви, відповідач свого обовязку по поверненню орендованого майна не виконав, і воно фактично перебуває в його незаконному користуванні. Незаконне займання відповідачем зазначеного нежитлового приміщення, яке знаходиться у власності територіальної громади міста Львова, порушує вимоги статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та перешкоджає ефективному використанню та розпорядженню вищезазначеним обєктом комунальної власності в інтересах територіальної громади міста Львова, адже Львівська міська рада позбавлена передбаченого ст.ст. 13,41,141 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України права самостійно на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй на праві власності майном. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що існують підстави для заявлення позовної вимоги про зобовязання повернути обєкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, загальною площею 24,2 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кубійовича, 30. До судового засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2008 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та творчим працівником [PERSON]укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-6570-8 (далі договір), згідно з п.1.1. якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно приміщення, загальною площею 24,2 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кубійовича, 30 (а.с.7-8). Термін договору оренди визначений до 08 вересня 2011 року включно (п.4.1 Договору). Цільове призначення обєкта оренди визначене згідно з п.2.1. даного Договору, а саме обєкт оренди буде використовуватись орендарем для розміщення творчої майстерні. Відповідно до ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та правочини. Згідно зі ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Судом встановлено, що всупереч умовам укладеного Договору та вимогам вищезазначених законодавчих актів, відповідач взяті на себе зобовязання в повному обсязі не виконала. Частиною 9 спірного Договору оренди визначено порядок повернення Орендодавцю обєкта оренди. Так, згідно з п.9.1 Договору, повернення Орендодавцю обєкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання. Відповідно до п.9.6 договору, у разі припинення або розірвання Договору, Орендар повинен повернути Орендодавцеві обєкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану обєкта оренди з вини Орендаря. Відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення №2302-вих-3765 від 21 вересня 2011 року, (а також повторне повідомлення №2302-вих-2694 від 02 жовтня 2014 року), в яких Орендодавець повідомляв відповідача про припинення договірних відносин у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди та вказував на обовязок відповідача протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання передачі, а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати, а в разі наявності заборгованості погасити її в повному обсязі (а.с.9,10). 17 вересня 2014 року було проведено перевірку та обстеження обєкта нерухомого майна розташованого за адресою:м. Львів, вул. Кубійовича, 30, загальною площею 24,2 кв. м., та складено Акт №1176-НП/14 від 17 вересня 2014 року, в якому встановлено, що нежитлове приміщення використовує відповідач (а.с.11). Судом встановлено, що відповідач свого обовязку по поверненню орендованого майна не виконала, і воно фактично перебуває в її незаконному користуванні. Суд приймає до уваги покликання позивача на те, що незаконне займання відповідачем зазначеного нежитлового приміщення, яке знаходиться у власності територіальної громади міста Львова, порушує вимоги ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та перешкоджає ефективному використанню та розпорядженню вищезазначеним обєктом комунальної власності в інтересах територіальної громади міста Львова, адже Львівська міська рада позбавлена передбаченого ст.ст. 13,41,141 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України права самостійно на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй на праві власності майном. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зокрема, відповідно до довідки про заборгованість станом на 02 лютого 2015 року за період з 01 вересня 2011 року до 01 грудня 2014 року відповідачем не сплачено плату за користування обєктом оренди та допущено заборгованість на суму 4984,92 грн., неустойка за період з 08 вересня 2011 року по 31 грудня 2014 року становить 12983,27 грн. (а.с.20). Частиною 2 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі невиконання наймачем обов'язку щодо повернення речі наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Таким чином, відповідач зобовязана сплатити за користування обєктом оренди за час прострочення неустойку в сумі 12983,27 грн. Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29 травня 2012 року\~ № 01-06/735/2012 «Про деякі питання практики застосування статей 785 та 786 Цивільного кодексу України», неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, а тому застосування до неї спеціальної позовної давності є неправильним. Згідно з ст.287 ГК України, орендодавцями щодо комунального майна є органи, уповноважені місцевими радами управляти майном, яке є у комунальній власності. Відповідно до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 19 жовтня 2006 року №219, до повноважень департаменту економічної політики Львівської міської ради належить здійснення управління майном, що належить до комунальної власності міста у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах, виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності міста, надання обліку орендних платежів та контролю за їх надходженням. Відповідно до п.1.1. Положення про Управління комунальної власності Львівської міської ради, затвердженого рішенням Львівської міської ради №1100 від 07 грудня 2007 року (із змінами та доповненнями), управління є структурним підрозділом департаменту економічної політики Львівської міської ради. Згідно з п.п. 2.1, 2.2 цього Положення, основними завданнями управління є: виконання функцій органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова, а також передача в оренду, відчуження майна комунальної власності територіальної громади м. Львова. Відповідно до п.4.1. Положення про оренду майна територіальної громади м.Львова, затвердженого Ухвалою Львівської міської ради від 09 квітня 2009 року за № 2569, Управління комунальної власності здійснює організаційне забезпечення відносин оренди майна територіальної громади м. Львова. З цією метою управління здійснює облік та інвентаризацію майна, формує та підтримує банк даних про майно комунальної власності міста, забезпечує контроль за його використанням та збереженням. Згідно з п.4.5.1 та п.4.1.7 Положення, управління укладає як орендодавець договори оренди, здійснює їх облік та реєстрацію, приймає рішення про надання в оренду майна, яке перебуває у повному господарському віданні чи оперативному управлінні комунальних підприємств (організацій, установ), на балансі інших юридичних осіб. Відповідно до п.1.4 Положення управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, кутовий штамп та бланк встановленого зразка. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved