Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води за період з 01.03.2010 року по 01.09.2014 року в розмірі 9891, 10 грн. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги щодо прізвища відповідача [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що відвідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] і являються абонентами КП «Харківські теплові мережі». Особистий рахунок відкрито на ім*я [PERSON], опалювальна площа квартири складає 61.9 кв.м., квартира є приватизованою. За період часу з 01 березня 2010 року по 01 вересня 2014 року борг відповідачів за опалення та підігрів води складає 9891 грн. 10 коп. Розрахунок заборгованості виконано за тарифами, затвердженими розпорядженнями облдержадміністрації № 419 від 25.06.2001 року, № 19 від 18.01.2002 року та рішеннями виконавчого комітету Харківської міської ради № 987 від 10.10.2003 року, № 804 від 04.10 2006 року, постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1757 від 14.12.2012 року. Представник позивача Василенко А.О., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення в обґрунтування позовних вимог так, як про це зазначено вище в даному рішенні. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреностей, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, зазначивши про відсутність законних підстав для задоволення позову. Також представник відповідачів просив суд про застосування позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, передбачено що позивач зобов'язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги. Згідно пункту 18 Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунками. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов'язок відповідачів, як споживача послуг позивача своєчасно укласти договір на постачання теплової енергії з теплопостачальною організацією, а за статтею 25 вказаного Закону України у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у содовому порядку . Згідно п.8 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та відсутність такого договору, відповідач має право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх. Це випливає з положень ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов'язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Не підписання сторонами окремого договору не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Зокрема, відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» саме на споживача покладений обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердженням дії усної угоди оформляється квитанцією або іншим документом. Фактом оплати споживачами послуг теплопостачання є підтвердження факту існування договірних відносин з відповідачем. Посилання представника відповідачів [PERSON] на відсутність договору про надання послуг з теплопостачання як на відсутність у позивача права вимагати стягнення заборгованості є безпідставним, оскільки КП «Харківські теплові мережі» в централізованому порядку забезпечує споживачів послугами теплопостачання. Суду не надано доказів того, що не надавалися відповідачам послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, або відповідачі від цих послуг відмовилися. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до відомості нарахувань та оплат за теплову енергію за період з 01 березня 2010 року по 01 вересня 2014 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» за опалення та підігрів води в сумі 9891 грн. 10 коп. Суду не надано доказів того, що відповідачі зверталася зі скаргами на неякісність надання послуг позивачем та із заявами щодо необґрунтованості суми заборгованості, в зв'язку із чим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Задовольняючи позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» частково, суд застосовує позовну давність за вимогою представника відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦПК України позовна давність враховується тільки по заяві однієї зі сторін. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заявив про необхідність врахування позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості заявлені позивачем з 01 березня 2010 року по 01 вересня 2014 року. Позов подано до суду 25 вересня 2014 року. Відповідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Даний спір не відноситься до окремих видів вимог до яких законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, як це передбачено ст. 258 ЦК України. Таким чином, станом на 01 жовтня 2011 року строк позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води за вказаний у позові період - сплинув, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Із даних, що містяться у відомості нарахувань та оплати за послуги теплопостачання урахуванням періоду платежу з 01 жовтня 2011 року по 01 вересня 2014 року, що сума нарахувань за опалення та гарячу воду з урахуванням сплати відповідачами за дані комунальні послуги складає 5651,13 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. Питання щодо судових витрат суд вирішує до положень ст. 88 ЦПК України. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при поданні до суду позову судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial