Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення отриманої стипендії за період навчання. Свої вимоги мотивував тим, що 24 липня 2001 року наказом ректора Національного транспортного університету № 188 відповідача зараховано до Національного транспортного університету на перший курс денної форми навчання за спеціальністю «автомобілі та автомобільне господарство». 26 грудня 2003 року між позивачем та відповідачем укладено угоду № 17 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до умов якої відповідач отримав цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за напрямком підготовки «автомобілі та автомобільне господарство» у розмірі 3000,00 грн. на рік та 10 000,00 грн. на весь термін навчання. 22 травня 2006 року наказом ректора Національного транспортного університету № 133-ВК відповідачу присвоєно кваліфікацію інженера механіка за спеціальністю «автомобілі та автомобільне господарство», надано місячну відпустку з 23 травня 2006 року, після якої відраховано з університету. Однак, відповідач порушив умови угоди № 17 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 26 грудня 2006 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 3600,00 грн., що становить 1/15 частину кредиту та підтверджується наданими позивачем розрахунками. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за угодою про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти станом на 01 січня 2019 року у розмірі 3600,00 грн., що становить 1/15 частину кредиту, пеню за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 05 листопада 2015 року по 01 лютого 2019 року у розмірі 2 336,21 грн. та витрати зі сплати судового збору. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 24 липня 2001 року наказом ректора Національного транспортного університету № 188 відповідача зараховано до Національного транспортного університету на перший курс денної форма навчання за спеціальністю «автомобілі та автомобільне господарство» (а.с.7-9). 26 грудня 2003 року між позивачем та відповідачем укладено угоду № 17 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до умов якої відповідач отримав цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за напрямком підготовки «автомобілі та автомобільне господарство» у розмірі 3000,00 грн. на рік та 10 000,00 грн. на весь термін навчання (а.с. 4-5). 22 травня 2006 року наказом ректора Національного транспортного університету № 133-ВК відповідачу присвоєно кваліфікацію інженера механіка за спеціальністю «автомобілі та автомобільне господарство», надано місячну відпустку з 23 травня 2006 року, після якої відраховано з університету (а.с. 10). 05 червня 2015 року, 08 червня 2016 року та 01 березня 2017 року позивачем на адресу відповідача направлялися повідомлення про сплату заборгованості по кредиту (а.с. 11-12, 13, 14, 15-16). Позивач просить про стягнення заборгованості за угодою про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти станом на 01 січня 2019 року у розмірі 3600,00 грн., що становить 1/15 частину кредиту. Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду строк, а також доказів, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. В силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України). Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач порушив умови угоди № 17 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 26 грудня 2006 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 3600,00 грн., що становить 1/15 частину кредиту та підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с.17-18). Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. Тому підлягає стягненню з відповідача заборгованість за угодою про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти станом на 01 січня 2019 року у розмірі 3600,00 грн., що становить 1/15 частину кредиту. Крім того, позивач просить про стягнення пені за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 05 листопада 2015 року по 01 лютого 2019 року у розмірі 2 336,21 грн. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно п. 7.2 угоди у випадку ухилення одержувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним одержувач кредиту сплачує навчальному закладу пеню у розмірі подвійної облікової станки НБУ від неповернутої в строк суми. Судом перевірено розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов угоди: пеня становить у розмірі 2 336,21 грн. За встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення позовних вимог Національного транспортного університету до [PERSON] про стягнення заборгованості повністю: стягнути з [PERSON] , [INFO] , проживаючого та зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Національного транспортного університету, код ЄДРПОУ 02070915, юридична адреса: 01010, вул. Омеляновича-Павленка, 1, м. Київ, заборгованості за угодою про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 17 від 26 грудня 2003 року, станом на 01 січня 2019 року у розмірі 3600,00 грн., що становить 1/15 частину кредиту та пеню за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 05 листопада 2015 року по 01 лютого 2019 року у розмірі 2 336,21 грн., а всього 5 936 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн. 21 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову у розмірі 1921 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved