Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Семенівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, та після уточнення позовних вимог просить суд: встановити факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON], який помер 23 березня 2010 року у вигляді земельної ділянки площею 4,45 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Семенівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, ділянка №187 масив № 24, кадастровий номер 5120886400:01:002:0111, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 099780, виданого Білгород Дністровською райдержадміністрацією 16.04.2004 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 391/21; визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом, право власності на зазначену земельну ділянку. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є його заява, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 березня 2010 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 218249, видане виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 23 березня 2010 року. Той факт, що померлий був батьком позивача підтверджується копією свідоцтва про народження /повторно/ позивача, серії І-ЖД № 290981 від 15 листопала 2011 р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 4,45 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер 5120886400:01:002:0111, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 099780, виданого Білгород Дністровською райдержадміністрацією 16.04.2004 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 391/21. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач є спадкоємцем першої черги майна померлих. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На даний час позивач не може оформити свої спадкові права відносно земельної ділянки, оскільки відповідно до листа державної нотаріальної контори про відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину № 735/02-17 від 23.04.2016р. пропустила строк для прийняття спадщини, у зв'язку із чим позивач була змушений звернутися до суду. Позивач постійно проживала разом з померлим 23 березня 2010 року, батьком [PERSON], про що свідчить довідка № 493, яка видана Семенівською сільською радою Білгород Дністровського району Одеської області, отже відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, вона не заявила про відмову від неї. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні померлого немає, що підтверджується копією спадкової справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті батька та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька. З огляду на викладене факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька є доведеним та не підлягає додатковому встановленню, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині. Прийняття спадщини позивачем на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК також виключає необхідність у наданні позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: partial