Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що згідно укладеного з банком договору їй несвоєчасно повернуто грошові кошти, тому вважає, що має право на їх повернення, а також відшкодування інфляційних втрат, 3% річних, пені, передбаченої нормами Закону України Про захист прав споживачів. Представник [PERSON] в письмовій заяві позовні вимоги підтримав. Представник відповідача до суду не зявився. Суд,вивчивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне: 28.04.2014 року між позивачем та ПАТ КБ Фінансова ініціатива було укладено Договір № 24-в/020766-Ф/14-КRD про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу (а.с.10-12). Відповідачем відкрито поточний рахунок, на якому позивачем розміщено грошові кошти. 05.05.2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ Фінансова ініціатива з заявою про повернення коштів. Станом на дату розгляду справи депозит та нараховані відсотки позивачу не повернуто. На момент звернення до суду розмір заборгованості складав 4035,21 дол. США. Також, з розрахунку позивача за прострочення виконання грошових зобовязань, банк зобовязаний сплатити 12138,02 грн. - інфляційних збитків, 362,90 грн. 3% річних, 130126,82 грн. пені. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Тому, суд погоджується з доводами позивача про те, що в звязку з несвоєчасним поверненням коштів мало місце порушення вимог ст.ст.526, 530, 631 ЦК України, ст.8 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні. Отже, позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів в розмірі 4035,21 дол. США, що на дату винесення судового рішення згідно офіційного курсу Національного банку України (21,525720грн.) становить еквівалент 86860,80 грн., підлягають задоволенню. Згідно зі ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 03.02.2015 року Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми (а.с.17) стягнуто заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 1752,00 долара США та встановлено, що заборгованість виникла по двом депозитним договорам від 14.10.2014 року №354311 (1150 доларів США) зі стоком повергнення 06.01.2015 року та №354717 (550 доларів США) зі строком повернення 07.01.2015 року. Оскільки, факт порушення зобовязання встановлено в ході судового розгляду, тому позивач має право на стягнення 3% річних за весь час прострочення. З наданих доказів судом встановлено, що з вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 1150,00 доларів США за депозитом №354311, які було перераховано на поточний рахунок, [PERSON] звернулася 06.01.2015 року. В силу ст.8 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Отже, прострочення виконання грошового зобовязання мало місце починаючи з наступного банківського дня 08.01.2015 року (07.01.2015 року вихідний день). Тому, за період з 08.01.2015 року по 07.05.2015 року розмір 3% річних становить: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 115008.01.2015 - 07.05.20151203 %11.34 Таким чином, загальна сума 3% річних складає 11,34 доларів США. Крім того, з вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 550,00 доларів США за депозитом №354717, які було перераховано на поточний рахунок, [PERSON] звернулася 08.01.2015 року. В силу ст.8 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Отже, з контексту ст.8 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, прострочення виконання грошового зобовязання мало місце починаючи з наступного банківського дня 09.01.2015 року. Тому, за період з 08.01.2015 року по 07.05.2015 року розмір 3% річних становить: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 55008.01.2015 - 07.05.20151203 %5.42 Таким чином, сума 3% річних складає 5,42 доларів США. Також, з наданої позивачем виписки по рахунку (а.с.14) встановлено, що з 14.01.2015 року на цьому рахунку обліковувалась сума коштів в розмірі 1752,00 долара США. Позивач нараховує 3% річних на зазначену суму з 28.02.2015 року, тому суд виходить з меж позовних вимог. Отже, період прострочення зі сплати 52,00 доларів США, виходячи з предмету позову, складає з 28.02.2015 року по 07.05.2015 року. Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 5228.02.2015 - 07.05.2015693 %0.29 Таким чином, сума 3% річних складає 0,29 долара США Тому, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за період з 06.01.2015 року по 07.05.2015 року підлягають частковому задоволенню в сумі 17,05 доларів США, що на дату винесення судового рішення згідно офіційного курсу НБУ (21,525720грн.) складає еквівалент 367,01 грн. Оскільки, з висновків Верховного суду України (Лист від 01 липня 2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві») випливає, що правильною є практика судiв, якi стягують 3% річних виключно в нацiональнiй валютi України гривнi, позовні вимоги слід задовольнити в сумі 367,01 грн. Стосовно стягнення пені за порушення прав споживача суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до статті 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобовязується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. В силу ст.8 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. З договору про відкриття поточного рахунку від 28.04.2014 року та правил користування спеціальними платіжними засобами (а.с.10, 11) судом встановлено, що [PERSON] використовувала оформлений рахунок на споживчі цілі, зокрема, з метою розрахунків в оптово роздрібній мережі, зняття грошових коштів (п.4 Правил). Положення вказаних договорів вказують на те, що банком надавалася послуга з розміщення грошових коштів, яка споживалася [PERSON] У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», прямо зазначено, що до відносин, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать також ті, які випливають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для адоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Тому, відповідач, прострочивши надання послуги з розміщення та своєчасного повернення грошових коштів, зобовязаний сплатити пеню у розмірі 3% від її вартості. Майнову природу послуги з касового обслуговування підтверджено правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 10.06.2015 року по справі №3-223гс15 за позовом комунального підприємства Прилукитепловодопостачання (далі КП Прилукитепловодопостачання) до ПАТ Банк Демарк про зобовязання виконати умови договору. Оскільки, з вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 1150,00 доларів США за депозитом №354311, які було перераховано на поточний рахунок, [PERSON] звернулася 06.01.2015 року, то прострочення виконання грошового зобовязання мало місце починаючи з наступного банківського дня 08.01.2015 року (07.01.2015 року вихідний день). Тому, за період з 08.01.2015 року по 07.05.2015 року розмір 3% згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» становить: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентівЗагальна сума 115008.01.2015 - 07.05.20151203 %4140 Таким чином, загальна сума 3% складає 4140,00 доларів США. Оскільки, з вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 550,00 доларів США за депозитом №354717, які було перераховано на поточний рахунок, [PERSON] звернулася 08.01.2015 року, то прострочення виконання грошового зобовязання мало місце починаючи з наступного банківського дня 09.01.2015 року. Тому, за період з 09.01.2015 року по 07.05.2015 року розмір 3% згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» становить: Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентівЗагальна сума 55009.01.2015 - 07.05.20151193 %1963,50 Таким чином, загальна сума 3% складає 1963,50 доларів США. Отже, загальний розмір 3% згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» становить 6103,50 долара США. В силу ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Оскільки, позивач нараховував пеню на суму 1700,00 доларів США, що є його збитками, враховуючи, що розмір пені майже в чотири рази перевищує розмір збитків, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір пені та стягнути її на рівні завданих збитків. Так як позивач вимагав стягнути пеню в національній валюті України, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 36593,72грн. З приводу позовних вимог про стягнення інфляційних збитків та пені суд виходить з наступного. Як передбачено нормами Закону вiд 3 липня 1991 р. № 1282-XII «Про iндексацiю грошових доходiв населення», iндекс iнфляцiї (iндекс споживчих цiн) це показник, що характеризує динамiку загального рiвня цiн на товари та послуги, якi купує населення для невиробничого споживання, а цiни в Українi встановлюються в нацiональнiй валютi гривнi. Офiцiйний iндекс iнфляцiї, що розраховується Державним комiтетом статистики України, визначає рiвень знецiнення нацiональної грошової одиницi України, тобто купiвельної спроможностi гривнi, а не iноземної валюти. Отже, iндексацiї внаслiдок знецiнення пiдлягає лише грошова одиниця України гривня, а iноземна валюта, яка була предметом договору, iндексацiї не пiдлягає (рiшення Верховного Суду України вiд 28 березня 2012 р. у справi № 6-36736вов10). Тому, норми ч. 2 ст. 625 ЦК\~щодо сплати боргу з урахуванням встановленого iндексу iнфляцiї поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривнi (Лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві»). Тому, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних збитків в розмірі 12138,02 грн. не підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На виконання вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави, пропорційно задоволеним позовним вимогам на загальну суму 86860,80грн. + 367,01грн. + 36593,72грн. = 123821,53грн., слід стягнути судовий збір в сумі 1238,22грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial