Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив про те, що 06 квітня 2016 року між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк» було укладено кредитний договір №21-722-823-2-16-Г (з ануїтетними платежами) на умовах якого позивач надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі шляхом видачі з каси банку готівки в розмірі 75 000,00 грн. на строк з 06 квітня 2016 року до 05 квітня 2019 року включно зі сплатою 10,00% річних за користування кредитом, а відповідач зобов'язався на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов'язання згідно з договором. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 27 лютого 2018 року утворилася заборгованість в сумі 98350,68 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 61884,63 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 541,05 грн., сума нарахованої та несплаченої комісії 2175,00 грн. та штрафу в розмірі 33750,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 16 травня 2018 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, за участю сторін. Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення судово-економічної експертизи. Представник позивача Сербінов О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Також представником позивача була надала відповідь на відзив у якій зазначено, що нарахований штраф є законним та узгодженим сторонами кредитного договору компенсаторним заходом для мінімізації збитків, які поніс банк у зв'язку з неповерненням відповідачем взятих кредитних коштів. До того ж, відсутні підстави для зменшення штрафу, оскільки відповідач не надала належних доказів щодо існування скрутного матеріального становища, а також якихось інших причин , які можуть бути враховані судом при розгляді заяви про зменшення неустойки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнавала частково, не згодна була з розміром штрафу, який просила зменшити на половину до 16875,00 грн. Також відповідачем був наданий відзив на позовну заяву в якому зазначено, що до лютого 2017 року вона належним чином вносила платежі зі сплати кредиту. Однак, потім вона опинилась у скрутному матеріальному становищі та не змогла регулярно сплачувати платежі за кредитом. Вважала, що розмір штрафу - є не співмірно великим порівняно з сумою заборгованості, а тому повинен бути зменшений. В подальшому представник відповідача змінила позицію та заперечувала проти позову в повному обсязі, оскільки вважала недоведеним визначений позивачем розмір заборгованості. Заслухав доводи сторін, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 06 квітня 2016 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 21-722-823-2-16-Г (з ануїтетними платежами) (а.с. 4). Відповідно до п.п. 1.1-1.3, 1.5-1.7. розділу 1 кредитного договору від 06 квітня 2016 року [PERSON] був наданий кредит на споживчі цілі в розмірі 75000,00 грн. шляхом видачі з каси банку готівки на умовах сплати процентів у розмірі 10 % річних за користування кредитом та комісійної винагороди. Тип процентної ставки за користування кредитними коштами визначений як фіксована процента ставка. Кредит був наданий на строк з 06 квітня 2016 року до 05 квітня 2019 року (а.с. 4). У додатку № 1 до кредитного договору №21-722-823-2-16-Г визначено розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від суми 75000,00 грн. зі сплатою 10,00 річних на строк 36 місяців ( а.с. 5). Свої зобов'язання за кредитним договором № 21-722-823-2-16-Г (з ануїтетними платежами) від 06 квітня 2016 року ПАТ «Мегабанк» виконало та грошові кошти в сумі 75000,00 грн. були видані [PERSON] через касу банку 06 квітня 2016 року (а.с. 20). Відповідно до п. 1.4 розділу 1 кредитного договору №21-722-823-2-16-Г (з ануїтетними платежами) від 06 квітня 2016 року, повернення кредиту та сплата процентів за користування ними здійснюється щомісячними ануїтетними платежами. Згідно з п.п. 3.2.3 п.3.3. розділу 3 кредитного договору відповідач зобов'язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. Підпунктом 4.5 розділу 4 кредитного договору визначено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу та суму щомісячної винагороди, складає 4606,34 грн. Також п. 4.4. розділу 4 кредитного договору визначено, що за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,9 % від суми кредиту. Комісійна винагорода сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця (а.с. 6). Згідно п. 4.2. розділу 4 кредитного договору від 06 квітня 2016 року погашення кредитної заборгованості та сплату процентів за договором відповідач здійснює ануїтетними платежами. Сплата ануїтетних платежів здійснюється відповідачем щомісяця не пізніше останнього робочого дня звітного місяця . Однак, як встановлено судом, починаючи з лютого 2017 року, [PERSON] порушує строки сплати ануїтетних платежів за кредитом. Відповідно до п. 4.10 розділу 4 кредитного договору від 06 квітня 2016 року у разі порушення строків сплати ануїтет них платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 4.8 цього договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород Відповідач, сплачує штраф у розмір, передбаченому п. 6.3 цього договору (а.с. 6). З 01 березня 2017 року відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1% річних. Відповідно до п. 6.3. кредитного договору №21-722-823-2-16-Г від 06 квітня 2016 року у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту . Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня). Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 27.02.2018 року становить 98350,68 грн., та складається з: залишок кредиту - 61884,63 грн., залишок нарахованих та несплачених відсотків - 541,05 грн., залишок нарахованої та несплаченої комісії 2175,00 грн. та штрафу в розмірі 33750,00 грн. Аргументи представника відповідача щодо недоведеності позивачем розміру заборгованості, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються фактично встановленими обставинами справи та не були підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст. ст. 77-79 ЦПК України. Що стосується зменшення розміру штрафу, то суд зазначає про таке. Як встановлено судом, сума кредиту, яка надавалась відповідачу та не була своєчасно погашена становить 61884,63 грн. Розмір штрафу нарахований відповідачу за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання становить 33750,00 грн. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з. п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Разом з тим, відповідачем не було наведено суду істотних обставин, які мають значення для вирішення питання в частині зменшення розміру штрафу, а наявність на утриманні у відповідача неповнолітньої дитини - не є істотною обставиною в розумінні ч.3 ст.551 ЦПК України. Отже, виходячи з викладеного та враховуючи, що розмір штрафу не перевищує розмір завданих позивачу збитків у вигляді неповернутої суми кредиту та несплачених відсотків, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов'язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики, сплати відсотків, комісії та штрафу, у зв'язку з чим заборгованість в сумі 98350,68 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762,00 грн. на користь позивача.

Outcome: approved