Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.04.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шиндлер» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №AM 127505. Предметом договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ауді», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 24.01.2019 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Мерседес», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », в м. Київ на вул. Робітнича, 2 здійснення зіткнення з транспортним засобом «Ауді», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно постанови Святошинського районного суду міста Києва від 07.05.2018 року у справі № 759/6775/19, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 264 255,08 грн. Позивач зазначає, що на підставі наведено у нього перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду внаслідок ДТП нанесеної потерпілому, а у [PERSON] виникло зобов`язання перед Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки у розмірі 264 255, 08 грн. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.06.2021 року відкрито загальне судове провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.10.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідачів до суду не надходило. Оскільки, відповідач у судове засідання не прибув, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 10.04.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шиндлер» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №AM 127505. Предметом договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ауді», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування /а. с. 20/. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07.05.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно [PERSON] закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП /а. с. 16-17/. З даної постанови також вбачається, що 24.01.2019 о 21 год. 40 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності ТОВ «ЛК «Рент КАР», та рухаючись по вул. Робітнича, 2 в м. Києві, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Коростенська, не надав перевагу в русі автомобілю «Audi А4», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів та завдання матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху. 24.01.2019 року страхувальник ТзОВ «ШИНДЛЕР» звернулося з заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку / а. с. 11/. На підставі страхових актів № UA2019012400057/L03/03 від 13.03.2019 року та №UA2019012400057/L03/04 від 14.05.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило потерпілому [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 264 255, 08 грн., що стверджується платіжним дорученням №27889 від 22.03.2019 року та платіжним дорученням №30826 від 04.06.2019 року / а. с. 39-42/. Відповідно до звіту №71-D/50/8 від 15.04.2020 року, про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Audi4», д.н.з. [NUMBER] , вартість збитків заподіяних транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 377 395, 81 грн. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як встановлено ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В силу приписів ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою ст. 1188 ЦК України. Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , у тому числі, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що позивачем як страховиком було виконано свій обов`язок за договором страхування та здійснено виплату в межах суми страхового відшкодування. В ході розгляду справи встановлено що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. 12.08.2019 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу /а. с. 43/. З наданих позивачем в ході розгляду справи доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивача на існуючі обставини справи, тому вони приймаються судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. Водночас, відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оцінюючи надані суду докази у справі в цілому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки [PERSON] був водієм транспортного засобу та його цивільно-правова відповідальність на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, а застрахованим був тільки сам транспортний засіб, який належить Товариством з обмеженою відповідальністю «Шиндлер», тому з нього як особи, яка є відповідальної за нанесену шкоду потерпілому внаслідок ДТП, на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 264 255, 08 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3963,86 грн.

Outcome: approved