Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому, після уточнення, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І., яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача грошові кошти в сумі 40070,00 доларів США; визнати незаконним і скасувати рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] (далі Відповідач 1) на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (далі Спірна квартира), на підставі договору про задоволення вимог іпотекодавця від 02.07.2007 (далі Договір), зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»; визнати неправомірним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної В.М. про реєстрацію права власності за ТОВ «Агентство нерухомості «Естейт-Сервіс» на Спірну квартиру; витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ Агентство нерухомості «Естейт-Сервіс» та повернути Позивачу Спірну квартиру, на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В.; вселити Позивача в Спірну квартиру; припинити іпотеку, яка виникла на підставі Договору, відносно Спірної квартири та припинити обтяження нерухомого майна у вигляді заборони на відчуження, яка накладена 02.07.2007 приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А.; зобов`язати Відповідача 1 повернути Позивачу документи на предмет іпотеки. В обґрунтування вимог, Позивач посилається на те, що Спірна квартира належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2003 р., право власності на квартиру було зареєстровано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 26 грудня 2003 р. 27 червня 2007 р. приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. посвідчено договір позики, укладений між Позивачем та Відповідачем 1. За договором, позика складала 40070 доларів США, які Позивач зобов`язався повернути наступним чином: щомісячно п`ятьма платежами в розмірі 845 доларів США і одним платежем в розмірі 35845 доларів США, починаючі з 27 липня 2007 р. і повернути не пізніше 27 грудня 2007 р. Крім того, 02 липня 2007 р. між Позивачем та Відповідачем 1 був укладений Договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А., номер в реєстрі № 2966. В п.1 Договору вказано, що цей договір укладено як засіб забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у Позивача за договором позики від 27.06.2007 р. В п.3 Договору вказано, що у забезпечення виконання зобов`язання, що викладено в п.1 цього договору укладається договір іпотеки. Предметом іпотеки є Спірна квартира. Вказана квартира складається з трьох кімнат загальною площею 63,4 кв.м., житловою - 39,0 кв.м. та була оцінена у сумі 44322 грн. В п.2 Договору вказано, що при невиконанні Боржником зобов`язань по договору позики вчиняється відповідний виконавчий напис, після якого право власності на квартиру переходить до Іпотекодержателя. Вчинення виконавчого напису буде здійснюватися за рахунок Іпотекодавця. Таким чином, Договором був передбачений спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. На підставі Договору приватним нотаріусом накладена заборона на відчуження Спірної квартири, про що внесений відповідний запис до Державного реєстру іпотек. Іпотекодержателем в Державному реєстрі іпотек зазначений Відповідач 1. До теперішнього часу між Позивачем і Відповідачем 1 не укладений договір іпотеки, про необхідність укладення якого йшла мова в п.3 Договору. Після укладення зазначених вище договорів позивач продовжував мешкати в належній йому Спірній квартирі. Свої зобов`язання по договору позики Позивач виконував, сплативши на протязі 2007-2010 років Відповідачу 1 суму позики\~в розмірі 4850 доларів США, про що свідчать копій частини розписок. Порушення термінів повернення позики було усно погоджено з Відповідачем 1, який погодився на такий спосіб виконання зобов`язань за договором, не закріплюючи це у письмовому вигляді. Свої зобов`язання за договором позики Позивач виконав повністю на суму 57540 доларів США у квітні 2011 року, однак, на руках має лише частину розписок, оскільки друга частина розписок зберігались у його матері [PERSON] і були викрадені з її квартири в [ADDRESS] . За вказаним фактом проводиться досудове розслідування Московським ВП ГУНП в Харківській області. В подальшому, на початку січня 2009 р. Позивач на вимогу Відповідача 1 переїхав до іншої запропонованої Відповідачем 1 квартири - по [ADDRESS] до погашення всієї заборгованості. Через деякий час Позивач був позбавлений права власності на квартиру, про що позивачу стало відомо у 2014 році з іншої судової справи (справа №643/96/14-ц провадження №2/643/1309/14), у якій представник Відповідача 1 - [PERSON] надав суду письмові докази того, що за рішенням суду позивача було знято з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Рішення суду про зняття Позивача з реєстраційного обліку останній не отримував, так як за вимогою Відповідача 1 проживав в іншій квартирі. В той же період Позивач дізнався про втрату ним права власності на Спірну квартиру. В той же час було також з`ясовано, що 09.01.2009 Відповідач 1 звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з Позивача заборгованості за договором позики від 27.06.2007 р. В цей же день приватний нотаріус склала на ім`я Позивача повідомлення за Вих.№ 99/2-12/09 про те, що Відповідач 1 просить вчинити виконавчий напис. Дане повідомлення Позивач не отримував, так як був відселений Відповідачем 1 до іншої квартири. 24.03.2009 приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №732. Відповідно до вчиненого виконавчого напису нотаріусом запропоновано стягнути з Позивача на користь Відповідача 1 грошові кошти в сумі 40\~070 доларів США, що становить 308\~539 грн. Крім цього, 17.06.2009 р. приватним нотаріусом Широковою В.А. на підставі Договору було зареєстровано за Відповідачем 1 право власності на Спірну квартиру та Відповідач 1 зареєстрував за собою право власності на Спірну квартиру в КП «ХМБТІ», номер запису 59721 в книзі 1. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І., яким запропоновано стягнути з Позивача на користь Відповідача 1 грошові кошти в сумі 40070,00 доларів США здійснено без дотримання законної процедури, зокрема, Позивач не був належним чином повідомлений про звернення Відповідача 1 з такою вимогою до нотаріуса, нотаріусу не надано документи на підтвердження безспірності зобов`язання, а тому він підлягає скасуванню. Вважає, що Договір не є підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру за Відповідачем 1, оскільки не є договором іпотеки в розумінні Закону України «Про іпотеку», а тому, в свою чергу, Відповідач 1 не мав права передавати Спірну квартиру відповідачу ТОВ «Агентство нерухомості «Естейт-Сервіс», яке безпідставно набуло право власності на Спірну квартиру, а також не було підстав для реєстрації обтяження Спірної квартири, у зв`язку із чим іпотека має бути припинена, а обтяження знято. Також, Договором встановлено, що договір, яким підтверджується право власності позивача на спірну квартиру передається Відповідачу 1 на зберігання, однак, оскільки відсутність цього договору у Позивача перешкоджає останньому в реалізації свого права власності, він має бути витребуваний у Відповідача 1. Позивач також подав заяву, в якій просив поновити строк повної давності, у зв`язку із тим, що про порушення свого права він дізнався в 2014 році, коли розглядалася справа №643/96/14-ц провадження №2/643/1309/14, в якій брала участь його матір. Відповідач 1 подав заперечення на позовну заяву, в якій просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що при укладенні Договору сторони дійшли згоди, що вказаний договір є саме договором іпотеки, а те, що його назва не відповідає переліку поіменованих договорів, не змінює його суті, а про те, що цей договір є саме договором іпотеки свідчать його норми, згідно з якими сторони обумовили предмет договору у вигляді Спірної квартири, суть договору, яка полягає у забезпеченні первісного зобов`язання, а також порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім цього, про наявність у Позивача наміру укласти саме договір іпотеки свідчить та обставина, що в той же день було зареєстроване обтяження Спірної квартири, про що знав Позивач. Також, Відповідач 1 в своєму відзиві вказав, що виконавчий напис, який просить скасувати Позивач був вчинений з дотриманням норм закону. Також, Відповідач 1 подав заяву, в якій просив застосувати строки позовної давності до всіх позовних вимог Позивача. Інші відповідачі відзив на позовну заяву суду не надали, про відкриття провадження у справі повідомлялись належним чином. Третя особа, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна надала до суду свої пояснення, в яких вказала, що при нотаріальному посвідченні Договору, нею було дотримано вимог законодавства, укладення договору відповідало внутрішній волі сторін, перед підписання сторони ознайомилися зі змістом договору. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Щит І.А. підтримали уточнені вимоги, вказавши, що доповнень до викладеного не мають. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення повідомлялись вчасно і належним чином, про причини неявки не повідомляли. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення повідомлялись вчасно і належним чином, про причини неявки не повідомляли, від третьої особи Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Широкової В.А. надійшла до суду заява, в якій третя особа просила розглядати справу без її участі. Суд, заслухавши пояснення Позивача та його представника, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що спірна квартира належала на праві власності Позивачу на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане 26.12.2003 р. за № 2446013, реєстраційний № 3450641, запис № 59721 в книзі 1 у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 122, т. 1), копією витягу (а.с. 124, т. 1). 27 червня 2007 третьою особою приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. посвідчено договір позики, укладений між Позивачем та Відповідачем 1, за умовами якого, позика складала 40070 доларів США, які Позивач був зобов`язаний повертати щомісячно платежами в розмірі 845 доларів США, починаючі з 27 липня 2007 р. і повернути не пізніше 27 грудня 2007 р. що підтверджується копією договору позики (а.с. 9, т. 1). Одночасно з підписанням договору позики, приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., 02 липня 2007 року посвідчено Договір), який укладено як засіб забезпечення виконання зобов`язання за договором позики від 27.06.2007. Суд встановив, що 24.03.2009 третьою особою приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. вчинено виконавчий напис на підставі договору позики від 27.06.2007, за яким запропоновано стягнути з позивача грошові кошти в сумі 40070 доларів США, що підтверджується копією виконавчого напису (а.с. 4, т. 1). Вказаний виконавчий напис був вчинений у зв`язку із невиконанням Позивачем своїх зобов`язань за договором позики від 27.06.2007. Судом встановлено, що за Відповідачем 1 17.06.2009, на підставі Договору було зареєстровано право власності на Спірну квартиру, що підтверджується інформаційною довідкою (а.с. 6-8, т. 1). Третя особа, приватний нотаріус ХМНО Малахова Г.І. на виконання ухвали суду про витребування доказів надала копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису у зв`язку із невиконанням позивачем своїх зобов`язань за договором позики від 27.06.2007 (а.с. 149-155 т. 1). Згідно зі\~ст.ст.\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» для\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна\~нотаріуси вчиняють\~виконавчі написи\~на документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів,\~встановлюється Кабінетом\~Міністрів України. Нотаріус\~вчиняє виконавчі\~написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років,\~а у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~ організаціями\~-\~не більше\~одного року. Відповідно до п. 3.5. гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до змісту ч. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172, від 29 червня 1999 р. (далі Перелік) для одержання\~виконавчого напису\~на підставі\~нотаріально посвідчених\~договорів,\~що передбачають\~сплату грошових\~сум,\~передачу або\~повернення майна\~подаються: оригінал\~нотаріально посвідченого\~договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суд,\~дослідивши матеріали\~нотаріальної справи,\~надані приватним\~нотаріусом ХМНО\~Малаховою Г.І.,\~встановив,\~що приватним\~нотаріусом не\~з`ясовано безспірність\~заборгованості.\~Так,\~нотаріальна справа\~не містить\~належних документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, а згідно з копіями розписок Відповідача 1 про отримання коштів від Позивача (а.с. 12-14, 208-210, т. 1), останній погасив заборгованість 18.04.2008 в розмірі 300 доларів США, 14.08.2007 в розмірі 300 доларів США, 15.03.2008 в розмірі 300 доларів США, 30.03.2008 в розмірі 300 доларів США, 05.02.2009 в розмірі 1000 доларів США. Часткове погашення заборгованості Позивачем на час вчинення виконавчого напису Відповідач 1 визнав у своїх запереченнях (а.с. 59-62, т. 1). Таким чином, станом на дату вчинення виконавчого напису, Позивач не мав заборгованості перед Відповідачем 1 в розмірі, в якому вчинено виконавчий напис, а тому є підстави вважати, що наявний спір про суму заборгованості, що не з`ясовано приватним нотаріусом. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса, обґрунтованими. \~Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Вказані вище норми свідчать, що сторони вільні у визначенні умов договору, якими вони бажають врегулювати свої права і обов`язки, якщо вони не суперечать законодавству, при цьому найменування договору не є визначальним критерієм для застосування до нього положень законодавства для договорів з таким найменуванням.\~ Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон про іпотеку) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Статтею 18 Закону про іпотеку встановлено, зокрема, що іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови як, зокрема, для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб громадян України відомості про прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер, посилання на видачу заставної або її відсутність. Статтею 33 Закону про іпотеку передбачено, зокрема, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі змістом ст. 36 Закону про іпотеку сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому\~статтею 37\~цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому\~статтею 38\~цього Закону. У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються: умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення; порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки; прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору. Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі). Вказані вище норми Закону про іпотеку встановлюють, що іпотека виникає на підставі договору, істотні умови та найменування якого визначені у вказаному законі, а однією з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, на ряду із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке прирівнюється до такого договору, виконавчого напису нотаріусу та рішенням суду. Договір містить положення, які за своїм спрямуванням та ознаками визначають його як договір іпотеки, не зважаючи на те, що найменуванням договору є «Договір про задоволення вимог іпотекодержателя». Так, в Договорі визначений предмет обтяження нерухомого майна, підстава такого обтяження, а також інші ознаки, визначені ст. 18 Закону про іпотеку, при цьому Договір не містить способу та умов задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, які мають міститися в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя в розумінні Закону про іпотеку, а навпаки визначають, що реалізація предмету іпотеки здійснюється на підставі відповідного виконавчого напису нотаріуса, містить посилання на відсутність заставної, що є ознаками іпотечного договору. На підставі такого аналізу норм Закону про іпотеку суд прийшов до висновку, що сторонами був укладений саме іпотечний договір в розумінні Закону про іпотеку, який відповідає істотним умовам іпотечного договору та за своєю суттю є таким. Тому, не зважаючи на те, що Договір має назву «Договір про задоволення вимог іпотекодержателя», однак, не може виступати самостійною підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки визначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса, що суперечить суті поняття договору про задоволення вимог іпотекодержателя в розумінні Закону про іпотеку, який навпаки є самостійною підставою для звернення такого стягнення; а також, не містить способу та умов задоволення вимог іпотекодержателя, що є ознакою договору про задоволення вимог іпотекодержателя в розумінні Закону про іпотеку. Суд зазначає, що Договір також не містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та слугує самостійною підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. \~З огляду на викладене, суд встановив, що сторонами був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого визначено такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як відповідний виконавчий напис нотаріуса. Оскільки підставою для реєстрації права власності на Спірну квартиру за Відповідачем 1 є Договір, який відповідно до своїх умов не містить застереження\~ про задоволення вимог іпотекодержателя, та не є договором про задоволення вимог іпотекодержателя в розумінні Закону про іпотеку, у зв`язку із чим не є сам по собі підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, то така реєстрація проведена без законних на те підстав. \~Позивач просить суд припинити іпотеку та обтяження Спірної квартири, яка накладена на підставі Договору. Підстави припинення іпотеки перелічені в ст. 17 Закону про іпотеку, згідно з якою іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Позивач вказує в уточненій позовній заяві, що основне зобов`язання припинене, у зв`язку з чим іпотека теж піддягає припиненню. Частиною 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання\~припиняється частково\~або у\~повному обсязі\~на підставах,\~встановлених договором\~або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на те, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження повернення всієї суми позики за договором позики від 27.07.2007, тому суд не вбачає підстав для визнання припинення іпотеки та обтяження Спірної квартири. Статтями 256, 257, 261 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частинами 2, 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що\~ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позивач подав заяву в якій просив поновити строк позовної давності з огляду на поважність причин його пропуску, на обґрунтування якої зазначив, що про реєстрацію права власності на Спірну квартиру за Відповідачем 1 та про обставини такого переходу він дізнався тільки у 2014 році, коли розглядалася справа в Московському районному суді м. Харкова за позовом його матері, [PERSON] до Відповідача 1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, під час розгляду якого представник Відповідача 1 надав пояснення, з яких стало відомо, що Позивач втратив право власності на спірну квартиру та яким шляхом це відбулося. Відповідач 1 просив застосувати до всіх позовних вимог позивача строки позовної давності, при цьому посилався на те, що позивач довідався про перехід права власності на Спірну квартиру до Відповідача 1 на підставі Договору в 2012 році, на обґрунтування чого зазначив, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №2-99/12/09, за позовом Відповідача 1 до Позивача, [PERSON] , третя особа відділ у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенні та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги в зазначеній справі обґрунтовані тим, що до Відповідача 1 перейшло право власності на Спірну квартиру на підставі Договору. На стадії апеляційного оскарження вказаного рішення, представник Позивача за довіреністю подала заяву про визнання апеляційної скарги та пояснення, що свідчить про обізнаність Позивача вже в той час, про обставини цивільної справи №2-99/12/09 та, зокрема, про підставу позову та обставини переходу права власності на Спірну квартиру до Відповідача 1. На підтвердження вказаних обставин Відповідач 1 надав копію пояснень, довіреності та ухвали Апеляційного суду Харківської області, у мотивувальній частині якої відображені пояснення представника позивача. Суд, ознайомившись із заявою Позивача про поновлення строків позовної давності та із заявою Відповідача 1 про застосування строків позовної давності вважає причини пропуску позивачем строку позовної давності щодо вимоги про визнання виконавчого напису, посвідченого приватним нотаріусом Малаховою Г.І., реєстраційний №732 від 24.03.2009 таким, що не підлягає виконанню поважними, та вважає за необхідне поновити позивачу строк позовної давності на звернення до суду з вказаною позовною вимогою, а причини пропуску позивачем строку позовної давності щодо вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності за Відповідачем 1 на Спірну квартиру на підставі Договору та вселення Позивача у Спірну квартиру необґрунтованими, оскільки про реєстрацію права власності на Спірну квартиру за Відповідачем 1 Позивач дізнався в 2012 році, що підтверджується копією заяви та пояснень представника Позивача [PERSON] в сукупності з копією довіреності та копією ухвали Апеляційного суду Харківської області від 19.06.2012 (а.с. 251, 253-257, т. 1). Щодо позовної вимоги про припинення іпотеки та обтяження нерухомого майна суд зазначає, що Позивачу було відомо про іпотеку Спірної квартири та обтяження нерухомого майна при укладенні Договору 22.07.2007, що підтверджується умовами Договору, зокрема п. 10 Договору (а.с. 10, т. 1), тому причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду з цією позовною вимогою суд вважає необґрунтованою. При поновленні строку позовної давності на вимогу про визнання виконавчого напису, посвідченого приватним нотаріусом Малаховою Г.І., реєстраційний №732 від 24.03.2009 таким, що не підлягає виконанню суд виходить з того, що надані третьою особою приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису у зв`язку із невиконанням позивачем своїх зобов`язань за договором позики від 27.06.2007 (а.с. 149-155, т. 1) хоча і містять документи, що підтверджують направлення позивачу повідомлення про вчинення виконавчого напису нотаріуса, але не мітять доказів отримання позивачем такого повідомлення, а з обставин справи №2-99/12/09 позивач не міг дізнатися про вчинення такого напису. Позовні вимоги в частині зобов`язання Відповідача 1 повернути Позивачу документи на предмет іпотеки, визнати незаконним і скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної В.М. про державну реєстрацію права власності на Спірну квартиру за відповідачем ТОВ «Агентство нерухомості «Естейт-Сервіс», витребувати з чужого незаконного володіння відповідача ТОВ «Агентство нерухомості «Естейт-Сервіс» Спірну квартиру та повернути її Позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2003, подані без порушення строків позовної давності, оскільки обов`язок по поверненню вказаних документів виникає після пред`явлення вимоги Позивача про таке повернення, а перехід права власності на Спірну квартиру відбувся 02.11.2016, тому суд відмовляє в застосуванні строків позовної давності до цієї частини позовних вимог. Суд встановив, що станом на 13.12.2016 власником Спірної квартири був відповідач ТОВ «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс», що підтверджується інформаційною довідкою (а.с. 214-219, т. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 115 ЦК України господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Частиною 1 ст. 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Пунктом 3 ч. 1 Ст. 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Суд встановив, що Відповідач 1 зареєстрував своє право власності на Спірну квартиру 17.06.2009, що вбачається з копії витягу (а.с. 15, т. 1), в свою чергу відповідач ТОВ «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» 26.10.2016 набув у власність Спірну квартиру на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 02-24/10-16, виданого 24.10.2016 ТОВ «АН Естейт-Сервіс»/ [PERSON] , запис про що внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), ухваленого приватним нотаріусом Анохіною В.М., що підтверджується інформаційною довідкою (а.с. 214-219, т. 1). Чинним законодавством передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які закріплені, зокрема, в ст. 55 Конституції України, в ст. 16 ЦК України, в ст. 4 ЦПК України, однак, перелічені норми передбачають право на захист лише в разі порушення, невизнання, або оспорення прав. З огляду на те, що Позивач не є власником Спірної квартири, то суд не вбачає обставини порушення, невизнання або оспорення прав Позивача набуттям відповідачем ТОВ «АН Естейт-Сервіс» власності на Спірну квартиру та не вбачає підстав для витребування у відповідача ТОВ «АН Естейт-Сервіс» та передачі Позивачу Спірної квартири. З огляду на викладене, у вказаних позовних вимогах відсутній спір про право, а тому справа в цій частині підлягає закриттю. Позивач просить повернути йому договори, які надані Відповідачу 1, згідно з Договором. Суд встановив, що відповідно до умов Договору, а саме п. 10 Договору, позивач передав Відповідачу на зберігання документи, що підтверджують право власності на Спірну квартиру. Згідно з ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 938 зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. З огляду на викладене, Відповідач 1 отримав на зберігання документи, що підтверджують право власності Позивача на Спірну квартиру, що визначено в умовах Договору, а оскільки строк зберігання не встановлено в Договорі, то Відповідач 1 зобов`язаний повернути документи на першу вимогу. Позивач не надав суду доказів того, що до Відповідача 1 була пред`явлена вимога про таке повернення, у зв`язку із чим відповідач не має обов`язку повернути вказані документи, тому звернення Позивача до суду з такою позовною вимогою є передчасним. З огляду на викладене, у вказаній позовній вимогі також відсутній спір про право, а тому справа в цій частині підлягає закриттю. Відповідно до п. 7 Договору (а.с. 10, т. 1) Спірна квартира залишається в користуванні Позивача, який вправі володіти і користуватися нею за цільовим призначенням. Частиною 1\~ст.\~391\~ЦК України\~встановлено,\~що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на те, що Позивач є законним власником Спірної квартири, то він має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Однак, оскільки позивач не надав доказів того, що йому чинять перешкоди у користування Спірною квартирою, позовна вимога про вселення є передчасною, тому справа в цій частині підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмету спору. Пунктом 1\~ч.\~1\~ст.\~255\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~своєю ухвалою\~закриває провадження\~у справі,\~якщо відсутній предмет спору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: partial