Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача яким, просить стягнути з останнього на свою користь грошову компенсацію у розмірі 13541грн.; стягнути на свою користь ? суми платежів за договором позики між ВАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» та [PERSON] у сумі 615,50грн. щомісячно до 01.01.2012, тобто 28313грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2016 за [PERSON] та позивачем визнано право власності по ? частини квартири [ADDRESS]. Під часу шлюбу, зареєстрованого 06.07.1996, між позивачем та ВАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» 15.12.2008 укладений договір позики, відповідно до якого завод передав позивачу грошові кошти у розмірі 177304грн. для придбання вищевказаної квартири та згідно умов договору, позика повертається шляхом щомісячного утримання заводом з заробітної плати боржника 1231грн. В забезпечення виконання договору позики, 15.12.2008 між [PERSON] та заводом укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] поручилася перед кредитором відповідати за виконання взятих на себе зобовязань [PERSON] В забезпечення виконання зобовязань за договором позики між позивачем та заводом також укладений договір іпотеки. Далі, 23.12.2008 укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири між позивачем та ВАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» за суму 192304грн. Позивач з 23.12.2008 самостійно відраховував кожний місяць зі своєї заробітної плати по 1231грн. 12.03.2015 шлюб між сторонами розірваний, між тим позивач продовжував сплачувати позику самостійно. Таким чином, після розірвання шлюбу з 01.04.2015 по 01.02.2017 позивач за договором позики сплатив 27082грн., залишилось сплачувати 46 місяців, тобто 56626грн. Оскільки відповідач має у власності ? частину квартири, то повинна сплатити компенсацію в розмірі 13541грн., а також на майбутнє за договором позики 28313грн., тобто по 615,50грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач, його представник підтримали викладені вище обставини та вимоги позову, просять його задовольнити. Відповідач вимоги позову повністю не визнала, надала письмові заперечення. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, встановлено, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.07.1996, який розірвано 24.03.2015 за рішенням суду. Під часу шлюбу, між позивачем та ВАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» 15.12.2008 укладений договір позики, відповідно до якого завод передав позивачу грошові кошти у розмірі 177304грн. для придбання квартири [ADDRESS]. Згідно п. 6 договору позики, позика повертається шляхом щомісячного утримання заводом з заробітної плати боржника 1231грн. В забезпечення виконання договору позики, 15.12.2008 між [PERSON] та ВАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] поручилася перед кредитором відповідати за виконання взятих на себе зобовязань [PERSON] В забезпечення виконання зобовязань за договором позики між позивачем та ВАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» укладений договір іпотеки. 23.12.2008 укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири між позивачем та ВАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» за суму 192304грн. Такі обставини підтверджено копіями рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.03.2015, договору займу від 15.12.2008, договору поруки від 15.12.2008, іпотечного договору від 23.12.2008, договору купівлі-продажу квартири від 23.12.2008 (а.с.6, 10-14). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2016 за [PERSON] та [PERSON] визнано за кожним право власності по ? частини квартири [ADDRESS] в порядку розподілу спільного майна подружжя. Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 21.06.2016, рішення Московського районного суду м. Харкові від 11.05.2016, залишено без зміни (а.с.7-9). Далі, встановлено, що позивач здійснював погашення боргу кожного місяця по 1231грн. за договором позики від 15.12.2008, сума залишку станом на 01.10.2017 становить 48030грн., що вбачається із довідок ПАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» від 27.08.2015 та 04.10.2017 (а.с.15, 41). Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Отже, вищенаведене свідчить про те, що сторони, незалежно від припинення шлюбу, мають рівні права та обовязки щодо погашення кредиту. Як встановлено вище, позивачем після розірвання шлюбу з 01.04.2015 по 01.02.2017 сплачено суму кредиту в розмірі 27082грн., тому позивач має право на компенсацію з боку відповідача половини сплаченої суми кредиту, тому такі вимоги позову суд вважає обґрунтованими і є підстави для задоволення. Між тим, суд відмовляє позивач у задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача щомісячно по 615,50грн., тобто половину суми боргу і до 01.01.2021, як майбутні платежі за договором позики від 15.12.2008. Так, судом встановлено, що договір позики укладався між [PERSON] та ВАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря», за договором поруки, укладеним між ВАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» та [PERSON], остання відповідає перед кредитором за виконання боржником взятого зобовязання. Відповідно до правил ст.. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того на що вона розраховувала при укладанні договору. Далі, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст.ст. 553, 554 ЦК України). Отже, аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача щомісячно суми боргу, фактично несе за собою зміни у договорі позики при відсутності для цього належних умов та доказів, тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позову в цієї частині. Інші доводи, викладені у запереченнях відповідача, не спростовують висновків суду. Відповідно до правил ст.. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, суд стягує з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial