Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму витрат, повязаних з його утриманням в навчальному закладі, у розмірі 151942,22 гривень та суму судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що [PERSON] проходив навчання та військову службу на факультеті військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «Харківській політехнічний інститут» (переформований у Військовий інститут танкових військ НТУ «ХПІ») на посаді курсанта з 27 серпня 2016 року по 20 грудня 2017 року. Відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, 27 серпня 2016 року між Міністерством оборони України в особі начальника факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» з відповідачем був укладений контракт про проходження військової служби строком на термін навчання (5 років), яким останній зобовязався продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше пяти років після закінчення навчання. 20 грудня2017 року контракт про проходження військової служби був достроково розірваний через небажання [PERSON] продовжувати навчання. Відповідач відмовився від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, у звязку з чим відповідач був відрахований з числа курсантів. Позивачем відповідно до вимог «Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» затвердженогоПостановою КМУ №964 від 12 липня 2006 рокута «Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та звязку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України №419/831/240/605/537/219/534 від 16 липня 2007 року були розраховані фактичні витрати, повязані з утриманням відповідача на факультеті з дня його зарахування по день його виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 151942,22 гривень. Добровільного відшкодування зазначених витрат на даний час відповідач не здійснив. 23.03.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 12.04.2018 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча завчасно надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступних висновків. 27 серпня 2016 року між Міністерством оборони України в особі начальника Факультету військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» [PERSON] та [PERSON] укладений контракт про проходження останнім військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобовязання проходити військову службу (навчання) на факультеті військової підготовки мені Верховної Ради України Національного технічного університету «ХПІ» протягом строку контракту відповідно до вимог, що регулюють порядок проходження військової служби. Витягом з Наказом начальника факультету військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» [PERSON] №397 від 26.07.2016 року старшого солдата з/к [PERSON] зараховано за контрактом на навчання на перший курс навчання. Витягом з Наказом начальника факультету військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» [PERSON] №194 від 29.08.2016 та з 27 серпня 2016 року зараховано в списки особового складу факультету на продовольче забезпечення з вечері 29 серпня 2017 року. 13.11.2017 року [PERSON] звернувся до начальника курсу з рапортом про відрахування з числа курсантів 124 навчальної групи через небажання продовжувати навчання. Наказом начальника факультету військової підготовки НТУ «ХПІ» (по стройовій частині) №301 від 20.12.2017 року солдат [PERSON] курсант 2-го курсу за спеціальністю «Озброєння та військова техніка» був відрахований з числа курсантів. Згідно п. 1 зазначеного контракту у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу відповідач зобовязаний відшкодувати Міністерству Оборони України витрати, повязані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання). Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, однією з підстав для дострокового припинення (розірвання) контракту про навчання курсантом вищого військового навчального закладу, є відмова від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення навчання. Пунктом 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству Оборони України та іншимцентральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964. Зазначений Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом пяти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостоїстатті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу»витрат, повязаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Так, відповідно до п. 3 зазначеного Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Позивачем наданий до суду розрахунок витрат за проживання, з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, та довідка про нараховане грошове забезпечення, відповідно до яких сума витрат за період часу з серпня 2016 року по грудень 2017 року склала 151942,22 гривень. Розрахунок зазначених витрат здійснений відповідно до п.п. 5,6 зазначеного Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування тверджень та розрахунків позивача. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про відшкодування зазначених витрат у добровільному порядку. Відповідно до п.7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Таким чином, виходячи з умов контракту та враховуючи наведені правові норми, [PERSON]А повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування витрат, повязаних з його утриманням на факультеті. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, судовий збір, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved