Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного [PERSON] товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором №845/1-27/17/1/8-034 від 21 липня 2008 року у розмірі 45569,84 доларів США, а також судові витрати у розмірі 17829,39 грн.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21 липня 2008 року [PERSON] - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали Кредитний договір №845/1-27/17/1/8-034. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та змінено найменування (назви) Банку на Публічне Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Загальними Зборами Акціонерів 26 квітня 2018 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) Банку з Публічного акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником всіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Відповідно до п. 1.1 вказаного кредитного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50610,00 доларів США. Свої зобовязання позивач виконав, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 17\~149 доларів США. У порушення умов Договору, відповідач [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.05.2018 року має прострочену заборгованість у розмірі 45569,84 доларів США. З наведених підстав та виходячи з приписів ст. ст. 11, 509, 525, 526, 549, 553, 554, 623, 624, 625 Цивільного кодексу України позивач звернувся з даним позовом до суду . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2018 провадження у справі за позовом Публічного [PERSON] товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відкрито, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] товариства «Укрсоцбанк» - [PERSON], який діє на підставі довіреності № 02-03/2639 від 16.08.2018 року надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі , а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення . Відповідач у судове засідання не зявилася повторно, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Відзив не надала, також будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій\~статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2008 року [PERSON] - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали Кредитний договір №845/1-27/17/1/8-034. Відповідно до п. 1.1 вказаного кредитного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50610,00 доларів США. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та змінено найменування (назви) Банку на Публічне Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Загальними Зборами Акціонерів 26 квітня 2018 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) Банку з Публічного акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником всіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом , а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно частини першою статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першою статті 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Свої зобовязання позивач виконав, надавши грошові кошти відповідачу у сумі 17\~149 доларів США. В зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору утворилась заборгованість у розмірі 45569,84 доларів США. Згідно положень кредитного договору позивач звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про усунення порушень щодо повернення заборгованості (Вих. № 2101 від 18.05.2018 року). Доказів спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не надано. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №845/1-27/17/1/8-034 від 21 липня 2008 року у розмірі 45569,84 доларів США. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При предявленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 17829,39 гривень, що підтверджується платіжними дорученням № [NUMBER] від 23 травня 2018 року. Враховуючи те, що позов [PERSON] товариства «Укрсоцбанк» задоволено повністю, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 17829,39 гривень.

Outcome: approved