Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про встановлення порядку користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначив, що він є власником частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Співвласником спірної квартири є брат позивача - [PERSON] Оскільки квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, позивача позбавлено можливості розпорядитися майном на свій розсуд без згоди відповідача. На теперішній час позивач бажає продати належну йому частину квартири, однак у добровільному порядку встановити порядок користування квартирою відповідач відмовляється. Вважає, що таким чином відповідач порушує його права як співвласника квартири, з його вини позивач не має можливості розпорядитися належною йому часткою квартири на свій розсуд. Позивач просить суд: встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], надавши у користування: позивачу - житлову кімнату 5 площею 12,5 кв.м, відповідачу - житлову кімнату 8 площею 13,00 кв.м та лоджу площею 1,8 кв.м; у загальному користуванні залишити коридор 1 площею 5,0 кв.м, кухню 4 площею 7,6 кв.м, ванну кімнату 3 площею 2,0 кв.м, вбиральню 2 площею 1,1 кв.м, кладову 6 площею 0,3 кв.м, балкон площею 0,8 кв.м, житлову кімнату 7 площею 17,7 кв.м., кладову 9 площею 0,6 кв.м. Позивач у судове засідання не з'явився,у заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судовому засіданні відповідач присутній не був, внаслідок чого справа розглянута в порядку ст.224 ЦПК України. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є квартира [ADDRESS], загальною площею 62,4 кв.м, житловою площею - 43,2кв.м, що знаходиться на третьому поверсі дев'ятиповерхового будинку. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло позивачу, відповідачу та [PERSON] належало у рівних частинах по 1/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.19-20) Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом [PERSON] та [PERSON] належать по 1/6 частки квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] (а.с.5-6). Таким чином, на теперішній час сторонам належить по ? частки квартири [ADDRESS]. Як вбачається з технічного паспорту вищезазначена квартира складається з кімнати «літ.5» загальною площею 12,5 кв.м.; кімнати «літ.7» загальною площею 17,7 кв.м.; кімнати «літ.8» загальною площею 13,0 кв.м.; кухні «літ.4» площею 7,6 кв.м.; вбиральні 1,1 кв.м.; ванної кімнати площею 2,0 кв.м.; коридору «літ.1» загальною площею 5,0 кв.м., вбудованих шаф площами 0,3 кв.м та 0,6 кв.м, балкону площею 0,8 кв.м та лоджі 1,8 кв.м (а.с.21-22). Відповідно до висновку експертного дослідження від 23.07.2014 року першому власнику на 1/2 частку пропонується виділити у користування житлову кімнату 5 площею 12,5 кв.м, вбудовану шафу 6 площею 0,3 кв.м, балкон площею 0,8 кв.м., частину кімнати 7 площею 9,75 кв.м, другому власнику надати у користування житлову кімнату 8 площею 13,0 кв.м, частину житлової кімнати 7 площею 7,95 кв.м, вбудовану шафу 9 площею 0,6 кв.м, лоджію площею 1,8 кв.м; у загальному користуванні співвласників залишити коридор 1 площею 5,0 кв.м, кухню 4 площею 7,6 кв.м, ванну кімнату площею 2,0 кв.м, вбиральню 2 площею 1,1 кв.м. (а.с.11-14) Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Аналогічні положення закріплено й у ст. 150 Житлового Кодексу України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. При спільній часткові власності кожному із співвласників, як це зазначено у ч. 1 ст. 356 ЦК України належить частка в праві власності на спільний об'єкт у цілому. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно із п.14 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону.

Outcome: approved