Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 1469,02 гривень та судові витрати у розмірі 243,60 гривень. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що 19 липня 2005 року між АК «Харківобленерго» та [PERSON] був укладений договір про користування електричною енергією, відповідно до умов якого позивач зобов'язався постачати електричну енергію відповідачу за адресою: [ADDRESS], а відповідач, у свою чергу, взяв на себе зобов'язання повністю та своєчасно сплачувати комунальні послуги. Однак станом на 08 грудня 2014 року відповідно до показання приладу обліку електроенергії у відповідача існує заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 1469,02 гривень. Зазначена сума споживачем електроенергії не сплачена, у зв'язку з чим позивач змушений звертатися до суду. Представник позивача Бурдюг С.М., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідача у судове засідання ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, викликався у судове засідання шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей АДБ УМВС в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України, як вбачається зі зворотного поштового повідомлення про неможливість вручення судової повістки, зазначена кореспонденція не була отримана відповідачем за місцем реєстрації та була повернута на адресу у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до положень ст.ст. 76-77 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. 19 липня 2005 року між АК «Харківобленерго» та [PERSON] укладений договір про користування електричною енергією за адресою: Харківська область, Харківський район, [ADDRESS], відповідно до умов якого енергопостачальник взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт з гарантованим рівнем надійності, а споживач, у свою чергу, сплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором. Статтею 1 ЗУ «Про електроенергетику» передбачено, що фізична особа, що використовує енергію для власних потреб на підставі договору є споживачем електричної енергії. Згідно статті 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, поставкою та використанням енергії, регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, зокрема «Правилами користування електричною енергією для населення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року. Дані нормативні акти, в яких визначені права, обов'язки та відповідальність сторін, обов'язкові як для енергопостачальника, так і для споживача електроенергії. Зокрема п.п. 20, 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357, встановлено обов'язок споживача оплачувати спожиту електричну енергію. Тарифи на електроенергію, що відпускається населенню затверджені Постановобю Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №749 від 23 травня 2014 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №164 від 23 жовтня 2014 року. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання з оплати електроенергії, не сплачував спожиту електричну енергію, в результаті чого станом на 08 грудня 2014 року виникла заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 1469,02 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості від 29 січня 2015 року, наданою позивачем. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 1469,02 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь АК «Харківобленерго» судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved