Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті матері позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для їх обслуговування, розміром 1 776 м. Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом, спадщину прийняла шляхом подачі відповідної заяв до державного нотаріуса, однак нотаріус відмовив позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вище зазначене нерухоме майно, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті матері. За вказаних обставин просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з: житлового будинку «А», площею 53,5 кв.м.; прибудови «а», площею 25,2 кв.м.; тамбуру «а1», площею 4,7 кв.м.; сараю «Б», площею 27,6 кв.м.; сараю «В», площею 21,2 кв. м.; гаражу «Г», площею 26,3 кв.м.; підвалу з шийкою «Д», площею 4,3 + 7,1 кв.м.; літньої кухні «Е», площею 23,7 кв.м.; сараю «Ж», площею 8,6 кв.м.; вбиральні «З», площею 1,6 кв.м.; огорожі 1-2; споруди 3-І та земельної ділянки, для їх обслуговування, розміром 1 776 м. Позивач в судове засідання про дату, час і місце судового розгляду оповіщений належним чином у встановленому порядку, не з'явився, про причини неявки, їх поважність не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання представник Василівської сільської ради Каховського району не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої - позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що [INFO] року, померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 10 лютого 2007 року зроблено актовий запис за № 71. Згідно договору купівлі-продажу укладеного, 26 серпня 1983 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (далі - покупець), покупець придбала належний продавцю на праві приватної особистої власності житловий будинок з господарськими приміщеннями, розташований в [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці присадибних земель радгоспу імені Карла Маркса (а.с. 8). З виданої довідки Василівською сільською радою Каховського району від 27 лютого 2013 року слідує, що на підставі рішення виконкому № 62 від 15 серпня 2000 року «Про присвоєння нумерації будинків», нумерація належного [PERSON] житлового будинку змінена на [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до технічного паспорту виготовленого станом на 04 квітня 2013 року, об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS], складається з: житлового будинку «А», площею 53,5 кв.м.; прибудови «а», площею 25,2 кв.м.; тамбуру «а1», площею 4,7 кв.м.; сараю «Б», площею 27,6 кв.м.; сараю «В», площею 21,2 кв. м.; гаражу «Г», площею 26,3 кв.м.; підвалу з шийкою «Д», площею 4,3 + 7,1 кв.м.; літньої кухні «Е», площею 23,7 кв.м.; сараю «Ж», площею 8,6 кв.м.; вбиральні «З», площею 1,6 кв.м.; огорожі 1-2; споруди 3-І. Розташований на земельній ділянці, площею 1 776 м. (а.с. 16 - 18). Як слідує з довідки виданої комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації» від 26 лютого 2013 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], всупереч вимогам закону не зареєстрований (а.с. 10). Відповідно до заповіту від 17 серпня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори Корня Т.І., [PERSON] заповідала: [PERSON], всю належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] та житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку [ADDRESS]; [PERSON], [PERSON], [PERSON] все інше її майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і що на день її смерті буде належати і на що вона за законом матиме право (а.с. 4). Постановою державного нотаріуса Гладушко К.В. від 24 квітня 2013 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 162/2007, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася дочка померлої [PERSON] Свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Підставою для відмови у видачі свідоцтва слугувало те, що заявником не надано нотаріусу жодного правовстановлюючого документу на житловий будинок щодо належності його спадкодавцю (а.с. 7). Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадщина приймається шляхом подання заяви про прийняття спадщини, особисто спадкоємцем (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілько спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч. 1 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вище наведені норми цивільного права, вбачає, що відповідно до законодавства, яке було чинне на час набуття права власності на житловий будинок спадкодавцем, а саме Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, передбачалася державна реєстрація права власності, проте виникнення права власності на будинок не залежала від державної реєстрації. Суд приходить до висновку про те, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS], правомірно з дотриманням вимог законодавства, що діяло на час виникнення права власності. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів (ст.ст. 11, 60 ЦПК України). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у зв'язку з неможливістю оформлення позивачем права власності на житловий будинок, що належав померлій на праві власності, порушуються його законні права та інтереси, як спадкоємця, які підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок. Вбачає правомірність набуття права власності [PERSON] на спадкове майно - житловий будинок. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачем дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами. Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування земельної ділянки суд зазначає, що відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленума Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Оскільки під час судового розгляду позивачем не надано доказів на підтвердження набуття права власності спадкодавця на вказану земельну ділянку, у зв'язку з чим неможливо встановити чи входить замельна ділянка до спадкого майна, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial