Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності. В позовній заяві (а.с. 2 - 7) викладено наступну позицію. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу № 2247, укладений між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого позивач набув право власності на 135/200 частин вищевказаного будинку, був посвідчений 21 серпня 1997 року товарною біржею «ІЗУМРУД». Право власності позивач на будинок в цілому зареєстроване у встановленому порядку. Через відсутність нотаріального посвідчення указаного договору державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу в посвідченні договору купівлі-продажу будинку. За наведених обставин позивач просив визнати за ним право власності на 135/200 часток будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відзив на позов не надходив. В підготовче засідання позивач, представник відповідача не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином у встановленому порядку - подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідно до змісту указаних заяв, позивач на задоволенні позову наполягала, представник відповідача - позов визнав. Судом ухвалено про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи. Судом встановлено, що 25 квітня 1979 року народним судом м. Каховка ухвалене рішення (а.с. 15), яким визнано право власності [PERSON] на 35/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 65/100 часток указаного нерухомого майна. 21 серпня 1997 року між [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладений договір купівлі-продажу 135/200 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Указаний договір зареєстрований на Херсонській товарній біржі «ІЗУМРУД» за № 2247. 03 листопада 1997 року проведено державну реєстрацію права власності набувача за вказаним договором. 12 липня 2016 року Каховським міськрайонним судом ухвалене рішення (а.с. 36 - 40), яким визнано недійсним договір № 17 купівлі-продажу садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON] (продавцем, від імені якого діяла [PERSON]) та [PERSON] (покупцем), зареєстрований на товарній біржі «ІЗУМРУД». Указаним рішенням та ухваленим за результатами його перегляду рішенням апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року (а.с. 41 - 43) встановлено порушення права власності [PERSON] на вищезазначений житловий будинок. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13), 23 жовтня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу № 2247, виданого 21 серпня 1997 року Херсонською товарною біржею «ІЗУМРУД», рішення народного суду м. Каховка від 25 квітня 1979 року, рішення Каховського міськрайонного суду від 12 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року, проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. 16 листопада 2017 року державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - посвідченні договору купівлі-продажу, житлового будинку садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Підтверджуються указані обставини постановою (а.с. 12). Підставою відмови є недодержання вимог ст. 227 ЦК України 1963 року щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 21 серпня 1997 року № 2247, зареєстрованого на товарній біржі «ІЗУМРУД». Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Як встановлено ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Договір від 21 серпня 1997 року не містить умов, які б суперечили закону, сторонами договору оспорений не був. Закон, на час укладення договору, не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання цього договору на товарній біржі. Указаний правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Суд вважає, що наявність суб'єктивного права власності [PERSON] на 135/100 часток будинку доказово підтверджена - це підставою для визнання цього права.

Outcome: approved