Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на навчання за період з 2011 року по 2017 рік у розмірі 76833,00 грн.; суму виплаченої стипендії за період з 2011 року по 2017 рік у розмірі 34703,19 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн.. В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідач 05 липня 2011 року була зарахована до Одеського Національного медичного університету на спеціальність «педіатрія», уклав угоду №52 про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти. У 2017 році [PERSON] закінчив Університет та був направлений комісією по розподілу для проходження інтернатури та подальшого працевлаштування відповідно до державного замовлення до комунального закладу «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації у якості лікаря-ортопеда-травматолога дитячого. До проходження інтернатури та подальшого відпрацювання встановленого законодавством трирічного терміну відповідач мав приступити з 01.08.2017 року. У липні 2018 року, під час проведення Державною аудиторською службою України ревізії фінансово-господарської діяльності Одеського національного медичного університету за період з 01.05.2015 року по 01.06.2018 року, шляхом співставлення списків відрахованих студентів та документів, що підтверджують працевлаштування, встановлено факти неприбуття випускників, які навчалися за державним замовленням, до інтернатури, до місця розподілу за державним замовленням, звільненням за невиконання навчальних планів. А саме: неприбуття до інтернатури у 2017 році в тому числі й випускника [PERSON] .. Відповідно до розрахунків економічного відділу Університету, за весь період з 2011 рік по 2017 рік сума витрат на навчання у розмірі 76833,00 грн.; виплачена стипендія за період з 2011 року по 2017 рік складає 34703,19 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 липня 2011 року [PERSON] був зарахована до Одеського Національного медичного університету на спеціальність «педіатрія», уклала угоду № 52 про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти. У 2017 році [PERSON] закінчив Університет та був направлений комісією по розподілу для проходження інтернатури та подальшого працевлаштування відповідно до державного замовлення до комунального закладу «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації у якості лікаря-ортопеда-травматолога дитячого. До проходження інтернатури та подальшого відпрацювання встановленого законодавством трирічного терміну відповідач мав приступити з 01.08.2017 року. У липні 2018 року, під час проведення Державною аудиторською службою України ревізії фінансово-господарської діяльності Одеського національного медичного університету за період з 01.05.2015 року по 01.06.2018 року, шляхом співставлення списків відрахованих студентів та документів, що підтверджують працевлаштування, встановлено факти неприбуття випускників, які навчалися за державним замовленням, до інтернатури, до місця розподілу за державним замовленням, звільненням за невиконання навчальних планів. А саме: неприбуття до інтернатури у 2017 році в тому числі й випускника [PERSON] .. Укладаючи угоду з вищим навчальним закладом про надання освітніх послуг за державним замовленням, особа (абітурієнт) бере на себе відповідні зобов`язання, які випливають із вимог нормативно-правових актів в даній сфері і передбачені самими угодами про надання освітніх послуг, а саме зобов`язання після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менш ніж три роки (замість чого отримують вищу освіту безкоштовно). Вступаючи, на навчання за державним замовленням та укладаючи відповідну угоду, особа-абітурієнт є обізнаною із фактом необхідності проходження інтернатури та відпрацювання певного строку після закінчення навчання. Відповідно до п. 1.1 Положення Міністерства охорони здоров`я України про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів спеціалізація (інтернатура) є обов`язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюєтеся кваліфікація лікаря (провізора) спеціаліста певного фаху. Інтернатура проводитися в очно-заочній формі навчання на кафедрах медичних (фармацевтичних) вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів і закладів медичної (фармацевтичної) післядипломної освіти (надалі вищих закладів освіти) та стажування в базових установах і закладах охорони здоров`я (п. 1.4 Положення). Відповідно до п. 2.2.5, Угоди № 52, студент зобов`язуєтеся прибути після закінчення університету на місце працевлаштування за направленням МОЗ України і відпрацювати не менше 3 років після закінчення інтернатури. В разі відмови - випускник повинен відшкодовувати до державного бюджету повну вартість навчання, у встановленому порядку. Відповідно до п. 5.1 Угоди № 52, за невиконання або неналежне виконання умов даної Угоди сторони несуть майнову громадянську відповідальність у відповідності з діючим законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про вищу освіту» фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень. Відповідно до ч. 2 ст.34 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», одним з основних важелів здійснення державної політики у сфері науково-технічної діяльності є бюджетне фінансування. На виконання Указу Президента від 23 січня 1996 року №77 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», в редакції Указу Президента від 16 травня 1996 року №342, відповідно до ст. 65 Закону України «Про вищу освіту» та ст. 197 Кодексу законів про працю України було розроблено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 22 серпня 1996 року № 992. Пунктом 4 вищенаведеного Порядку визначено, що керівники навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду. Відповідно до п. 8 Порядку, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом, після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (п. 14 Порядку). Зазначені положення нормативно-правових актів, щодо відшкодування випускниками вартості навчання в разі неприбуття (не відпрацювання впродовж трьох років за місцем розподілу) закріплені також Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року №367 «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням». Відповідно до розрахунків економічного відділу Університету, за весь період з 2011 рік по 2017 рік сума витрат на навчання [PERSON] (без урахування стипендіального фонду) складає 76833,00 грн.. Згідно з розрахунками Університету за період навчання з 2011 року по 2017 рік відповідачу була виплачена стипендія у розмірі 34703,19 грн. Доказів на спростування даного розрахунку суду не надано. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та задовольняє їх у повному обсязі. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved