Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем була заподіяна в результаті ДТП матеріальна шкода, яку було відшкодовано позивачем на користь потерпілого, але відповідач, як страхувальник, у визначеному актами цивільного законодавства порядку не повідомив страховика про настання страхового випадку, а тому просить суд стягнути в порядку регресу суму сплаченого на користь потерпілого відшкодування. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просить суд відмовити в його задоволенні, так як позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів щодо неповідомлення страхувальником страховика про настання події страхового випадку. Після ДТП, подія якої та вина у спричиненні шкоди в результаті ДТП визнається представником відповідача, відповідач годину намагався зателефонувати до страховика, згодом йому це вдалося та він повідомив про настання події страхового випадку. Після ознайомлення на Інтернет-форумі про необхідність повідомити письмово про настання страхової події, відповідачем за встановленою формою було складене таке повідомлення та направлено поштою страховику. У змісті договору, який складений у вигляді страхового полісу, відсутні зобов'язання страхувальника повідомляти страховика про настання події страхового випадку протягом 3-х днів, також відповідач не ознайомлений із відповідними положеннями актів цивільного законодавства, якими передбачений обов'язок останнього здійснити таке повідомлення. Інша особа, учасник ДТП, вчасно здійснило таке повідомлення. Представником відповідача не вважається укладений договір страхування недійсним, визнається факт заподіяння шкоди та вини в цьому відповідача, вважає дії страховика неправомірними, але претензій до страхової компанії не має. Доказів щодо обґрунтування наданих представником відповідача у судовому засіданні заперечень надано не було. В судовому засіданні були досліджені докази: - копія полісу АВ/3487150, що підтверджує факт укладення між сторонами по справі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; - копія постанови Світловодського міськрайонного суду від 29.10.2013 р. у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, згідно якою останнього було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди; - копія страхового акту № 2861-ЦВ; - копія розрахунку суми страхового відшкодування; - копія письмової вимоги страховика про відшкодування шкоди страхувальником; - копія повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу, письмової вимоги; - копія заяви від 09.09.2013 р. гр. [PERSON] про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування; - копія довідки ДАЇ про ДТП; - копія висновку автотоварознавчого дослідження № 08/427/13; - копія протоколу огляду транспортного засобу № 09/427/13 з фототаблицею; - копія калькуляції вартості ремонту транспортного засобу; - копії паспорту та посвідчення водія [PERSON]; - копія акту виконаних робіт щодо ремонту ТЗ; - копія платіжного доручення № 505 від 25.03.2014 р. про перерахування [PERSON] 32802,02 грн. відшкодування заподіяної страховим випадком матеріальної шкоди. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні було встановлено, що 06.09.2013 р. в м. Полтава на вулиці Сінна о 14:00 год. з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, учасником якої був відповідач [PERSON] та потерпілий [PERSON] Між сторонами по справі 06.12.2012 р. був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідач, у порушення ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомив страховика про настання страхового випадку за участю транспортного засобу під керуванням страхувальника. В судовому засіданні було встановлено, що позивач по справі, згідно поданої заяви про повідомлення про настання страхового випадку та відшкодування шкоди від потерпілого [PERSON], платіжного доручення № 505 від 25.03.2014 р., здійснив страхову виплату останньому в сумі 32802,02 грн. Встановлені у судовому засіданні правовідносини відповідають ст. ст. 979 - 981 ЦК України та ст. ст. 5 - 6, 16 Закону України «Про страхування», ст. ст. 2, 3, 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до умов договору та ст. ст. 988, 990 ЦК України, ст. ст. 8 - 9, 20, 25, Закону України «Про страхування», ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому [PERSON] позивачем була здійснена страхова виплата у розмірі 32802,02 грн. - розмір матеріальної шкоди, заподіяної транспортному засобу потерпілого. Згідно довідок органів ДАЇ та постанови по справі про адміністративне правопорушення, винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди особою є відповідач, та ця подія сталася внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу під керування останнього. А тому, у відповідності до ч. 2, ст. 1187 ЦК України, відповідач повинен нести цивільну відповідальність за шкоду, яку було заподіяно джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Безпідставним та необґрунтованим є ствердження представника відповідача про належне повідомлення страховика про настання страхової події, так як жодних належних та допустимих доказів щодо цього суду надано не було. Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги щодо відшкодування сплаченої страховиком суми страхової виплати, відповідно до ст. ст. 4, 11, 15, 16, 22 ЦК України підлягають задоволенню, а цивільне право - захисту. Судові витрати по справі повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: approved