Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 12077 гривень 39 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 квітня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір про встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором, за умовами якого отримав у розмірі 4818 гривень 60 копійок. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Сторони, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не зявились, але просять справу розглядати без їх участі; представник позивача вимоги підтримує; представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у звязку з пропуском строків давності. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] „ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором, за умовами якого отримав кредит у розмірі 4818 гривень 60 копійок. 30 квітня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів назву Закритого акціонерного товариства [PERSON] „ПриватБанк було змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк. Зазначені обставини підтверджуються копіями заяви від 16 квітня 2007 року (а.с. 12), Умов та правил надання банківських послуг (надалі Умови, а.с. 13-18), довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) серії АА №241170 (а.с. 20), Банківської ліцензії №22 від 05 жовтня 2011 року й Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809 (а.с. 22), та Статуту (нова редакція) Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (а.с. 23). Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з таких міркувань. Згідно пункту 6.5 Умов клієнт (відповідач по справі) зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, визначених договором. При порушенні клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову (пункт 8.6 Умов). Пунктом 9.12 Умов визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором б\\н від 16 квітня 2007 року (а.с. 7-11) сума заборгованості відповідача за кредитом станом на 30 вересня 2015 року становить 17353 гривні 09 копійок, в тому числі: 4818 гривень 60 копійок заборгованість за кредитом; 12293 гривні 54 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; 240 гривень 95 копійок - заборгованість за пенею та комісією. Судовим наказом Народицького районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2008 року №2п-12/08 (а.с. 6) з відповідача було стягнуто заборгованість за зазначеним вище договором в сумі 6327 гривень, а тому, остаточний залишок заборгованості станом на 30 вересня 2015 року, визначеної позивачем, становить 12077 гривень 39 копійок. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача про наявність заборгованості за кредитом, суд дійшов переконання, що позивач має законне право вимагати стягнення заборгованості, передбаченої договором. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач просив застосувати строк позовної давності. Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена скорочена позовна давність в один рік. Відповідно до пункту 5.4 Умов строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Згідно довідки позивача №30.1.0.0/2-20170110/1473 від 10.01.2017 року (а.с. 104) позивач отримав картку №4149605352419212, яка мала термін дії до останнього дня квітня 2013 року. З розрахунку заборгованості за договором (а.с. 7-11) вбачається, що відповідач порушив термін сплати платежів більше ніж на 120 днів, припинивши погашення за наданим кредитом з 23 жовтня 2007 року, тобто, у позивача право на стягнення фіксованої суми штрафу виникло не пізніше 24 квітня 2008 року. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що позивач звернувся до суду 27 жовтня 2015 року, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, які були нараховані після 27 жовтня 2012 року, тобто, на суму 8624 гривні 79 копійок (4818 гривень 60 копійок + 3565 гривень 19 копійок (12293 гривні 54 копійки 8728 гривень 35 копійок) + 241 гривня) й заборгованості за процентною складовою штрафу на суму 431 гривня 24 копійки (8624 гривні 79 копійок х 0,05), а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення зазначених видів заборгованості за решту періоду та в частині стягнення фіксованої суми штрафу - слід відмовити у звязку зі спливом позовної давності. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1218 гривень, а тому, в порядку статті 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам (74,98%) в сумі 913 гривень 26 копійок.

Outcome: partial