Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з останньої заборгованість у розмірі 11 954,17 гривень. Позивач посилається на той факт, що згідно укладеного договору від 04.09.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між [PERSON] та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] станом на 01.01.2019 року має заборгованість 11 954,17 грн., яка складається з наступного: - 3077,80 грн. нараховано відсотків за користування за користування кредитом; - 7830,93 грн. нараховано пені; а також, штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 545,44 грн. штраф (процентна частина). Крім того, Позивач зазначає, що судом в процесі перевірки відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, [PERSON] проживає в КЗ ХОР «Ушкальський психоневрологічний будинок-інтернат» для чоловіків, оскільки являється інвалідом ІІ групи та згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 04.09.2014 року його визнано недієздатним з призначенням опікуна - [PERSON] . Позивач просить суд стягнути з Відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати, понесені при подачі позову. Представник Позивача за довіреністю в судовому засіданні був відсутній. Ним надано заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтверджує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом поштового повідомлення, яке було повернене до суду з позначкою «сплинув строк зберігання». Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно укладеного договору від 04.09.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості вбачається, що [PERSON] станом на 01.01.2019 року має заборгованість 11 954,17 грн. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 04.09.2014 року [PERSON] визнано недієздатним з призначенням опікуна - [PERSON] . Так, позивачем до суду була подана позовна заява про стягнення заборгованості з [PERSON] , оскільки вона була призначена опікуном [PERSON] . Однак, досліджуючи вказаний позов судом вбачається, що позивач не зазначив жодних доводів та правових підстав для його задоволення, не надав суду належних та допустимих доказів для підтвердження правомірності своїх позовних вимог, а тому такий позов є необґрунтованим. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст. 13 та 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладені норми закону [PERSON] мав би сплатити банку прострочену заборгованість разом із відсотками та неустойкою, що передбачені договором. Проте, рішенням суду від 04.09.2014 року [PERSON] визнано недієздатним. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Статтею 40 ЦК України передбачено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. За змістом ст.ст. 41, 60, 61, 63 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу). Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Як визначено у ст. 67 цього Кодексу опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Частиною 1 ст.1184 ЦК України визначено, що шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, не припиняється в разі поновлення її цивільної дієздатності. Оскільки кредитний договір між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладався до дня набрання законної сили судовим рішенням про позбавлення його дієздатності та призначення [PERSON] опікуном, то остання не може нести відповідальність за договірними зобов`язаннями [PERSON] , у цей період часу. Крім того, суд зазначає, що кредитна заборгованість не є шкодою, завданою недієздатною фізичною особою, в розумінні ЦК України Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на [PERSON] відповідальності за договірними зобов`язаннями [PERSON] перед банком за кредитним договором. За таких обставин позов АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed