Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що [PERSON] у період з 05 серпня по 25 червня 2015 року навчався в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Інститутом з [PERSON] були укладені контракти про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і навчального складу від 04 серпня 2011 року та від 18 квітня 2014 року на навчання у вищому закладі Держспецзв'язку. Після закінчення Інституту відповідач у період з 26 липня 2015 року по 11 липня 2016 року проходив службу в Держспецзвязку на посадах осіб начальницького складу та офіцерського складу. Наказом Державного центру кіберзахисту та протидії кібергзагрозам Дерспецзв'язку від 08 липня 2016 року № 51-ос «Про особовий склад» його було звільнено у запас Збройних Сил України на підставі пункту «е» ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу», через службову невідповідність. Остаточний грошовий розрахунок після закінчення Інституту з відповідачем було проведено по 11 липня 2016 року включно. Фактичні витрати з утриманням курсанта [PERSON] в Інституті, пов'язані з грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, за період з 05 серпня 2011 року по 25 червня 2015 року становлять 73 852,96 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Адміністрації Держспецзв'язку витрати, пов'язані з його утриманням в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» у період з 05 серпня 2011 року по 25 червня 2015 року у розмірі 73 852,96 грн. та судові витрати на користь Військової прокуратури Центрального регіону України у розмірі 1 600,00 грн. Прокурор військової прокуратури Київського гарнізону у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Адмінінстрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 04 серпня 2011 року між начальником Інституту спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» полковником [PERSON] та [PERSON] укладено Контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, відповідно до якого [PERSON] добровільно взяв на себе зобов'язання проходити службу по навчанню за контрактом курсантів (слухачів) спеціалізованих навчальних закладів на строк з 05 серпня 2011 року по 31 липня 2014 року. Відповідно до п. 1 ч. 3 Контракту, [PERSON] зобов'язався проходити службу в Держспезв'язку протягом п'яти років після закінчення навчання в Інституті Спецзв'язку НТУУ «КПІ». Згідно п. 2 ч. 3 Контракту, [PERSON] зобов'язався у разі звільнення із служби під час навчання або протягом п'яти років після закінчення навчання в Інституті Спезв'язку НТУУ «КПІ» добровільно відшкодувати витрати Держспецзв'язку, пов'язаних з його утриманням в Інституті Спецзв'язку НТУУ «КПІ» згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЗК «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України». 18 квітня 2014 року між начальником Інституту спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» полковником [PERSON] та [PERSON] укладено Контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, відповідно до якого [PERSON] добровільно взяв на себе зобов'язання проходити службу по навчанню за контрактом курсантів (слухачів) спеціалізованих навчальних закладів на строк з 21 червня 2014 року по 30 червня 2015 року. Відповідно до п. 3.2. ч. 3 Контракту, у випадку звільнення зі служби в Держспецзв'язку протягом навчання в Інституті з підстав, визначених пунктами 6, 8 і 9 ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» або у разі звільнення із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення Інституту, [PERSON] протягом року з дати виключення зі списків особового складу Держспецзв'язку зобов'язується відшкодувати витрати, пов'язані з його утримання в Інституті. 24 квітня 2015 року між Першим заступником Голови Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України генерал-майора Держспецзв'язку [PERSON] та [PERSON] укладено Контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, відповідно до якого [PERSON] добровільно взяв на себе зобов'язання проходити службу за контрактом осіб рядового і навчального складу на строк п'ять років, починаючи з 26 червня 2015 року по 26 червня 2020 року. Згідно п. 3.2. ч. 3 Контракту, [PERSON], у випадку звільнення зі служби в Держспецзв'язку через небажання продовжувати службу або недисциплінованість, також з підстав, визначених ч. 9 ст. 11 ЗУ «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації» та ч. 10 ст. 25 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу», або у разі звільнення із зазначених підстав протягом п'яти років, у добровільному порядку відшкодувати витрати пов'язані з його утримання в ІСЗЗІ НТУУ «КПІ», у трок, що не перевищує один рік з дня його виключення зі списків особового складу Держспецзв'язку. 03 грудня 2015 року між начальником Державного центру кіберзахисту та протидії кіберзагрозам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України [PERSON] та [PERSON] укладеного контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України на посадах осіб офіцерського складу, відповідно до якого [PERSON] добровільно взяв на себе зобов'язання протягом строку дії цього Контракту проходити військову службу на посадах осіб офіцерського складу на строк два роки у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року. Відповідно до Витягу з наказу № 51-ос Державного центру кіберзахисту та протидії кіберзагрозам від 08 липня 2016 року, старшого лейтенанта [PERSON], звільнено з військової служби на підставі частини 8 та за пунктом «е» частини 6 статті 26 (через службову невідповідність) у запас Збройних Сил України. Як вбачається із Аркуша бесіди від 30 червня 2016 року, [PERSON] у добровільному порядку відшкодовувати витрати відмовився, у зв'язку з припиненням другого контракту. Згідно Довідки-розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] у вищому навчальному закладі Держспецзвязку - Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» № 134 від 16 липня 2015 року, загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов'язаних з утримання курсанта [PERSON] за період з 05 серпня 2011року по 25 червня 2015 року становить 73 852,96 грн. 20 вересня 2016 року [PERSON], на адресу [ADDRESS], надіслано вимогу № 25/17-2774 щодо перерахування державному закладу «Інститут спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» грошових коштів у сумі 73 852,96 грн., однак дану вимогу залишено без задоволення. Відповідно до ч. 9 ст. 11 ЗУ «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а також військовослужбовці, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу, в тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на військову службу, відшкодовують центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно ч. 3 «Порядку та умови відшкодування курсантами та військовослужбовцями Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації витрат, пов'язаних з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі», витрати, пов'язані з підготовкою та утриманням у навчальному закладі, відшкодовуються Адміністрації Держспецзв'язку та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, в повному розмірі за весь період навчання. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач зобов'язання за договором не виконав, а саме добровільно не відшкодував витрати, пов'язані з його утриманням. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зважаючи на те, що свої договірні зобов'язання відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, то дана заборгованість підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved