Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування завданих збитків . В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що він є власником земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS]. Дана земельна ділянка належить йому на праві приватної власності згідно державного акту серії [NUMBER] від 28.12.2012 року із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. Господарських будівель і споруд. Його земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідачів, вона огорожена металевими стовпцями та металевою сіткою. Відповідачі регулярно пошкоджують стовпчики та нищать металеву сітку, у зв'язку чим він звертався до Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, однак у порушенні кримінальної справи було відмовлено. Після останнього пошкодження майна він звернувся із заявою до Більченської сільської ради Миколаївського району. На підставі його заяви було створено комісію, яка 20.09.2017 року склала акт про пошкодження металевої сітки, вивалення металевого стовпця та порубки плодових дерев - вишні в кількості 2 штуки. Вказаними діями відповідачів йому завдано матеріальної шкоди на суму 812 грн., у зв'язку з чим просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою , загальною площею 0,242 га. Шляхом зобов'язання відповідачів утриматись від пошкодження будь-якого майна, яке розташоване на вказаній земельній ділянці і належить йому на праві приватної власності, а також не чинити перешкод у облаштуванні (установленні, влаштуванні) майна (огорожі, стовпців, сітки) на вказаній земельній ділянці та стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 812, 00 грн., а також понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні позовній заяві та просив таку задоволити в повному обсязі. Відповідачі та їх представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, та з підстав вказаних у поданому до суду відзиві на позовну заяву, просили в позові відмовити в повному обсязі. Представник Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормами ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм для користування. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користуванні. Як встановлено в судовому засіданні позивачу згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.12.2002 року належить земельна ділянка, що розташована за адресою [ADDRESS] загальною площею 0.242 га.. призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вказна земельна ділянка є огорожена металевими стовпцями та металевою сіткою. У відповідності з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як встановлено в судовому засіданні між сторонами на протязі тривалого періоду часу виникають суперечки, у зв'язку з чим позивач двічі звертався в органи поліції, однак у порушенні кримінальної справи було відмовлено. Після того, як позивач виявив пошкодження металевої сітки, стовпчика та двох дерев, він звернувся із заявою до Більченської сільської ради Миколаївського району Львівської області. На підставі його заяви було створено комісію, згідно акту якої вбачається пошкодження металевої сітки гр.. [PERSON], вивалений 2(другий) металевий стовпчик від забудови [PERSON], зрубані 2 (дві) вишні в кінці земельної ділянки гр.. [PERSON] Окрім того коміся провела обміри земельної ділянки і встановила один межовий знак в кінці земельної ділянки гр. [PERSON] з східної сторони переставивши межовий знак на 0,20 см. в сторону земельної ділянки гр. [PERSON], таким чином відновила право користування вказаною земельною ділянкою гр. [PERSON] Також в судовому засіданні не вдалося встановити, хто саме здійснив пошкодження майна належного позивачу, кількість пошкодженої сітки, а відповідно і її вартість, а тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди також не підлягають до задоволення. Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задаволення, оскільки в судовому засіданні, ні позивачем, ні його представником не доведено факту протиправних дій із сторони відповідачів, позивачем не подано, а судом не здобуто доказів, які б підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, позивачем не надано, зокрема, доказів, що підтверджують факт порушення права позивача на користування земельною ділянкою, власне відповідачами. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: approved