Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду посилаючись на те, що він користується земельною ділянкою [NUMBER] в Садовому кооперативі «Комунальник-3» починаючи з 1956р. З 10.06.2005р. він став власником цієї земельної ділянки, відповідно до державного акту «Про право власності на земельну ділянку». Відповідач [PERSON], разом із співмешканцем, починаючи з 01.10.2011р., користується земельною ділянкою за [NUMBER], яка є суміжною з ділянкою позивача. При цьому правовстановлюючих документів на цю ділянку вони не мають. Згідно Генерального плану СК «Комунальних-3» 1977 року, розмір ділянки позивача складає 0,0640 га (640кв.м.), а тієї що користується [PERSON] складає 0,0251 (251 кв.м.) Між ділянками позивача та відповідача, починаючи з 1956 року існувала спільна пішохідна доріжка шириною 1м., довжиною 45м. Однак, [PERSON], яка була прийнята в члени кооперативу лише у 2011році, незаконно, безпідставно розширила свою земельну ділянку за рахунок сумісної доріжки та сусідньої земельної ділянки. Вищевказані порушення були виявлені ревізійною комісією, яка зазначила, що земельна ділянка [NUMBER] повинна бути 0,0251 (251 кв.м.), а фактично складає 306,6кв.м., що більше ніж чим потрібно на 55,6 кв.м. У подальшому, з метою приватизації своєї земельної ділянки, відповідач підробила документи, в результаті чого її земельна ділянка збільшилася до 316кв.м. замість 251 кв.м. За відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку [NUMBER], відповідач [PERSON], разом із своїм співмешканцем [PERSON], самовільно, незаконно, на ширину своєї земельної ділянки встановили ж/бетону огорожу, якою перегородили пішохідну доріжку і позбавили позивача доступу на його приватизовану ділянку. На підставі вищенаведеного просить суд: · Усунути перешкоди в користуванні спільною пішохідною доріжкою, а саме зобов'язати [PERSON] знести частину незаконно встановленої ж/бетонної огорожі, тим самим забезпечити безперешкодний доступ на належну позивачу земельну ділянку [NUMBER]. В судовому засіданні позивач доповнив позовні вимоги та просив суд: · Зобов'язати відповідача [PERSON] привести свою земельну ділянку [NUMBER] у відповідність до розмірів і конфігурації, котрі зазначені у Генеральному плані СК «Комунальник - 3», тобто до 251 кв.м.; · Зобов'язати [PERSON] звернутися до Держземагенства щодо розробки відповідної тех. документації та оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку [NUMBER] у СК «Комунальник - 3». Відповідач в судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач стала членом садівничого товариства «Комунальник - 3» в 2011р. Будь яких дій, спрямованих на збільшення розміру земельної ділянки [NUMBER], за рахунок інших суміжних ділянок вона не здійснювала, оскільки межі земельної ділянки [NUMBER] вже були встановлені та огороджені сусідами з трьох боків, які оформили ці земельні ділянки у приватну власність. Відповідач користувалася тією ділянкою, яку отримала замість члена кооперативу, який вибув з садівничого товариства. Відповідно до замірів, для подальшого оформлення земельної ділянки у приватну власність, було виявлено, що розмір земельної ділянки [NUMBER] складає 0,0316га. Зростання розміру земельної ділянки [NUMBER] могло відбутися за рахунок сусідів з інших боків, які приватизуючи свою земельну ділянку зменшили її розмір, що вбачається з конфігурації земельної ділянки [NUMBER] з виписки генерального плану від 1974р. та кадастрового плану від 2010р. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи суд встановив наступне. Згідно наданих позивачем документів вбачається, що розмір земельної ділянки [NUMBER], користувачем якої раніше був [PERSON] складає 251кв.м., про що зроблено відповідний запис в журналі з найменуванням прізвищ членів садівничого товариства, нумерації земельних ділянок та їх розмірів. Розмір земельної ділянки [NUMBER], по плану 1974 року, а саме 251 кв.м., також підтверджується довідкою голови правління СТ «Комунальник - 3» від 05.04.2012р. виданої за вимогою [PERSON] Збільшення розміру земельної ділянки [NUMBER] також підтверджено висновками ревізійної комісії, яка встановила, що площа земельної ділянки [NUMBER], якою користується [PERSON] складає 306,6кв.м., а згідно плану від 1974р. повинна бути 251кв.м., як і розмір земельної ділянки [NUMBER], власником якої є [PERSON], який фактично складає 648, 6 кв.м. замість 640кв.м., які зазначені в приватизаційному акті. Рішенням правління № 7 від 18.09.2011р., за висновками ревізійної комісії, сторони конфлікту, а саме [PERSON] та [PERSON] зобов'язано привести розміри ділянок згідно до плану та акту приватизації. Згідно технічної документації, яка надана представником відповідача, а саме схеми розміщення земельної ділянки СТ «Комунальник-3», вбачається, що розмір земельної ділянки [NUMBER], якою користується член СТ «Комунальник-3» [PERSON] фактично складає 0,0316га., що також підтверджується кадастровим планом, замість тих 251 кв.м., які визначені в генеральному плані 1974року. Невідповідність фактичної площі земельної ділянки [NUMBER] СТ «Комунальник - 3», якою користується [PERSON], тим розмірам, які первісно зазначені в генеральному плані 1974року суд вважає доведеною. Однак доказів, що збільшення розміру площі земельної ділянки [NUMBER] відбулося саме за рахунок загородження [PERSON] ж/ бетонною огорожею пішохідної доріжки загального користування, з боку суміжної земельної ділянки [NUMBER], власником якої є [PERSON], суду не надано. Згідно виписки з протоколу правління № 5 від 09.06.2013р. в генеральному плані жодна пішохідна доріжка не виділялася, що вбачається з самої копії генерального плану, на якому зазначені лише межі суміжних земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER], без наявності будь яких пішохідних доріжок між ними. Можливість доступу позивача [PERSON] до своєї земельної ділянки [NUMBER], як і інших суміжних користувачів земельними ділянками, з зовнішньої сторони своєї земельної ділянки (зі сторони загального проходу, вулиці), а не збоку і не ззаду, по території суміжних земельних ділянок сусідів, передбачена генеральним планом 1974р., чітко визначена копією генерального плану від 2004р. та підтверджується іншою технічною документацією від 2012р., дослідженою в судовому засіданні. Тому вимога про усунення перешкод в користуванні спільною пішохідною доріжкою, яка була за огорожею земельної ділянки [NUMBER], власником якої є позивач [PERSON], зі сторони земельної ділянки [NUMBER], користувачем якої є [PERSON], з метою забезпечення безперешкодного доступу позивача на належну йому ділянку [NUMBER], з іншого боку ніж то визначено вищевказаною технічною документацію, є безпідставною та необґрунтованою. З досліджених в судовому засіданні технічних документів, а саме копії виписки з генерального плану від 1974року, схеми розміщення земельної ділянки СТ «Комунальник-3» та кадастрового плану вбачається, що конфігурація земельної ділянки [NUMBER], з боку суміжної ділянки за [NUMBER], дійсно зазнала змін, що могло вплинути на збільшення розміру площі земельної ділянки [NUMBER]. Однак користувачі (власники) інших земельних ділянок, які є суміжними з земельною ділянкою [NUMBER], до суду з цього приводу не зверталися. Від проведення судової експертизи для вирішення питань щодо причини збільшення розміру площі земельної ділянки [NUMBER], користувачем якої є [PERSON], позивач [PERSON] відмовився. Щодо позовної вимоги позивача [PERSON] про зобов'язання відповідача [PERSON] звернутися до Держземагенства для розробки відповідної тех. документації та оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку [NUMBER] СТ «Комунальник -3», суд звертає увагу на те, що ще в 2012р. [PERSON] звернулася до відповідних держаних органів з заявою про приватизацію вищевказаної земельної ділянки, розробила технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, пройшла перевірку Управління Держкомзему у м. Херсоні Херсонської області, однак у зв'язку зі скаргами позивача [PERSON], в різні державні інстанції, право власності на земельну ділянку [NUMBER] за [PERSON] не оформлено, що є, до речі, правом громадянина, а не його обов'язком. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed