Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача стягнення витрат, пов'язаних з навчанням у вищому навчальному закладі, посилаючись на те, що [PERSON], відповідно до вимог Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», проходив службу в органах внутрішніх справ України з 07.08.2006 по 31.01.2013. У 2006 році Відповідач був зарахований курсантом Кримського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ (далі по тексту - КЮІ ХНУВС), поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Одеський юридичний інститут Харківського національного університету внутрішніх справ реорганізовано у Одеський державний університет внутрішніх справ, та передано до його складу вищезазначений Кримський юридичний інститут Харківського національного університету внутрішніх справ. Останній же перейменований у Кримський юридичний інститут Одеського державного університету внутрішніх справ. Відповідач закінчив КЮІ ОДУВС, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим, та призначений на посаду слідчого слідчого відділення Центрального районного відділу Сімферопольського міського управління Головного управління згідно наказу ГУМВСУ в АР Крим № 340 о/с від 16.07.2010. Згідно наказу ГУМВС України в АР Крим № 18 о/с від 31.01.2013 Відповідач звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» (за власним бажанням). Листом від 20.05.2013 № 2/930 управлінням кадрового забезпечення Головного управління МВС України в Автономній республіці Крим надіслано Одеському державному університету внутрішніх справ матеріали щодо звільненого молодого фахівця [PERSON] У зв'язку із тим, що Відповідач добровільно відмовився відшкодувати витрати, понесені університетом на його навчання, Позивач звертається до суду з зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування витрат на навчання суму коштів в розмірі 14838,01 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, своєю заявою просив розглядати справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до вимог Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», проходив службу в органах внутрішніх справ України з 07.08.2006 по 31.01.2013. У 2006 році відповідач був зарахований курсантом Кримського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Згідно наказу МВС України від 17.03.2008 № 113 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС України» Одеський юридичний інститут Харківського національного університету внутрішніх справ реорганізовано у Одеський державний університет внутрішніх справ, та передано до його складу вищезазначений Кримський юридичний інститут Харківського національного університету внутрішніх справ. Останній же перейменований у Кримський юридичний інститут Одеського державного університету внутрішніх справ (далі по тексту - КЮІ ОДУВС). Відповідач закінчив КЮІ ОДУВС, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим, та призначений на посаду слідчого слідчого відділення Центрального районного відділу Сімферопольського міського управління Головного управління згідно наказу ГУМВСУ в АР Крим № 340 о/с від 16.07.2010. Згідно наказу ГУМВС України в АР Крим № 18 о/с від 31.01.2013 Відповідач звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» (за власним бажанням). Листом від 20.05.2013 № 2/930 управлінням кадрового забезпечення Головного управління МВС України в Автономній республіці Крим надіслано Одеському державному університету внутрішніх справ матеріали щодо звільненого молодого фахівця [PERSON] Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію» особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі. На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію», Указу Президента України № 77/96 від 23.01.1996 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996, та Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України № 150 від 14.05.2007, між КЮІХНУВС, ГУМВСУ в АР Крим та курсантом [PERSON] укладено Договір про підготовку фахівця у Кримському юридичному інституті Харківського національного університету внутрішніх справ від 01.09.2007року. і Додатковою угодою, що була підписана зазначеними вище сторонами вказаного Договору, від 10.12.2009 № 197 до Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2007, до Договору внесені зміни, перш за все, в найменування Виконавця (згідно наказу МВСУ від 17.03.2008 № 113), та терміну дії зазначеної додаткової угоди та безпосередньо Договору. Пунктом 2.3.6. вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 Договору, Відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до п. 3.2 зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. У відповідності до норм ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином ОДУВС є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті ОДУВС, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 № 429 також зазначається, що ОДУВС діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. ОДУВС, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обов'язків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Отже, ОДУВС, як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання. Згідно з вищезазначеними нормативно-правовими актами, наказами МВС від 15.02.2002 № 148 «Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України», від 17.11.2001 № 1515 «Про формений одяг осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців спеціальних моторизованих військових частин міліції внутрішніх військ МВС та осіб начальницького складу міліції», постановами Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 594 «Про формений одяг працівників міліції», від 29.03.2002 №2 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації», Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534 та Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, на курсанта [PERSON] з 07.08.2006 по 09.07.2.010 фактично витрачалися бюджетні кошти. Загальна сума витрат згідно даних, викладених у довідці про суми коштів, які МВС України затратило на навчання в КЮІ ОДУВС курсанта [PERSON], склала 14 838,01 грн. (чотирнадцять тис. вісімсот тридцять вісім грн. 01 коп.). Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, Яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Outcome: approved