Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ «МДЕЗ» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі з червня 2013 року по січень 2014 року в сумі 16694 гривні, а також суми вихідної допомоги в розмірі не менше тримісячної заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку та моральної шкоди в сумі 1000 гривень, а всього 27569,50 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 14 вересня 2000 року по 06 березня 2014 року працював у ПАТ «МДЕЗ» електромонтером. З червня 2013 року виплата заробітної плати відповідачем проводилась нерегулярно, що ускладнювало утримання його сім'ї та спричиняло йому моральні страждання. На момент звільнення 06.03.2014 року та по теперішній час відповідачем не виплачена заборгованість по заробітній платі, а саме за період з червня 2013 року по 06 березня 2014 року в сумі 16694 гривні, що підтверджується довідкою. Одночасно просив стягнути з відповідача вихідну допомогу в порядку ст. 44 КЗпП України внаслідок порушення власником законодавства про працю, в розмірі не менше тримісячної заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, а також моральну шкоду в сумі 1000 гривень. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги щодо стягнення простою просив залишити без розгляду, а в решті позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, але надав довідку про середню заробітну плату [PERSON] та графік роботи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 14 вересня 2000 року (наказ про прийняття на роботу №38 від 14.09.2000 року) працював у ПАТ «МДЕЗ» електромонтером, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача. 06 березня 2014 року наказом №3 від 06.03.2014 року [PERSON] був звільнений з підприємства на підставі ч.3 ст.38 КЗпП у зв'язку з порушенням власником законодавства про працю та колективного договору. Відповідно до довідки від 05.03.2014 року, наданої ПАТ «МДЕЗ», заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: за червень 2013 року - 2152 гривні, за липень 2013 року - 2195 гривень, за серпень 2013 року - 2194 гривні, за вересень 2013 року - 2195 гривень, за жовтень 2013 року - 2202 гривні, за листопад 2013 року - 2249 гривень, за грудень 2013 року - 1868 гривень, за січень 2014 року - 1594 гривні, а всього 16649 гривень. Згідно ст.115 Кодексу Законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. З огляду на викладене суд вважає, що оскільки відповідачем була нарахована, але вчасно не виплачена заробітна плата, заборгованість за якою складає 16649 гривень, то вказана сума підлягає стягненню на користь позивача, з урахуванням податку з доходів фізичних осіб та пенсійних утримань. Згідно ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст.39 КЗпП України), працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до довідки від 16.04.2014 року, наданої ПАТ «МДЕЗ», розмір середньомісячної заробітної плати під час роботи позивача на підприємстві у 2013 році становить 2670 гривень 25 копійок. З урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню вихідна допомога у сумі 8010 гривень 75 копійок (з розрахунку: 2670,25 гривень х 3 = 8010,75 гривень). Згідно ст.116 Кодексу Законів про працю України, при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу Законів про працю України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, вказані ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки від 16.04.2014 року, наданої ПАТ «МДЕЗ», розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] під час роботи на підприємстві у 2013 році становить 124 гривні 20 копійок. Таким чином з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06.03.2013 року (з дня звернення позивача до ПАТ «МДЕЗ» із письмовою заявою (вимогою) про проведення з ним відповідних розрахунків) по 29.04.2014 року (день винесення рішення), в сумі 4595 гривень 40 копійок (розрахунок: 124,20 гривень (середньоденна заробітна плата) х 37 днів (кількість робочих днів з 06.03.2014 року по 29.04.2014 року). Крім того, позивачу при звільненні не була сплачена компенсація за невикористані дні відпустки, які складають 36 днів, тому з відповідача також підлягає стягненню сума у розмірі 4471,20 гривень (36 днів х 124,20 = 4471,20). Судом також встановлено, що протиправними діями відповідача, позивачу спричинено моральну шкоду. Згідно ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 237-1 КЗпП України, передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що з урахуванням характеру, обсягу тривалості моральних страждань, з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 300 гривень. Також з відповідача ПАТ «МДЕЗ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 337 гривень 26 копійок.

Outcome: partial