Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням [PERSON] , а саме: будинком [ADDRESS] обґрунтування позову посилається на те, що він є власником зазначеного будинку, крім нього в будинку зареєстрований його син - відповідач по справі, який більше року не проживає в даному будинку. Реєстрація відповідача в належному йому будинку, чинить перешкоди, як власнику, в розпорядженні майном. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити за наявними в справі доказами. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності , визнав ту обставину, що більше року не проживає в спірному будинку . Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 383 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для власного проживання і проживання членів сім`ї, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, користуватися і володіти нею. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст.391 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої приватної власності № [NUMBER] від 12.09.1994р. є власником будинку [ADDRESS] в реєстровій книзі № 136 за реєстровим № 24195. За зазначеною адресою, крім власника, на даний час зареєстрований відповідач по справі - [PERSON] , що підтверджується копією домової книги, копією паспорта відповідача. ( а.с.4,8-9 ). Згідно ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин більше року, залишивши житло добровільно. Відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно зі ст.319ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Дослідивши надані докази, суд вважає встановленим, що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин більше року , у зв`язку з чим суд дійшов висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved