Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликався на те, що 04.01.2010р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір про позику коштів в сумі 150000грн. із зобовязанням [PERSON] щодо погашення боргу до 03.05.2010р. В обумовлений час відповідач кошти не повернув. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.12.2011р. стягнуто з [PERSON] 150037,02грн. боргу, 1500,37грн. сплаченого судового збору, 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також 120грн. витрат на виклик відповідача в судове засідання через оголошення в пресі. На виконання рішення суду було видано виконавчі листи. Державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2012р. відповідно до виконавчих листів, виданих Івано-Франківським міським судом. На час звернення до суду боржник рішення суду не виконав, борг не сплатив. Відповідно до розрахунку: сума боргу становить 150000грн.; індекс інфляції за період січень 2013р. жовтень 2014р. складає 119,562%; сума боргу з урахуванням індексу інфляції 150000Ч119,562:100=179343грн.; інфляційні витрати 179343-150000=29343грн.; 3% річних з 19.12.2011р. по 08.12.2014р., 1085 днів, становить 13364,38грн.; всього 29343+13364,38=42707,38грн. Тому просив суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати. 31.03.2015р. представник позивача збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних в сумі 64760,38грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак подав заяву в якій збільшені позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, розглянув справу за відсутності сторін та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які вважає наступне. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 04.01.2010р. між сторонами укладено договір позики в сумі 150000грн. із зобовязанням [PERSON] щодо погашення боргу до 03.05.2010р. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.12.2011р. (а.с.8-10) стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 150037,02грн. заборгованості за договором позики від 04.01.2010р., а також 1500,37грн. сплаченого судового збору, 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 120грн. витрат на виклик відповідача в судове засідання через оголошення в пресі. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2012р. відповідно до виконавчих листів, виданих Івано-Франківським міським судом (а.с.5,6,7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з поданого розрахунку, сума боргу відповідача становить 150000грн.; індекс інфляції за період січень 2013р. жовтень 2014р. складає 119,562%; сума боргу з урахуванням індексу інфляції 150000Ч119,562:100=179343грн.; інфляційні витрати 179343-150000=29343грн.; 3% річних з 19.12.2011р. по 08.12.2014р., 1085 днів, становить 13364,38грн.; всього 29343+13364,38=42707,38грн. Крім цього, згідно уточнених позовних вимог по стягненню індексу інфляції, за період листопад 2014р. по лютий 2015р. сума складає 20918,75грн., а також 3% річних з 09.12.2014р. по 11.03.2015р. в сумі 1134,25грн., а всього 22053грн. Тому загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 64760,38грн. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором позики, відповідачем суду не подано. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача суми індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення виконання зобовязання за договором позики від 04.01.2010р. є обґрунтованими, тому позов слід задоволити. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved