Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про виселення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2016 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він надав [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 10000 Євро та 5000 доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ становить 395 000 грн. на строк до 26.08.2016 року. З метою забезпечення виконання вказаного Договору позики між ним та відповідачем [PERSON] було укладено Договір іпотеки з порукою від 26.07.2016 року, де остання виступає як майновий поручитель позичальника [PERSON] . Предметом Договору іпотеки з порукою є наступне нерухоме майно: 9/100 (дев`ять сотих) частини будинку [ADDRESS] , та земельна ділянка [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136700:03:018:0187. В зазначений в договорі строк до 26.08.2016 року відповідач [PERSON] борг не повернув. 18.07.2017 року на адресу відповідачів було направлену вимоги про усунення порушення, а саме провести розрахунок по заборгованості. Зазначені вимоги отримані відповідачами 29.07.2017 року про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. У зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань за договорами ним 02.11.2017 року набуто право власності на земельну ділянку та 9/100 житлового будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що через свого представника він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, однак, відповідачі та члени їх сімей ігнорують такі вимоги. Відповідачі у спірному будинку зареєстровані, однак, вони не є членами його сім`ї, договорів на користування житловою площею між ними не укладались, добровільно звільнити житло відмовляються, тому подальше їх проживання в будинку порушує його права. Просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення. Також просить стягнути з відповідачів на його користь витрати з оплати судового збору. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.05.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його адвокат Трощенко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Представника відповідача адвокат Грабовий І.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що позивачем не надано докази того, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні квартирою та виселення можливо лише з наданням відповідачам іншого житлового приміщення. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору позики грошей від 26.07.2016 року [PERSON] надав [PERSON] у борг кошти в розмірі 10000 Євро та 5000 доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ становить 395 000 грн. на строк до 26.08.2016 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним Договором позики між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір Іпотеки з Порукою від 26.07.2016 року, де остання виступає як майновий поручитель позичальника [PERSON] . Відповідно до п. 1.2 до вказаного договору [PERSON] передає в іпотеку 9/100 частини будинку [ADDRESS] , та земельну ділянку [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136700:03:018:0187. У зазначеній в договорі строк [PERSON] , отримані в борг кошти не повернув, чим порушив умови договору. 28.07.2017 року позивач звертався до відповідачів з вимогами про усунення порушення, а саме провести розрахунок заборгованості за договором позики, та повідомлено що у разі не виконання вимоги, буде здійснено стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається із матеріалів справи, що 02.11.2017 року [PERSON] набув права власності на земельну ділянку та 9/100 житлового будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 102675073 та № 102672884 від 06.11.2017 року. Позивач в судовому засіданні зазначив, що відповідачі в добровільному порядку звільнити належне йому житло відмовляються, вони не є членами його сім`ї, договорів на користування житловою площею між ними не укладались, тому подальше їх проживання в будинку порушує його права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В той же час, дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що вони не містять достатньої інформації, що саме відповідачі чинять [PERSON] перешкоди у користуванні кв. [ADDRESS] , оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази того, що позивач намагався вселитись в дане приміщення. Також відсутні докази того, що відповідачі проживають за вказаною адресою та чинять позивачу будь-які прешкоди в користуванні даною квартирою. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що адвокат позивача [PERSON] - [PERSON] звертався із запитом до ЧВП ГУНП в Черкаській області із адвокатським запитом в якому просив залучити дільничого працівника поліції та провести перевірку адреси: [ADDRESS] з метою встановлення факту проживання (прописку) за виказаною адресою неповнолітньої дитини. На вказаний запит начальник ЧВП ГУНП в Черкаській області надано відповідь від 30.10.2019 року № 14925/46/02-2019, в якій зазначено, що працівниками було здійснено виїзд за вказаною адресою, дверей помешкання ніхто не відчинив, а тому встановити мешканців вказаної квартири не представилось можливим. Також зазначено, що під час бесіди з мешканцями будинку, останні відмовились надавати будь-які письмові пояснення, спираючись на ст. 63 Конституції України, та надавати будь-яку інформацію про мешканців квартири [ADDRESS] . Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено факт здійснення відповідачами перешкод у користуванні квартирою позивачу. Інших доказів позивачем до суду не надано. З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed