Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту електроенергію. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2014 року працівниками Полтавської філії ВАТ «Полтаваобленерго» за адресою відповідача було виявлено порушення Правил користування електроенергію для населення, а саме - шляхом самовільного підключення електроустановок до електромережі, що не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою поза електролічильником, підключення від ввідного проводу за щитом обліку, про що складений акт за № 00003971. На підставі Акту проведений розрахунок обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушень відповідачем, та визначено розмір заподіяних збитків, який склав 2 791,61 грн. Добровільно відшкодувати заподіяні збитки відповідач відмовляється. Просили стягнути з [PERSON] 791,61 грн. заподіяних збитків та судові витрати по справі. [PERSON] пред'явив зустрічний позов про визнання звинувачення ПАТ «Полтаваобленерго» незаконними та відшкодування 2150 грн. матеріальної шкоди, завданої діями працівників, внаслідок яких з будинку відповідача зникли заощадження у вказаній сумі; та 1 грн. моральної шкоди, яка полягає у переживаннях [PERSON] з приводу хвороби матері, причиною якою послужили неправомірні дії працівників відповідача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, зустрічний позов не визнав повністю, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в заяві. Відповідач [PERSON] та його представник позов визнали частково, зустрічний позов підтримали повністю, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Встановлено, що 24.02.2014 року працівниками Полтавської філії ПАТ «Полтаваобленерго» за адресою відповідача було виявлено порушення Правил користування електроенергію для населення, а саме - шляхом самовільного підключення електроустановок до електромережі, що не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою поза електролічильником, підключення від ввідного проводу за щитом обліку, про що складений акт за № 00003971. На підставі Акту проведений розрахунок обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушень відповідачем, та визначено розмір заподіяних збитків, який склав 2 791,61 грн. Добровільно відшкодувати заподіяні збитки відповідач відмовляється. Відповідно до п. 48 Правил користування електроенергію для населення, споживач електричної енергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил та розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромережі і споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Згідно згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Таким чином, позовні вимоги про стягнення боргу з відповідача законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі. Зустрічний позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Із загальних підстав цивільно-правової відповідальності вбачається, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що після відвідування будинку працівниками ПАТ «Полтаваобленерго» з його будинку зникли заощадження у сумі2150 грн. Відповідачем не надано суду належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність у його власності спірного майна, протиправність дій працівників позивача, наявність причинного зв'язку та вину у заподіянні шкоди. Таким чином, не встановлено факту порушення майнових прав [PERSON], як не встановлено підстав для компенсації йому майнової та моральної шкоди шкоди. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved