overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовано тим, що його матір [PERSON] є наймачем суміжної квартири № 1 в тому ж будинку. У травні 1990 р. їй як такій, що перебувала на обліку для поліпшення житлових умов, рішенням житлово-побутової комісії шахти імені Челюскінців надано у користування квартиру № 2 в тому ж будинку, що звільнилась. З того часу сім'я матері, у тому числі й позивач, мешкали у цих квартирах. На цей час його матір з сестрою мешкають у квартирі № 1 вказаного будинку, а він з сім'єю - в квартирі № 2. З наведених підстав позивач просить суд визнати за ним право користування вказаною квартирою. В судовому засіданні позивач підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову. Представник відповідач позов визнав, погодившись з поясненнями позивача. Представник третьої особи з позовом погодилась. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними документами встановлено, що квартири [ADDRESS] в Петровському районі м. Донецька належать до державного житлового фонду, перебували на балансі шахти імені Челюскінців, на цей час - на балансі КП «Керуюча компанія Петровського району м. Донецька». (а.с. 6, 7, 17) Наймачем квартири № 1 вказаного будинку є мати позивача [PERSON], разом із неї мешкає дочка [PERSON]. (а.с. 7) Рішенням спільного засідання адміністрації та комітету профспілки шахти імені Челюскінців від 15 травня 1979 р. сім'ю [PERSON], до складу якої входив й позивач, взято на квартирний облік для поліпшення житлових умов. (а.с. 24) У відповідності зі ст. 52 ЖК жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації. Згідно протоколу житлово-побутової комісії, узгодженому з комітетом профспілки шахти, від травня 1990 р. [PERSON] поліпшено житлові умови шляхом приєднання до квартири № 1 звільненої квартири № 2 в тому ж будинку. (а.с. 25) Протоколом житлово-побутової комісії від 3 листопада 1998 р. лицьовий рахунок спільної квартири поділений на 2 лицьових рахунки: в квартирі № 1 залишилась [PERSON] з дочкою [PERSON], в квартирі № 2 - сім'я позивача. (а.с. 25) Викладене свідчить про те, що позивач на законних підставах користується квартирою № 2 зазначеного будинку, що є підставою для визнання за ним права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті його матері, [PERSON], що померла [INFO] в м. Світловодську Кіровоградської області. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті матері він поїхав на заробітки до Росії, але повернувся вже після спливу 6-ти місячного строку. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, проти позову не заперечив, представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. 18.06.2018 р. було відкрите провадження у справі та призначено підготовче засідання. 16.08.2018 р. розв'язані клопотання щодо отримання доказів, закрите підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Під час розгляду справи позивач та його представник підтримала заявлений позов із наведених в ньому підстав. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що матір позивача, [PERSON], померла [INFO] в м. Світловодську та позивач, який перебував за межами України, пропустив 6-ти місячний строк, встановлений для подання заяви про прийняття спадщини, з поважних причин. Встановлені судом факти підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], а також документами, копіями: свідоцтва про народження позивача; свідоцтва про смерть [PERSON]; правовстановлюючих документів на спадкове майно; довідки зі Спадкового реєстру щодо відсутності спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину. Враховуючи встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи, позовна заява підлягає задоволенню. Позивач є інвалідом ІІ-ї групи, в зв'язку із чим звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь відповідного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що він вчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як чекав брата, який на той час перебував в АТО. Матір проживала разом із братом. Брат не заперечує про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та позивачу із відповідачем нічого не заважає звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про надання згоди для подачі заяви про прийняття спадщини позивачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник ІІІ-ї особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні були досліджені докази: - копія свідоцтва про народження позивача; - копія державного акту про право власності на земельну ділянку; - копія заповіту, складеного на ім'я позивача; - копії свідоцтв про смерть; - довідка Захарівської сільради № 713 від 16.11.2015 р. про те, що спадкодавець з 2010 р. по день смерті проживав разом із відповідачем. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні було встановлено, що після померлої [INFO]. матері сторін по справі, залишилася спадщина. Відповідно до ч. 1, ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За життя спадкодавця був складений заповіт на все його майно на ім'я позивача, проте позивач, після смерті спадкодавця до нотаріальної контори у визначені строки із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звернувся та згідно ч. 1, ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв її. Судом не було встановлено поважності причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем. Доказів щодо обґрунтування поважності причини пропуску строку для подання зави про прийняття спадщини, відповідно до ч. 3, ст. 1272 ЦК України, позивачем суду надано не було. Відповідач по справі, так як він мешкав разом із спадкодавцем, згідно ч. 3, ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Крім цього, сам спадкоємець, відповідач по справі, що прийняв спадщину, не заперечує проти поновлення позивачу строку звернення із заявою про прийняття спадщини та надає на це згоду, що відповідно до ч. 2, ст. 1272 ЦК України, взагалі виключає наявність спору між сторонами по справі, так як із відповідною заявою відповідач повинен був звернутися до нотаріальної контори. Таким чином, у задоволенні позову повинно бути відмовлено, судові витрати по справі повинні бути покладені на позивача.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: [ADDRESS]. Однак, коли він звернувся до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину, йому було відмовлено в його видачі, у зв'язку із пропуском строку встановленого законом для прийняття спадщини. Зазначений строк, він пропустив, через свою хворобу. За викладених обставин, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом установлено, що [INFO] року у віці 76 років померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №923 /а.с.7/. Факт родинних відносин між позивачем і спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER] виданого 06.07.1965 року, актовий запис №18, де в графі мати російською мовою зазначено «[PERSON]» /а.с.9/. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування причин пропуску строку, визначеного законом для прийняття спадщини, позивач посилається на те, що хворів гіпертонічною хворобою І-ІІІ ст., зазначене підтверджується відповідною довідкою / а.с.16/. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що існують підстави для задоволення вимог позивача про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі ст.ст.1216, 1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті його бабусі - [PERSON], померлої [INFO]. Після смерті бабусі позивач до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав не звертався, через те, що вважав, що його мати - [PERSON] прийняла спадщину від його бабаусі. Однак, коли він звернувся до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину, йому було відмовлено в його видачі, у зв'язку із пропуском строку встановленого законом для прийняття спадщини. За викладених обставин, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надавши суду телефонограму про розгляд справи за його відсутність. Представник Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом установлено, що [INFO] у віці 74 років померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого виконкомом Кіровської сільською радою Комінтернівського р-ну Одеської області, актовий запис за №39 /а.с.6/. Відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку (пай) [NUMBER] [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,31 га., яка перебуває у колективній власності КСП «Кіровська Птахофабрика» /а.с.8/. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що існують підстави для задоволення вимог позивача про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі ст.ст.1216, 1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті його матері - [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. За життя мати склала на його ім'я заповіт, однак, коли він звернувся до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину, йому було відмовлено в його видачі, у зв'язку із пропуском строку встановленого законом для прийняття спадщини. Зазначений строк, він пропустив, через свою хворобу та стан стресу через смерть матері. За викладених обставин, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом установлено, що [INFO] року у віці 87 років померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Петрівської селищної ради Іванівського р-ну Одеської області, актовий запис за №68 /а.с.5/. Відповідно до заповіту від 19.03.1990, складеного російською мовою, посвідченого секретарем виконкому Кіровського сільської ради, [PERSON], 1923 року народження, заповіла [PERSON], будинок [ADDRESS] /а.с.10-11/. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що існують підстави для задоволення вимог позивача про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі ст.ст.1216, 1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою по справі він знаходився в зареєстрованому шлюбі до 20.01.2009 року. Ще до розлучення, на протязі останніх двох років, вони не підтримували ніяких стосунків, проживали окремо. У травні 2014 року відповідачка розшукала його і попросила дати згоду на виїзд її доньки за кордон, пояснивши при цьому, що дитина народилася [INFO] і в зв»язку з тим, що дитина народилася через два місяці після розірвання шлюбу їй порадили батьком дитини записати його. Він не являється біологічним батьком дитини, оскільки він з 2007 року з відповідачкою припинив підтримувати шлюбні стосунки і бажає, щоб в актовому записі про народження дитини відповідачки було виключено відомості про нього, як про батька дитини. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні повністю визнала позовні вимоги, що були пред»явлені до неї позивачем. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі по 20.01.2009 року (а.с. 6). Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], що народилася [INFO] (а.с. 5), її батьком записаний позивач по справі - [PERSON] При розгляді даної справи судом було з»ясовано, що позивач не являється рідним батьком дитини і був записаний до актового запису про її народження в період знаходження сторін по справі у розірваному шлюбі, чого в судовому засіданні відповідач не заперечувала. Відповідно до ст. 136 Сімейного Кодексу України особа, записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про виселення та стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку. Позов мотивовано тим, що 16 січня 2006 року відповідач подав заяву про вселення до гуртожитку «Шахти ім. Челюскінців», так як був працівником цього підприємства. Адміністрацією шахти йому було виділено одномісну кімнату у гуртожитку [ADDRESS]. Станом на 01 січня 2014 року виникла заборгованість відповідача за комунальні послуги та проживання у гуртожитку в розмірі 400 грн., яку на неодноразові вимоги, останній не сплачує. З наведених підстав, позивач просить суд виселити [PERSON] з гуртожитку в зв'язку з тим, що на теперішній час він не є робітником підприємства та не мешкає у гуртожитку, стягнути з нього заборгованість за комунальні послуги та проживання в розмірі 400 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про явку до суду був повідомлений належним чином, тому суд, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу заочно в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 «Правил проживання у гуртожитку ВП «Шахта ім. Челюскінців» ДП «ДВЕК», гуртожиток призначений для проживання самотніх громадян, а також сімей, працюючих на підприємстві. Згідно з п. 5 цих Правил, у випадку несплати проживання за три та більше місяців, провадиться виселення з гуртожитку. Відповідно до ст. 527 ЦК України, в разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань боржником він зобов'язаний відшкодувати шкоду. В судовому засіданні встановлено, що 16 січня 2006 року відповідач, як працівник державного підприємства «Шахта ім. Челюскінців» ДП «ДВЕК», був прописаний у гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не в повному обсязі вносив плату за комунальні послуги, останній платіж відбувся у вересні 2012 року, станом на 01 січня 2014 року заборгованість склала 400 грн., що є підставою для задоволення позову в цієї частині. Постановляючи рішення у даній справі, суд не може задовольнити вимоги позивача про виселення відповідача [PERSON], оскільки згідно з актом обстеження об'єктів соціально-побутового призначення та пояснення представника позивача у судовому засіданні відповідач у гуртожитку не мешкав з першого дня прописки по теперішній час, що є підставою для відмови в задоволенні позову в частині вимог щодо виселення, оскільки спору між сторонами з цього питання немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування витрат, повязаних з утриманням відповідача у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що [PERSON] проходив публічну службу службу в органах внутрішніх справ України з 05.09.2014 р. по 29.06.2016 р. Відповідно до законів України «Про вищу освіту», «Про міліцію», Указу Президента України від 23.01.1996 № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», 05.08.2014 р. між курсантом [PERSON], ГУМВС України в Донецькій області та Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ укладено договір про навчання відповідача у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Згідно з наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 05.08.2014 № 165 ос відповідач був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України та зарахований курсантом на денну форму навчання за державним замовленням до ДДУВС, йому було присвоєно перше спеціальне звання «рядовий міліції». Згідно з наказом ДДУВС від 29.06.2016 № 141 ос відповідач був відрахований з навчання та звільнений зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», у звязку з чим просить стягнути з відповідача витрати, повязані з утриманням відповідача у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у сумі 21\~527 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті Урядовий Курєр № 208 від 05.11.2016 року (а.с. 54-55) та в газеті «Донеччина» № 36 від 07.10.2016 року (а.с. 43-44). Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved