Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь відсотки за користування грошовими коштами за період з 17.05.2013 року по 26.09.2016 року в сумі 2\~473,01 грн. та 5\~376,24 доларів США, стягнути борг в сумі 180\~228,31 грн. у період з 23.12.2009 року по 23.09.2016 року та витрати по оплаті судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2010 року вимоги [PERSON] за позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розписками у розмірі 84\~500,00 грн., відсотки 6\~607,87 грн. та судові витрати 1\~093,00 грн. [PERSON] зобовязань не виконала, то позивач звернувся до суду, де рішенням Бабушкніського районного суду м.Дніпропетровська від 18.12.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] відсотки за користування грошовими коштами у період з 05.12.2009 року по 16.05.2013 року в сумі 23\~577,21 грн. Проте, відповідачка взятих на себе зобовязань не виконує, тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Причини неявки суду невідомі. З огляду на викладене та згідно правил ч. 1ст. 76 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено судом, 09.12.2010 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська ухвалено рішення про задоволення вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу за розписками у розмірі 84\~500,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ в розмірі 6\~607,87 грн. та судовий збір 1093,00 грн. У подальшому, відповідач рішення суду від 09.12.2010 року не виконала, суму боргу не повернула. З цих підстав, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.12.2013 року вимоги [PERSON] задоволено та з [PERSON] стягнуто відсотки за користування грошовими коштами у період з 05.12.2009 року по 16.05.2013 року в сумі 23\~557,21 грн. Наразі, згідно листа Ленінського ВДВС ДМУЮ від 04.10.2016 року №17073, виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 92\~200,87 грн. є дійсним. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1-3ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно дост.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно дост.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, судом встановлено, що відповідачка взятих на себе зобовязань за договорами позики не виконала, тому суд прийшов до висновку, що позивач належним чином обґрунтував свої позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування грошовими коштами у період з 17.05.2013 року по 26.09.2016 року. Як зазначалося вище, рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2010 року сума боргу була стягнута в гривнях. За позикою, що була надана у доларах США, розмір грошового зобовязання було розраховано виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 2009 рік. Проте, з 2009 року курс долара зріс. Встановлений Національним банком України офіційний курс гривні до долара станом на 23.09.2016 року становить 2592,2831 гривен за 100 доларів США. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача грошові кошти, що дорівнюють курсовій різниці співвідношення долару США до гривні між проміжком часу 23.12.2009 року 23.09.2016 року. Вартість 100 доларів США у цей період зросла на 1802.2831 гривен (2592,2831-790,0 гривен). Таким чином, зростання розміру суми позики у розмірі 10\~000 доларів США у гривневому еквіваленті в період з 23.12.2009 року по 23.09.2016 року склало 182\~228,31 грн. (10\~000 х 1802,2831). Згідност.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно дост.88 ЦПК України судовий збір покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved