Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в порядку регресу, посилаючись на те, що між Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно страхова компанія» та [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів АС/9495863 від 08.03.2014 року, згідно якого в період з 08.03.2014 року по 07.03.2015 року забезпечувалася цивільно правова відповідальність водія, який керував автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER]. 08 березня 2014 року в м.Херсоні по вул.Ілліча відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] та т/з Toyota, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вину [PERSON] встановлено постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 17.03.2014 року, та притягнуто до відповідальності за ст.ст.124 КУпАП. У зв'язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 30234,49 гривень. У звязку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку регресу у розмірі 30234,49 гривень. Представник позивача надала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено відповідно Полісу №АС/9495863 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 08.03.2014 року до 07.03.2015 року включно, страховиком є Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно - страхова компанія», страхувальником [PERSON], [INFO], забезпечений транспортний засіб ВАЗ, державний номер [NUMBER]. Згідно постанови Білозерського районного суду Херсонської області №648/1006/14-п від 17.03.2014 року, яка 28.03.2014 року набрала законної сили, 08.03.2014 року о 11-00 годині в м.Херсоні по вул.Ілліча [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ -21063, д.н. [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав дорогу транспортному засобу Тойота, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Вищевказаною постановою [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП 08.03.2014 року, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Згідно заяви (повідомлення) про дорожньо транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування 13 березня 2014 року, вх..№ЦВ 8679 від 24.03.2014 року, [PERSON] повідомлено АТ «УОСК» про ДТП, яка сталась 08.03.2014 року. Згідно платіжного доручення №1444 від 23 березня 2015 року ПрАТ «Українська охоронно - страхова компанія» виплатила страхове відшкодування згідно акту №14884 поліс АС/9495863 власнику автомобіля Тойота [PERSON] у сумі 29234,49 гривень. Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування-страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування» та ст.988 ЦК України, страхувальник зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Крім цього відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового характеру, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст.38 п.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані спяніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин, а також якщо він не повідомив страховика у строки, передбачені ст.33 зазначеного Закону (не пізніше 3-х робочих днів). Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки ДТП мало місце 08 березня 2014 року, а відповідач повідомив про це позивача 21.03.2014 року, суд дійшов переконання, що порушене право позивача на зворотну вимогу (регрес) підлягає судовому захисту, а тому заявлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з цим у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору, згідно платіжного доручення №1294 від 09.03.2016 року в сумі 1378,00 гривень, позивачем доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром, тому вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає вимогам ч.1 ст.88 ЦПК України, п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України») від 09.11.2006р.

Outcome: approved