Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 12.10.2017 став переможцем на електронних торгах квартири № [ADDRESS]. 10.11.2017 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу житлової квартири № [ADDRESS]. Право власності продавця на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.08.2016 року, номер запису про право власності: 15935300, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1001660680000. На сьогоднішній день фактично новим законним власником вищевказаної нерухомості є [PERSON] Право власності підтверджується протоколом електронних торгів № UA-EA- 2017-10-02-000257-с. від 12.10.2017 року, переможцем яких став позивач та попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлової квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним Нотаріусом КМНО - Шевченко І.Л, та зареєстрованим за № 952. В ході реєстрації права власності на вищезазначену квартиру, приватним нотаріусом виявлено, що в даній квартирі є зареєстрована в тому числі неповнолітня особа. Вказана квартира є єдиним житлом позивача, придбане ним за власні зароблені кошти, в якому позивач має намір сьогодні разом зі своєю сім'єю проживати та бути законно зареєстрованим у вказаній квартирі. Оскільки в квартирі, яка належить позивачу зареєстровані сторонні особи, права позивача як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачами, а тому підлягають захисту. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування жилим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. Ухвалою судді від 14.08.2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі: УОФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банка» Кадирова В.В., Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі в судові засідання не з'являлись, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 29.01.2019 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі: УОФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банка» - Кадиров В.В. в судове засідання не з'явився. Відповідно до пояснення на позовну заяву, яке подане представником за довіреністю АТ «Дельта Банк» - Чубко Я.С., остання просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - Терещенко О., в судове засідання не з'явилась, однак від неї на адресу суду надійшов лист, відповідно до змісту якого вбачається, що остання просить розглянути справу без її участі та з рахування інтересів малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Зважаючи на те, що справа розглядалась без участі сторін по справі, які в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 12.10.2017 [PERSON] став переможцем на електронних торгах квартири № [ADDRESS]., що підтверджується протоколом електронних торгів. 10.11.2017 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу житлової квартири № [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Шевченко Г.Л. зареєстрований в реєстрі за номером № 952. Право власності продавця на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.08.2016 року, номер запису про право власності: 15935300, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1001660680000. Вбачається, що на момент розгляду справи новим законним власником вищевказаної нерухомості є [PERSON] Право власності підтверджується протоколом електронних торгів № UA-EA- 2017-10-02-000257-с. від 12.10.2017 року, переможцем яких став позивач та попереднім договором купівлі продажу нерухомого майна, а саме: житлової квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним Нотаріусом КМНО - Шевченко І.Л, та зареєстрованим за № 952. В ході реєстрації права власності на вищезазначену квартиру, приватним нотаріусом виявлено, що в даній квартирі зареєстрована неповнолітня особа. Банком, як іпотекодержателем, не надавалось жодних дозволів та не погоджувалась реєстрація місця проживання фізичних осіб чи реєстрація юридичної адреси юридичних осіб за адресою: [ADDRESS]. З метою досудового врегулювання питання реєстрації права власності на вищезазначену квартиру позивачем на адресу Відділу з питань реєстрації місця проживання Деснянської РДА було направлено заяву про зняття з реєстрації місця проживання зареєстрованих осіб в даній квартирі. В результаті чого було відмовлено в знятті з реєстрації місця проживання, та відмовлено в наданні інформації щодо зареєстрованих осіб в зазначеній квартирі. В зв'язку з вищевикладеним 18.06.2018 року позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову шляхом надання інформації про реєстрацію осіб, які в даний період часу зареєстровані в житловій квартирі за адресою: [ADDRESS]. 20.06.2018 року суддею Деснянського районного суду м. Києва Бабко В.В. було розглянуто заяву позивача про забезпечення позову, та задоволено в повному обсязі, зобов'язано Відділ з питань реєстрації місця проживання перебування фізичних осіб Деснянської районна в місті Києві державної адміністрації надати інформацію позивачу про реєстрацію осіб, які в даний період часу зареєстровані в житловій квартирі [ADDRESS] 16.07.2018 року Відділом з питань реєстрації місця проживання перебування фізичних осіб Деснянської районна в місті Києві державної адміністрації позивачу було надано довідку №102104/30-6470 від 16.07.2018 року у вигляді витягу № 31827336 від 16.07.2018 року, відповідно до якої вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі. 14.03.2018 року комісією у складі майстрів тех./діл ЖЕД-305 [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно заяви [PERSON] було складено акт зі слів сусідів про те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS], однак фактично не проживають в даній квартирі з січня 2018 року. Оскільки в квартирі, яка належить позивачу зареєстровані сторонні особи, права позивача як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачами, а тому підлягають захисту. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Отже, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, де наразі зареєстровані відповідачі, суд погоджується з доводами позивача, що усунення перешкод в користуванні його майном можливо шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом за місцем проживання. Разом з тим, суд звертає увагу, що в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідачів, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади. Окрім того, визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку в позасудовому порядку, оскільки позивачу не було відмовлено у задоволенні вказаної вимоги в позасудовому порядку, вказана вимога є недоведеною. У зв'язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідачів. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку - задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2114,40 грн.

Outcome: partial