Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою в якій просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики в розмірі 1 700 доларів США та проценти за користування позикою в розмірі 1 330 грн. В судове засіданні позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення, яке суд вважає за можливе винести. Відповідачка до суду на з`явилася належним сином повідомлялася. Ухвалою судді від 15.11.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Дослідивши докази по справі в їх сукупності суд находить позов який підлягає задоволенню. Встановлено, що 6 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого, позивач надав в борг відповідачу гроші в сумі 800 (вісімсот) доларів США. Строк повернення позики передбачений договором - до червня 2017 року. Договір позики відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України був укладений у формі письмової розписки. 10 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого, позивач позичив відповідачу гроші в сумі 900 (дев`ятсот) долара СІЛА. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався сплачувати 6% від суми позики за кожен місяць користування позикою, що складає від 900 доларів США 54 долара США. Строк користування позикою складає 25 місяців. 25 місяців помножить на 54 долара США дорівнює 1350 доларів - США Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та Цивільного Кодексу. Борг за позиками не повернуто до теперішнього часу. Відповідно до довідки отриманої з офіційного сайту Національного Банку України, офіційний курс валют станом на день звернення до суду становить: 1 долар США 2481, 9089 грн. Як відомо, відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тількиправа. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, необхідно виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Частиною 3 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки відповідачка не повернула кошти зазначені в розписках , тому суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договорами позики від 06.02.2017 року та 10.10.2017 року в розмірі 1 700 доларів США та проценти за користування позикою в розмірі 1330 грн., а судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України в розмірі 1 921 грн. на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved