Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, яку в подальшому уточнив та просив стягнути з відповідача Комунального закладу «Зеленодольський центр первинної медико-санітарної допомоги» на користь [PERSON], матеріальну шкоду в розмірі 59064,59 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та судові витрати (виплати на правничу допомогу). В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 24 січня 2018, о 17 годині 20 хвилин, [PERSON], який працює водієм КЗ «Зеленодольський центр ПМСД», керуючий автомобілем ТК ТК-V 212140, реєстраційний номер [NUMBER], який належить КЗ «Зеленодольський центр ПМСД», виконуючи виробниче завдання, в смт Радушне Криворізького району, на автодорозі Н-23 Кропивницький Кривий Ріг Запоріжжя, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримувався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення з автомобілем «ДачіяЛоган», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням володільця [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало недотримання водієм [PERSON] вимог п. 2.3. (в), 12.1 Правил дорожнього руху України. 21 лютого 2018 року суддею Криворізького районного суду Дніпропетровської області винесена постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.01.2018 року, автомобіль «ДачіяЛоган», реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу, пошкоджений. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д12/02/18 від 07.02.2018 сума матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля «ДачіяЛоган», реєстраційний номер [NUMBER], складає 101261,65 грн. Автомобіль ТК ТК-V 212140, реєстраційний номер [NUMBER], який належить КЗ «Зеленодольський центр ПМСД», був застрахований договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності ПАТ «НАСК «Оранта», і позивачу було сплачено внаслідок настання страхового випадку 44697,06 грн. За даним договором ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50000,00 грн. Таким чином, всього [PERSON], з урахуванням страхової виплати, заподіяна матеріальна шкода на суму 59064,59 грн. Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями водія [PERSON] також завдано позивачу [PERSON] немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позивач оцінює в 3000, 00 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, до початку розгляду справи надали суду письмову заяву, в якій просили цивільну справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги\~ підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа також надали суду заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнали. В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Відповідно до ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, відповідно до постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2018 (а.с. 9-10), 24 січня 2018, о 17 годині 20 хвилин, [PERSON], який працює водієм КЗ «Зеленодольський центр ПМСД», керуючий автомобілем ТК ТК-V 212140, реєстраційний номер [NUMBER], який належить КЗ «Зеленодольський центр ПМСД», виконуючи виробниче завдання, в селі Радушне Криворізького району, на автодорозі Н-23 Кропивницький Кривий Ріг Запоріжжя, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримувався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення з автомобілем «ДачіяЛоган», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням володільця [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало недотримання водієм [PERSON] вимог п. 2.3. (в), 12.1 Правил дорожнього руху України, які зобовязували його під час керування транспортним засобом бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливість вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 гривень. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д12/02/18 від 26.02.2018 (а.с.12-42), сума матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля «ДачіяЛоган», реєстраційний номер [NUMBER], складає 101261,65 грн. Як зазначив в своїй позовній заяві позивач, страхова компанія ПАТ «НАСК»ОРАНТА», сплатила йому страхову виплату в загальному розмірі 44697,06 гривень, зазначені відомості також підтверджуються випискою з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.70), тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачена\~ різниця яка становить 56564,59 грн. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування). Як розяснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи,або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За загальними правилами, визначеними ст.ст.1166, 1167, 1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, будучи винуватим у ДТП, зобовязаний відшкодувати позивачу спричинену йому майнову шкоду відповідно до ст.1187, 1188 ЦК України. Виходячи з наведено, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода за вчинену ДТП в загальному розмірі 56564,59 грн. (101261,65 (загальний розмір збитків) 44697,06 (страхова виплата) = 56564,59 грн.). Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з наступного. Положеннями ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України. Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір компенсації моральної шкоди позивачу суд визначає з урахуванням п.9 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), їх тривалості, характеру немайнових втрат, вимушених змін у життєвих стосунках. Так, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд враховує його психоемоційний стан та переживання, оскільки ставши учасником ДТП, він дійсно переніс емоційний стрес, переживання, викликані необхідністю відновлення такого стану, змінами в звичному життєвому ритмі, спричиненими відсутністю деякий час у нього автомобіля, як засобу пересування, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на його корить моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з огляду на ухвалення рішення на користь позивача, та визнання відповідачем уточнених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі судовий збір на загальну суму 736,80 грн. (а.с.79), що складає 50% від сплаченого позивачем судового збору за заявлені вимоги майнового характеру та витрати, повязані з проведенням експертизи в розмірі 2500,00 грн.(а.с.69). Крім того у звязку із визнанням відповідачем позовних вимог, з державного бюджету України на користь позивача підлягає поверненню 50% від сплаченого судового збору спів мірно до розміру задоволених вимог в розмірі 736,80 грн. Разом з цим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у вимозі про стягнення з відповідача понесених ним витрат на правову допомогу виходячи з наступного. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першоюшостою статті 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки позивачем не надано укладеного між ним та адвокатом договору про надання правничої допомоги, а також доказів, щодо реального обсягу послуг і виконаних адвокатом робіт, (актів наданих послуг, актів виконаних робіт та ін.), то відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial