Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідачів, де просить: - зняти арешт з автомобіля марки КІА, модель Sportaqe, 1998 року випуску, колір зелений, номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]; - виключити вищевказаний автомобіль з акту опису й арешту майна від 28 травня 2013 року, складеного державним виконавцем Московського відділу ДВС Харківського міськрайонного управління юстиції у м.Харкові. Позов мотивує тим, що згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду (справа № 2-146/2010) з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Фінанси і кредит» грошові кошти в сумі 5 075 950,19 грн. В ході проведення виконавчих дій 27.05.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області винесено постанову про арешт і опис майна боржник а [PERSON], зокрема і вищевказаного спірного автомобіля. 28.05.2013 року було складено державним виконавцем Московського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції акт опису й арешту вищевказаного автомобіля, який ще 28.11.2002 року був придбаний ним у [PERSON], що підтверджується рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 29.10.2013 року (справа № 398/7631/13-ц), яке вступило в законну силу. Посилаючись на ст.60 Закону України «про виконавче провадження»просить його вимоги задовольнити. Позивач просить його вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідачі та представник третьої особи на розгляд справи не явилися, подали письмові пояснення та заперечення, та заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність неявившихся осіб та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Відповідач [PERSON] в заяві зазначив, що позовні вимоги позивача визнає. Представник банку вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними, та зазначає, що позивач обрав неправильний спосіб захисту свого права. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 29.10.2013 року було визнано дійсним договір купівлі - продажу від 28.11.2002 року автомобіля марки КІА, модель Sportaqe, 1998 року випуску, тип ТЗ - легковий універсал, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на даний автомобіль. Дане рішення суду набрало законної сили (а.с. 9 -12). До суду не надано даних про те, що рішення суду від 29.10.2013 року оскаржено, банком чи іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороні законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. З акту опису та арешту майна від 28 травня 2013 року, складеного державним виконавцем Московського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції (підстава: постанова від 27.05.2013 року державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Кіровоградській області Мехед О.В.) вбачається, що було описано й арештовано автомобіль марки КІА, модель Sportaqe, 1998 року випуску, тип ТЗ - легковий універсал, номер шасі (рама) [NUMBER], кузов (коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.6 - 8). Згідно ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Оскільки згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 29.10.2013 року було визнано за [PERSON] право власності на спірний автомобіль, дане рішення суду ніким не скасоване та набрало чинності, а згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, тому суд вважає безпідставними доводи банку, що спірний автомобіль не зареєстрований за позивачем як за власником автомобіля, тому його право власності належним чином не підтверджено, оскільки він є титульним володільцем спірного майна та вважає, що позивач має право на звернення до суду за захистом порушеного права.

Outcome: approved