Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 227\~888,10 гривень за кредитним договором №\~SAMDN40000013889381 від 22.05.2007 року, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до договору №\~SAMDN40000013889381 від 22.05.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 53960,94 гривень на термін до 21.05.2014 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором станом на 23.10.2014 року його заборгованість за кредитом становить 227\~888,10\~грн., з яких 45\~365,08 грн. заборгованість за кредитом, 49\~636,70 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 132\~886,32 грн. заборгованість за пенею. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач письмових заперечень проти позову не надав, у заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 35, 36) вважав позовні вимоги необґрунтованими з тих підстав, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2012 року задоволено позов ПАТ\~КБ «Приватбанк» до нього та звернуто стягнення за кредитним договором №\~SAMDN40000013889381 від 22.05.2007\~року на предмет застави автомобіль ВАЗ 21101, 2007 року випуску. Вказане судове рішення виконано в повному обсязі та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розпорядження позивача передано вказаний автомобіль, однак факт звернення стягнення на заставлене майно не враховано позивачем при розрахунку суми заборгованості за кредитним договором. Крім того, позивачем пропущено строки позовної давності для звернення з вказаним позовом, а також розмір нарахованої пені значно перевищує розмір заборгованості. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, систематично у судові засідання не зявлявся, доказів поважності причин неявки до суду не надав, у звязку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності сторін, відповідно до ч.\~2 ст.\~197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з укладеним між сторонами договором № SAMDN40000013889381 від 22.05.2007\~року ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 53960,94 гривень на термін до 21.05.2014 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за даним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором №SAMDN40000013889381. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 23.10.2014 року має перед позивачем заборгованість у сумі 227\~888,10 гривень, у тому числі: -45 365,08 гривень заборгованість за кредитом; -49 636,70 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; -132 886,32 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1064 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, та на вимогу кредитора (Банка) зобовязаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків на підставі ст.624 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання,на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки як правовий наслідок порушення зобовязань, встановлених договором. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 06.11.2013 року у справі № 5-116цс, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Суд зазначає, що пунктом 1.2. Додаткової угоди № 2 від 22.05.2007 року до укладеного між сторонами Договору № SAMDN40000013889381 від 22.05.2007 року передбачено погашення кредиту шляхом внесення щомісячного платежу у сумі 1160,16 грн. У вказану суму включено заборгованість за кредитним лімітом, процентами, комісії, винагороді. Отже, позовна давність у даному випадку обчислюється окремо по кожному простроченому платежу, і несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Враховуючи, що з даним позовом банк звернувся до суду 22.01.2015 року, трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту і процентами обчислюється з 22.01.2012 року. Оскільки прострочена заборгованість за тілом кредиту, як убачається з розрахунку заборгованості відповідача (а.с. 91-96), обчислюється з 22.06.2007 року, а прострочена заборгованість за процентами обчислюється з 01.07.2008 року, суд, враховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту і процентами у межах трирічного строку до моменту звернення до суду. Оскільки сума щомісячного платежу складає 1160,16 грн., сума заборгованості за тілом кредиту та процентами за три роки (36 місяців) складає 41\~765,76 грн. (1160,16 х 36). Згідно з приписами частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що розмір нарахованої відповідачеві пені значно перевищує розмір завданих невиконанням зобовязання збитків, а також враховуючи положення частини 2 статті 258 ЦК України щодо позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), суд вважає за необхідне зменшити розмір заборгованості за пенею, що підлягає стягненню з відповідача, до суми заборгованості за тілом кредиту і процентами, тобто до 41\~765,76 грн. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту і процентами у сумі 41\~765,76 грн., а також за пенею у сумі 41\~765,76 грн., усього в сумі 83\~531,52 грн. Надаючи оцінку доводам відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог, суд не бере до уваги посилання відповідача на неврахування позивачем факту звернення стягнення на заставне майно автомобіль, оскільки, як убачається з виписки по рахунку відповідача та меморіального ордеру від 08 липня 2014 року (а.с. 78-86), сума коштів від реалізації заставного автомобіля у розмірі 33\~500,00 грн. врахована у погашення заборгованості відповідача за кредитом. Щодо посилань відповідача на неврахування позивачем строку позовної давності, то судом при визначенні суми боргу, що підлягає стягненню з відповідача, враховано трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту і процентами, а також річний строк позовної давності за вимогами про стягнення пені.

Outcome: partial