Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми пені за порушення умов договору № 2620/15/178374 від 5 травня 2014 року, посилаючись на наступне обґрунтування. Між позивачем та ПАТ «Міський комерційний банк» 5 травня 2014 року було укладено договір банківського вкладу на вимогу № 2620/15/178374. Відповідно до вказаного договору відповідач відкриває вкладнику депозитний рахунок вкладу на вимогу та приймає на відкритий рахунок грошову суму. При цьому позивачем повністю було виконано зобов'язання за договором щодо внесення коштів на депозитний рахунок шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 711000 грн. Позивачем також на підставі укладеного договору було письмово повідомлено відповідача про повернення вкладу з вимогою його отримання. Однак відповідач не виконав умови договору вкладу на вимогу, в зв'язку із чим позивач звернувся до відповідача з вимогою виконати умови договору. В своїй відповіді відповідач підтвердив про існування невиконаних зобов'язань за договором. Вказував, що станом на 1 вересня 2014 року депозитний вклад представниками відповідача був частково виконаний шляхом перерахування грошових коштів 4 червня 2014 року на суму 100000 грн., 11 червня 2014 року на суму 100000 грн., 20 червня 2014 року на суму 100000 грн., 9 липня 2014 року на суму 10000 грн. та 14 липня 2014 року на суму 10000 грн. Таким чином сума заборгованості з повернення депозитного вкладу становить 379800 грн. На підставі переліченого вважає, що представниками відповідача було порушено умови договору від 5 травня 2014 року, що було підтверджено судовим рішенням від 1 серпня 2014 року, яке набуло чинності. Зазначав, що за п. 6.1 вказаного договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором згідно до чинного законодавства України та умов договору. Вказує, що за ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1% суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10% суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. На підставі викладеного, надавши відповідні розрахунки, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в сумі 44382,15 грн. У подальшому позовні вимоги [PERSON] змінив шляхом їх збільшення, на підставі чого просив суд стягнути з відповідача суму пені станом на 6 жовтня 2014 року за порушення виконання умов договору від 5 травня 2014 року в загальному розмірі 69828,75 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності та у присутності його представника, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених позовних вимог. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні повністю підтримав зміненні позовні вимоги [PERSON], які просив суд задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представники відповідача у судове засідання не з'явились за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановлячи заочне рішення. Тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. За ст. ст. 526, 610 Цивільного колексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК), інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. На підставі ст. 1060 ЦК договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). При цьому за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом в судовому засіданні було встановлено, що згідно до умов договору банківського вкладу на вимогу № 2620/15/178374 від 5 травня 2014 року Публічний акціонерне товариство «Міський комерційний банк» (банк) та [PERSON] (вкладник) уклали договір, за яким банк приймає від вкладника грошові кошти на депозитний рахунок в валюті гривня, де на суму вкладу від 100000 грн. до 5000000 грн. нараховується 16% річних, за яким [PERSON] поклав вклад на суму 711000 грн. Для цілей вказаного договору банк відкриває вкладнику депозитний рахунок. Також умовами вказаного договору передбачено, що клієнт має можливість вилучити вклад за першою вимогою в будь-який момент шляхом письмового повідомлення банка за три банківські дні до пропонованої дати, а банк повертає вклад або його частку та відсотки шляхом видачі готівки або безготівкового переказу на рахунок вкладника (а. с. 6-10). Також відповідно до п. 5.3.3 вказаного договору відповідач зобов'язаний виконувати належним чином доручення вкладника, пов'язанні з рухом грошових коштів на рахунку в порядку та при дотриманні вимог, встановлених чинним законодавством України, включаючи нормативно-правові акти НБУ. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. За платіжним дорученням від 5 травня 2014 року № 1 [PERSON] вимагав провести представників відповідача поповнення визначеного позивачем рахунку в АТ «Ощадбанк» на суму 711000 грн. з відкритого рахунку [NUMBER] на умовах договору від 5 травня 2014 року, що однак не будо виконано банком-відповідачем (а. с. 37). Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. За ст. 1089 ЦК за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Згідно до ст. 1091 ЦК банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. На підставі п. п. 8.1, 8.2 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. На підставі п. 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. За рішенням від 1 серпня 2014 року Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя, що набуло чинності, за позовом [PERSON] до ПАТ «Міський комерційний банк» про стягнення суми депозиту вимоги позивача були задоволенні шляхом стягнення з відповідача на користь [PERSON] суми депозиту в розмірі 379800 грн. Вказаного висновку за цим рішенням від 1 серпня 2014 року суд дійшов на підставі доведеності порушення умов договору від 5 травня 2014 року банком щодо повернення вкладу [PERSON] шляхом невиконання платіжного доручення від 5 травня 2014 року № 1 (а. с. 31-32). Таким чином судом було встановлено, що відповідачем була сплачена сума вкладу [PERSON] в розмірі 331200 грн. (711000 - 379800 = 331200), неповернутий залишок якого становить відповідно 379800 грн., що також підтверджується платіжними дорученнями, які містяться у матеріалах справи від 20 червня 2014 року на суму 100000 грн., від 20 червня 2014 року на суму 3500 грн., від 11 червня 2014 року на суму 100000 грн., від 11 червня 2014 року на суму 3500 грн., від 4 червня 2014 року на суму 100000 грн., від 4 червня 2014 року на суму 3500 грн. (оглянутої у судовому засіданні), від 9 липня 2014 року на суму 10000 грн., від 9 липня 2014 року на суму 350 грн., від 14 липня 2014 року на суму 10000 грн., від 14 липня 2014 року на суму 350 грн., які були перераховані відповідачем за вказаними [PERSON] реквізитами (а. с. 13-18, 19). Доказів подальшого проведення сплати ПАТ «Міський комерційний банк» позивачу вкладу за договором від 5 травня 2014 року суду не було надано, тому суд дійшов висновку, що на теперішній час сума боргу у відповідача перед [PERSON] не змінилась та складає 379800 грн. Відповідно до ст. 1073 ЦК в разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 1092 ЦК в разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до закону. При цьому за п. 8.3 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за порушення строків, встановлених п. п. 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом. Також за п. 6.1 договору від 5 травня 2014 року № 2620/15/178374 сторони за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та умовами договору (а. с. 9). На підставі п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 % суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 % суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином вимоги [PERSON] щодо стягнення неустойки в вигляді пені з відповідача ґрунтуються на умовах договору від 5 травня 2014 року № 2620/15/178374 щодо безспірного зобов'язання банку повернути позивачу суму вкладу в розмірі 711000 грн., з якої сума в розмірі 379800 грн. досі не була видана вкладнику за його вимогою. Також суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] крім іншого ґрунтуються на законі, який визначає відповідальність банківської установи щодо нездійснення в передбачений умовами договору та закону строк виконання доручення клієнта на переказ грошових коштів за договором вкладу на першу вимогу. Згідно до наданих суду розрахунків позивача від 7 жовтня 2014 року вбачається, що станом на 6 жовтня 2014 року заборгованість зі сплати пені на користь [PERSON] у ПАТ «Міський комерційний банк» складає 69828,75 грн., з яких за період з 8 травня 2014 року (за минуванням триденного строку для проведення переказу банком на вимогу [PERSON]) до 3 червня 2014 року (сума боргу станом на вказану дату дорівнювала 711000 грн.) в сумі 19197 грн. (711000 грн. х 0,1 /100 х 27 днів = 19197), з 4 червня 2014 року (внаслідок часткової виплати банком вкладу позивачу) до 10 червня 2014 року (сума боргу станом на вказану дату дорівнювала 607500 грн.) в сумі 4252,50 грн. (607500 грн. х 0,1 /100 х 7 днів = 4252,50), з 11 червня 2014 року (внаслідок часткової виплати банком вкладу позивачу) до 19 червня 2014 року (сума боргу станом на вказану дату дорівнювала 504000 грн.) в сумі 4536 грн. (504000 грн. х 0,1 /100 х 9 днів = 4536), з 20 червня 2014 року (внаслідок часткової виплати банком вкладу позивачу) до 8 липня 2014 року (сума боргу станом на вказану дату дорівнювала 400500 грн.) в сумі 7609,50 грн. (400500 грн. х 0,1 /100 х 19 днів = 7609,50), з 9 липня 2014 року (внаслідок часткової виплати банком вкладу позивачу) до 13 липня 2014 року (сума боргу станом на вказану дату дорівнювала 390150 грн.) в сумі 1950,75 грн. (390150 грн. х 0,1 /100 х 5 днів = 1950,75) та з 14 липня 2014 року (внаслідок часткової виплати банком вкладу позивачу) до 6 жовтня 2014 року (сума боргу станом на вказану дату дорівнювала 379800 грн.) в сумі 32283 грн. (379800 грн. х 0,1 /100 х 85 днів = 32283) (а. с. 30). З урахуванням переліченого суд вважає, що розглядом справи було встановлено факт порушення прав споживача банківських послуг, [PERSON], щодо своєчасного переказу вкладу позивача представниками відповідача, тому ПАТ «Міський комерційний банк» повинен сплатити на користь [PERSON] суму пені за період з 8 травня 2014 року по 6 жовтня 2014 року, обраховану судом в розмірі 69828,75 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 698,29 грн.

Outcome: approved