Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до ФОП [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що відповідно до рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12.02.2019 та Акту №17 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення встановлено, що він працював за трудовим договором у ФОП [PERSON] з 06.03.2017 по 15.03.2017. При звільненні роботодавець, в порушення законодавства про працю, в день звільнення не провів оплату заробітної плати за 11 відпрацьованих робочих днів у березні 2017 року та не ознайомив з наказом про звільнення на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Просив стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 54294,53 грн. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 10.04.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 04.12.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник у підготовчому судовому уточнили позовні вимоги в резолютивній частині позову, просили стягнути з ФОП [PERSON] на користь відповідача заробітну плату в розмірі 54294,53 грн. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивач фактично відпрацював лише 9 днів за які фактично отримав належні йому 951,51 грн, але відмовився підписати відомості про виплату грошей від 15.03.2017 про що, 15.03.2017 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] склали Акт про відмову [PERSON] поставити підпис у відомості після отримання грошей. Просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони гуртуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до наказу №6 від 04.03.2017 [PERSON] прийнятий на роботу з 06.03.2017 на посаду водія до ФОП [PERSON] з окладом 3250 грн та строком випробування 1 місяць. Згідно Наказу №8 від 15.03.2017 виданого ФОП [PERSON] [PERSON] звільнений 15.03.2017 з посади водія за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП. З відомості на виплату грошей №НЗП-00007 за березень 2017 року наданої ФОП [PERSON] вбачається, що [PERSON] було нараховано 951,51 грн, при цьому підпис про одержання грошей у відомості відсутній. 15.03.2017 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] склали Акт про відмову [PERSON] поставити підпис у відомості після отримання грошей в сумі 951,50 грн., а також відмовився підтвердити підписом, що ознайомлений з наказом про звільнення. Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи, що позивач прийнятий на роботу 06.03.2017 а звільнений 15.03.2017 тобто ним фактично було відпрацьовано 9 днів, а не 11 днів як зазначено у позовній заяві, суд дійшов висновку, що розрахунок наданий позивачем не може бути прийнятий до уваги та бере за основу суму в розмірі 951,51 грн зазначену у відомості на виплату грошей №НЗП-00007 за березень 2017 року наданої ФОП [PERSON] яка і підлягає стягненню з відповідача. Крім того, суд звертає увагу що наданий позивачем розрахунок застосовується при визначенні середнього заробітку за час затримки розрахунку, тоді як згідно уточнених позовних вимог позивач бажає стягнути лише заробітну плату. Суд критично ставиться до Акту про відмову [PERSON] поставити підпис у відомості після отримання грошей в сумі 951,50 грн. та відмову підтвердити підписом, що ознайомлений з наказом про звільнення, оскільки в судовому засіданні не було надано на огляд оригіналу зазначеного документу, достовірність якого позивач ставить під сумнів. З огляду фактично встановлених обставин, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 06.03.2017 по 15.03.2017 у розмірі 951,51 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за вимогами майнового характеру у розмірі 704,80 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір»

Outcome: partial