Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківсвького районного суду м. Львова з вищевказаним позовом, котрим просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського територіального округу [PERSON] 191 від 04. 09. 2014р. про стягнення з нього [PERSON] на користь [PERSON] 53695, 88 грн. боргу таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обгрутнував тим, що згідно договору позики від 30.03.2014 р., укладеного між відповідачем [PERSON] і ним та посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського територі ального округу [PERSON] відповідач передав йому грошові кошти в сумі 35000 грн., які він зобов'язувався повернути до 30.04.2014р. зі сплатою 10% місячних та 5% річних від просроченої суми. Позивач зазначив, що такий договір укладений незаконно під примусом і з приводу незаконності укладення такого договору, який був без готівковим, 04.09.2014 р. він Позивач звернувся в Шевченківським РВ зі скаргою, по якій на час звернення до суду проводиться відповідна перевірка. Як встановлено з тексту позовної заяви 02.09.2014 р. він, позивач через приватного нотаріуса [PERSON] отримав заяву відповідача [PERSON], яка датована 04.08.2014 р. про необхідність виконання своїх зобов'язань за договором позики від 30.03.2014 р. що до сплати мною 35000 грн. та 10% місячних від цієї суми, а саме 14700 грн. 04.09.14 р. ним, у відповідь на отриману заяву надіслано нотаріусу заяву, в якій позивач виклав заперечення, як по факту вчинення договору позики, так і суми визначеної в заяві. Проте, 17.09.2014 р. йому, позивачеві надійшла постанова від 09.09.2014 р. про від криття виконавчого провадження, зі змісту якої він дізнався про видачу приватним нотаріусом [PERSON] 04.09.2014 р. виконавчого напису про стягнення з нього в користь [PERSON] 53695,88 грн. боргу за договором позики. Позивач вважає, що такий виконавчий напис, зі змістом якого він не був озна йомлений, оскільки копія йому не надсилалась, не підлягає виконанню, оскільки борг не є безспірний, він скерував нотаріусу свої заперечення, котрі до уваги прийняті не були і таким чином приватний нотаріус [PERSON], на думку позивача, в порушення закону належно не перевірила безспірності заборгованості та без врахування заперечень позивача здійснила виконавчий запис. В судовому засіданні, позивач за [PERSON] та його уповноважений представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, що аналогічні викладеному в тексті позовної заяви, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його уповноважений представник [PERSON] позов заперечили, вважаючи вимоги позивача безпідставними, а надумані доводи спрямовані на уникнення від погашення заборгованості. Просили у задоволенні позову відмовити. Треті особа у справі - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] висловила думку про безпідставність позовних вимог. Оскільки виконавчий напис нею вчинено з дотриманням закону без будб-яких порушень при належному сповіщенні позивача про наявність заборгованості, необхідності її погашення у визначений строк та про вчинення виконавчого напису. Треті особа у справі - державний виконавець Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції - Сеньків А.М. проти позову заперечив, вважаючи вимогу позивача безпідставною. Заслухавши пояснення сторін представників сторін, заслухавши допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON], повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, права і обов'язки сторін, суд приходить до висновку про безпідставність позову та необхідності відмови у його задоволення виходячи з наступних підстав та мотивів. Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. 30 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 6, 33-34) Відповідно до умов цього Договору позивач отримав від [PERSON] 35000,00 гривень. Згідно п.1 Договору позики від 30.03.2014 р. встановлено проценти від позики у розмірі 10 % на місяць. Відповідно до п.6 цього ж Договору сторони домовились, що у разі прострочення виконання зобов'язань Позичальником (Позивачем), останній зобов'язується сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 5 % річних від простроченої суми. Термін виконання зобов'язання за цим Договором був встановлений до 30.04.2014 року. Незважаючи на те, що термін виконання зобов'язання сплив 30.04.2014 року, Оскільки у т визначений Договором термін [PERSON] грошей [PERSON] не повернув, останній 04 серпня 2014 року звернувся до нотаріуса [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису. (а.с.9) На підставі заяви [PERSON] нотаріус [PERSON] листом за № 24/01-16 від 15.08.2014р. направила Позивачеві [PERSON] заяву [PERSON], копію договору позики та лист попередження, в якому запропонувала виконати зобов'язання не пізніше 04 вересня 2014 року до 15.00 години. (а.с.7-8) У встановлений термін зобов'язання за Договором позики Позивачем виконано не було. Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис у порядку, встановленому Законом України «Про нотаріат» та Порядку, що визначає вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в сумі 53695, 88 гривень. (а.с.35) Відповідно до вимог ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випад ках і в порядку,, встановлених законом. Нормами ст. 87, ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ч. 1 п.282 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 284 вказаної Інструкції нотаріус вчиниє виконавчі написи, якщо надані документи підтверджують безспір ність заборгованості перед стягувачем. Відповідно до п. 3.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, згідно вищевикладеного нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Відповідно до п. 6.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог статті 1050 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконав че провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів. Виконавчий напис нотаріуса відповідно до ст.3 зазначеного закону, є одним із виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою. Суд вважає доведеним той факт, що відповідачем [PERSON] для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу [PERSON] в підтвердження наявності заборгованості було подано усі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому оспорюваний виконавчий напис, відповідає вимогам чинного законодавства. Доводи позивача щодо укладення Договору позики під примусом, не відповідність умов Договору його, позивача волі, протиправність дій відповідача, у судовому розгляді свого підтвердження не віднайшли. Стороною Позивача не підтверджено будь-якими допустимими доказами оспорювання Договору позики від 30.03.2014 р. у встановленому порядку. Щодо звернень позивача до правоохоронних органів на протиправні дії відповідача [PERSON], суд звертає увагу, що такі були здійснені після вчинення виконавчого напису 04.09.2014 р., що дає підстави розцінювати дії позивача, як спрямовані на уникнення від виконання зобов'язань перед відповідачем за Договором позики. Позивачем під час розгляду справи жодними належно допустимими доказами не доведено порушень вимог Закону при вчиненні виконавчого напису нотаріуса. Суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON], оскільки такі стосуються обставин укладення Договору позики, які їй, свідку відомо зі слів її сина [PERSON] і не відносяться до предмету цього спору, оскільки у цій справі Договір позики не оскаржується. Щодо показань, згідно яких встановлено, що вона, свідок сама приходила до нотаріуса і пояснювала про спірність суми заборгованості перед [PERSON], суд такі теж до уваги не приймає, оскільки свідок не є стороною за Договором позики і оспорюваних правовідносин, а її показання з цього приводу не можуть мати доказового значення і такі не підтверджують будь-яких порушень зі сторони нотаріуса при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є надуманими, не підтвердженими у суді належно допустимими доказами, а тому у їх задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed