Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, яка була передана у приватну власність [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі рішення Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 31 березня 1994 року №14/4, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Також, просить визнати за ним право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських та побутових будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,45 га для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність [PERSON] , на підставі рішення Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 31 березня 1994 року №14/4, яка померла [INFO] , спадщину після якої прийняв її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав, як на спадкове майно [PERSON] , який помер [INFO] . Мотивує свій позов тим, що по смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування за законом першої черги, однак не встиг оформити своїх спадкових прав. Також мотивує свій позов тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] . Позивач є його спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, однак нотаріально її оформити її не може. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак в заяві до суду позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до запису в господарській книзі №1 за 2016-2023 роки, будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , рахується за [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] . З поданих доказів про родинні відносини вбачається, що по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем за законом першої черги є її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , однак не встиг оформити своїх спадкових прав. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 січня 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. Документами про родинні відносини стверджується, що позивач є онуком померлого [PERSON] . З довідки Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 11 січня 2020 року №03 вбачається, що 06 жовтня 2010 року за № 100 посвідчувався заповіт від імені [PERSON] Заповіт не змінено і не скасовано. З заповіту, посвідченого 06 жовтня 2010 року секретарем Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області Каплюк Ж.Є. , зареєстрованого в реєстрі за № 100, вбачається, що [PERSON] заповів усе належне йому майно [PERSON] . Водночас спадкодавець заповів земельну ділянку площею 2,2985 га, яка знаходиться в селі Звиняче Горохівського району Волинської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №117855 видного Горохівською РДА 30.10.2003 року, своєму синові [PERSON] . У спадковій справі відкритій по смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , містяться свідоцтва про право на спадщину, якими стверджується прийняття спадщини сином [PERSON] відповідно до заповіту. У спадковій справі відкритій по смерті [PERSON] , який помер [INFO] , також міститься заява від імені [PERSON] про прийняття спадщини, та заява від дочки спадкодавця [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] , на користь [PERSON] . Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] та прийняв спадщину. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з рішення Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області №14/4 від 31 березня 1994 року, [PERSON] було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га. Також згідно довідки Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області №14/4 від 31 березня 1994 року, [PERSON] було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,45 га для ведення особистого підсобного господарства та земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських та побутових будівель і споруд. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті свого діда. Успадкувавши спадкове майно, він успадкував право на завершення приватизації, яке мав за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. За таких обставин, суд вважає, що позивачка, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved