Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаною позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 47 689,15 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.04.2016 року близько 23-45 год. на проїзній частині Московського мосту, навпроти електроопори 33 в м. Києві, [PERSON] , керуючи автомобілем керуючи автомобілем «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, здійснив наїзд на дорожні знаки, задню частину причепу «БЗП 7-02» державний номерний знак [NUMBER] , що стояв у зчепленні із автомобілем «ГАЗ-3307» державний номерний знак [NUMBER] та пішохода [PERSON] , якай знаходився поряд з автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. 03.10.2016 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про ДТП звернулась [PERSON] (опікун над малолітніми племінниками [PERSON] та [PERSON] ) та надала відповідні документи. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] не була застрахована в жодній страховій компанії. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.09.2016 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . 05.12.2016 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування звернулась [PERSON] , також у заяві зазначила, що [PERSON] сплатив 25 000,00 грн. на поховання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву, будь-яких інших заяв, клопотань не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд встановив, що 03 жовтня 2016 року [PERSON] повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду, яку вчинив [PERSON] , в результаті якої пішохід [PERSON] загинув на місці. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, залишено без змін. 05.12.2016 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. Згідно розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника справа №36382, довідки №1 від 14.03.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих виданої Моторним (транспортним) страховим бюро України сума до сплати становить 47 689,15 грн. Згідно наказу Моторного (страхового) бюро України від 21.03.2017 року м. Київ №2343 було зобов`язано сплатити [PERSON] 47 689,15 грн. Згідно платіжного доручення №2343рв від 21.03.2017 року МТСБУ було сплачено 47 689,15 грн. на користь [PERSON] Вимогою від 27.03.2018 року вих.№0029-05/03-18 було запропоновано [PERSON] добровільно погасити заборгованість в розмірі 47 689,15 грн. Відповідно до довідки Державної фіскальної служби України від 15.05.2019 року, надати реєстраційний номер облікової картки фізичної особи [PERSON] , [INFO] не має можливості з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати. Нормою частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із пунктом 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Як встановлено під час розгляду справи з матеріалів справи, відповідач був водієм транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; станом на дату ДТП його цивільно-правова відповідальність застрахована не була та він не є особою, зазначеною у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно із пунктом 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Отже, слід зробити висновок, що на підставі частини першої статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 47 689,15 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved