Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявоюдо [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], про визнання недійсними договору про поділ спадкового майна та свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 11 лютого 1994 року він та його тітка [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Ця квартира була ними приватизована в рівних частинах. 23 лютого 2014 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] та грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку» у сумі 11273,82 грн. Спадкоємцями померлої є позивач [PERSON] та його брат - відповідач [PERSON] 31 травня 2014 року вони звернулися до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] для подачі заяв про прийняття спадщини та з метою уникнення зайвих витрат на оформлення спадкових прав домовилися оформити спадщину на позивача, а після продажу квартири розділити грошові кошти, відповідно до належних їм частин. Отже, 31 травня 2014 року він подав заяву про прийняття спадщини, а відповідач - про відмову від належного йому спадкового майна. 03 вересня 2014 року він з відповідачем знову зявилися до нотаріуса для отримання документів на спадкове майно. Зайшовши до кабінету, йому було запропоновано підписати документи, зі змістом яких він не зміг ознайомитися, оскільки його квапили з підписанням. Нотаріус не розяснив йому значення цих документів, однак вважаючи, що це документи, які посвідчують його права на спадщину, він їх підписав. Як потім йому вдалося зясувати, відповідач в останній день шестимісячного строку 22 серпня 2015 року таємно від нього звернувся до нотаріуса із заявою, якою відкликав свою заяву про відмову від спадщини, та одночасно подав заяву про прийняття спадщини. Після детального ознайомлення зі змістом документів, підписаних ним 03 вересня 2014 року, виявилось, що він підписав договір про розподіл спадкового майна, за яким 1/2 частина квартири [ADDRESS] та 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку» переходять у приватну власність відповідача, а йому переходить у власність інша 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку». Позивач вважає вказаний договір недійсним, оскільки його волевиявлення не було вільним, не відповідало його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України), окрім того - відповідач навмисно ввів позивача в оману щодо підписання договору про розподіл спадкового майна, внаслідок чого він позбавив його права на 1/4 частину спадкової квартири (ч. 1 ст. 230 ЦК України). На підставі викладеного, позивач просить суд визнати недійсними договір про поділ спадкового майна від 03 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим № 587, а також видане на його підставі відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири № 16 у будинку № 2 по вулиці Червоноармійській в м. Вільнянськ Запорізької області. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив визнати недійсними договір про поділ спадкового майна від 03 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим № 587, а також видане на його підставі відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в м. Вільнянськ Запорізької області, з підстав, викладених у позові. Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, зазначивши, що договір про поділ спадкового майна укладено відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, підстави для визнання його недійсним, викладені в позові, є надуманими. Перед укладенням договору [PERSON] та [PERSON] домовились про здійснення поділу спадкового майна на тих умовах, які відображені в договорі. Третя особа - приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, пояснила, що 31 травня 2014 року сторони звернулися до неї з питання оформлення спадщини після померлої тітки [PERSON]. Під час прийому вона розяснила їм варіанти прийняття спадщини. При цьому позивач та відповідач домовились, що [PERSON] приймає спадщину, а [PERSON] відмовляється від її прийняття, подавши відповідні заяви. У звязку з такою позицією відповідача, який відмовився від прийняття спадщини, вона розяснила йому наслідки подання такої заяви, а також його право протягом строку для прийняття спадщини подати заяву, якою відкликати свою заяву про відмову від спадщини, та подати заяву про прийняття спадщини. У останній день для прийняття спадщини [PERSON] зявився до нотаріальної контори та написав заяву, якою відкликав свою заяву про відмову від спадщини, та одночасно подав заяву про прийняття спадщини. У подальшому 03 вересня 2014 року нею був посвідчений договір про поділ спадкового майна між [PERSON] та [PERSON] За цим договором 1/2 частина квартири [ADDRESS] та 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку» переходять у приватну власність відповідача, а позивачу переходить у власність інша 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку». На підставі вказаного договору вона видала сторонам свідоцтва про право на спадщину. Перед посвідченням договору відбулася розмова для встановлення дійсних намірів щодо посвідчення даного правочину. Також третя особа заявила, що до моменту та на час посвідчення спірного договору позивач [PERSON] був обізнаний про факт відкликання відповідачем [PERSON] своєї заяви про відмову від спадщини та про подання ним заяви про прийняття спадщини. Сторони погоджувалися на поділ без доплати, ознайомилися з текстом договору та підписали його без жодних заперечень. На підставі викладеного, підстав для задоволення позову не вбачає. Крім того, у судовому засіданні за клопотанням представника позивача були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які, кожен окремо, повідомили суду, що позивач та відповідач після смерті тітки [PERSON] домовились щодо продажу спірної квартири та поділ грошових коштів між собою відповідно до належних їм часток. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 лютого 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 289233, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області 25 лютого 2014 року (а.с. 8, 52). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] та грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку» у сумі 11273,82 грн. Заповітів [PERSON] не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті має здійснюватися за законом. 31 травня 2014 року позивач [PERSON], відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується його відповідною заявою у фотокопії спадкової справи, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с. 10, 50). Цього ж дня відповідач [PERSON], відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, подав приватному нотаріусу Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після померлої [PERSON] (а.с. 11, 51). 22 серпня 2014 року відповідач [PERSON] на підставі ч. 6 ст. 1273 ЦК України подав нотаріусу заяву, якою відкликав свою заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 12, 53), та одночасно подав заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с. 13, 54). 03 вересня 2014 року спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 55) та на підставі ст. 1278 ЦК України уклали договір про поділ спадкового майна. Згідно з договором про поділ спадкового майна від 03 вересня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим № 587, сторони розділили спадкове майно, а саме у власність позивача [PERSON] перейшла 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку», а у власність відповідача [PERSON] - 1/2 частина квартири [ADDRESS] в м. Вільнянськ Запорізької області та 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку» (а.с. 9, 60). Відповідно до п. 8 договору, сторони домовилися, що такий поділ здійснюється без сплати різниці вартості майна. На підставі вказаного договору нотаріус видав сторонам свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 14, 61-63). Відповідно до положень ст. 215 ЦК України та розяснень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу (невідповідність змісту правочину акту цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; відсутність у сторони правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності, відсутність вільного волевиявлення або його невідповідність його внутрішній волі; фіктивність правочину; протиріччя інтересам дітей при вчиненні правочину батьками). На обґрунтування позовних вимог недійсності правочину позивач посилається на те, що його волевиявлення, як учасника правочину, не було вільним, не відповідало його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України), а також на навмисне введення відповідачем позивача в оману щодо підписання договору про розподіл спадкового майна (ч. 1 ст. 230 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, у порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження викладених в позовній заяві фактів, зокрема відсутності вільного волевиявлення на укладання спірного договору, а також на підтвердження факту обману та наявність умислу в діях відповідача. Так, відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначає, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. З пояснень третьої особи - приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], які у судовому засіданні не спростовані позивачем, судом встановлено, що перед посвідченням договору вона розяснила сторонам наслідки укладання та посвідчення такого правочину. Обидві сторони погодилися на здійснення поділу спадкового майна у порядку, відображеному в договорі. При підписанні договору [PERSON] засвідчив правильність відображених в ньому відомостей, жодних заперечень не подавав, ознайомившись з його змістом, добровільно підписав договір. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору про поділ спадкового майна, посвідченого 03 вересня 2014 року приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], недійсним, а, отже, і про відсутність підстав для визнання недійсним виданого відповідачу [PERSON] на підставі цього договору свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed