Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який уточнив під час розгляду справи, та зазначив, що придбав з прилюдних торгів під час реалізації майна, що є предметом іпотеки, квартиру [ADDRESS]. В квартирі проживають і перебувають на реєстраційному обліку відповідачі - попередній власник житла [PERSON] і члени її сім'ї. Проживання відповідачів у належному позивачу житлі створює перешкоди для нього у здійсненні права власності. Позивач через перешкоджання відповідачів, які є сторонніми особами для нього, не може стати до користування та управління належною йому квартирою, а спроби вирішити спір у позасудовому порядку позитивних наслідків не принесли, відповідачі відмовляється в добровільному порядку залишити житло, у зв'язку з чим позивач, будучи власником квартири, позбавлений можливості використовувати її за призначенням. Між тим правові підстави для проживання відповідачів та перебування їх на реєстраційному обліку в згаданій квартирі відсутні. Так як відповідачі не є членами сім'ї позивача, договір про право користування спірним житлом між сторонами не укладався, а в силу закону звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, просить про ухвалення рішення на його користь. В судове засідання 13 травня 2016 року представник позивача не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, проведення судового розгляду у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Суд у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України знаходить можливим вирішення справи без участі позивача і його представника, на підставі наявних у справі доказів про права та взаємовідносини сторін. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце вирішення спору, в суд не з'явилися. Заперечень проти позову не надали. За згаданих обставин за згодою представника позивача, висловленою в письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представники третіх осіб, належним чином повідомлених про судовий розгляд, до суду не з'явилися, надавши заяви з проханням вирішувати справу без їхньої участі, що в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність представників третіх осіб. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 7 грудня 2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Півняком О.С. за номером [NUMBER] посвідчено свідоцтво про право власності [PERSON] на майно, що придбано з прилюдних торгів - квартиру [ADDRESS] (а. с. 6). Свідоцтво посвідчено на підставі акта 101/2 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області 8 листопада 2010 року. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав № 29422926 від 24.03.2011 року, що видане орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на вказану квартиру зареєстровано на підставі згаданого свідоцтва за [PERSON] (а. с. 7). Як вбачається з довідки центру обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради № 6474 від 24.09.2015 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] (а. с. 38). Направлена [PERSON] 15 листопада 2013 року вимога попередньому власнику квартири [PERSON] про добровільне виселення залишена останньою без відповіді та задоволення (а. с. 8). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності, а згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічні приписи містить ст. 40 ЗУ «Про іпотеку». Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, статтями 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статті 150 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку і (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку (квартири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку (квартири) і ведуть з ним спільне господарство. З огляду на ст. 156 ЖК України, право членів сім'ї (зокрема колишніх членів сім'ї) власника на користування жилим приміщенням є похідним від права власника. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право члена сім'ї власника квартири на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником житла. Оскільки житлові права членів сім'ї власника квартири є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою, а тому відповідачі втратили право користування квартирою, оскільки жоден із них не є її власником. Оскільки [PERSON] належить право власності на спірне житло, між тим відповідачі створюють йому перешкоди у здійсненні права власності, у відсутність правових підстав для їх проживання в квартирі суд вважає, що охоронюване законом право власника на проживання в належному йому житлі підлягає захисту, а вимоги позивача про виселення відповідачів та його вселення до квартири [ADDRESS] - задоволенню. У відповідності до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідачів у рівних частках на користь позивача підлягає судовий збір, попередньо оплачений ним.

Outcome: approved