Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 8 397,55 грн., а також понесені витрати по оплаті судового збору. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 19 березня 2013 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Альфа Страхування» був укладений Договір добровільного страхування автотранспорту N 046.0605531.006, за яким був застрахований транспортний засіб «Хундай», державний номерний знак [NUMBER]. 16 лютого 2015 року у м. Києві, на бульварі Верховної Ради, мала місце дорожньо- транспортна пригода за участю автомобілів «Хундай», державний номер [NUMBER] (водій та власник - [PERSON]), та «ВАЗ» державний номер [NUMBER] (водій та власник [PERSON]. Після ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження в результаті чого завдано матеріальних збитків. Відповідно до довідки ДАІ та постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року, Відповідач є винним у скоєнні ДТП. що мала місце 16 лютого 2015 року. Після вищезазначеної події [PERSON], як страхувальник, звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 16 лютого 2015 року за участю застрахованого автомобіля, з метою отримання виплати страхового відшкодування. Оскільки, даний випадок є страховим, за договором страхування N 046.0605531.006, позивачем вищевказана заява була прийнята та на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови договору страхування, позивач здійснив виплату страхового відшкодування за заявою [PERSON] в розмірі 3 192 (три тисячі сто дев'яносто дві) грн., 49 коп. + 5 205 (п'ять тисяч двісті п'ять) грн., 06 коп. = 8397 (вісім тисяч триста дев'яносто сім грн. 55 коп., що підтверджується страховими актами та розрахунками страхового відшкодування. 23.09.2015 року ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» направило на адресу відповідача регресну вимогу за вихідним № 49-09/15 р, але відповідач не вжив заходів щодо відшкодування збитків, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання сторони не з»явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що позивач позов підтримує та виходячи із доводів, якими обґрунтовується позовна заява просить суд позов задовольнити. Відповідач направив до суду письмові пояснення, зі змісту яких убачається, що проти позову він заперечує, оскільки являється учасником бойових дій та на підставі ст. ст. 13, 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. А тому, відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.02.2015 року, у якій його було визнано винним, має проводитись МТСБУ. За таких обставин у задоволенні позову просив відмовити, а розгляд справи проводити у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з виходячи з наступного. Судом встановлено, що Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.04.2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 16 лютого 2015 року о 09:30 керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Києві по бул. Верховної Ради, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хундай», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів.(а.с. 8). Відповідно до посвідчення виданого 15.07.1999 року серії [NUMBER], [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України. 18.02.2015 року [PERSON] звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспорну пригоду, яка мала місце 16.02.2015 року за участю його автомобіля та автомобіля «Хундай», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], яке було прийняте відділом прийому громадян МТСБУ 18.02.2015 року за № 25794. 07. 05.2015 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про долучення до матеріалів справи № 25794 Постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.04.2015 року, якою його визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності. Статтею 1166 ЦК України, передбачено відшкодування майнової шкоди особою, яка її завдала. Вказана норма є загальною, по відношенню до ст. 13 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, що підлягає застосуванню до даних правовідносини. Згідно із ст. 13 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Таким чином, заміна первісного відповідача або залучення у справу іншу особу як співвідповідача, здійснюється судом лише за клопотанням позивача. Оскільки позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутність, правом передбаченим ст.ст. 27,31 ЦПК України, зокрема на ознайомлення з матеріалами справи, у яких містились письмові заперечення відповідача та докази досліджені судом на підтвердження обставин, якими [PERSON] заперечував проти позову, представник позивача не скористався, з клопотаннями до суду про заміну первісного відповідача або залучення у справу іншу особу як співвідповідача не звертався, суд приходить до висновку, що оскільки позов пред»явлено не до тієї особи яка має відповідати, то у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі ст. 89 ЦПК України понесені позивачем витрати по оплаті судового збору не відшкодовуються. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed