Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання біржової угоди купівлі - продажу недійсною. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 року частково задоволено його позов до [PERSON] про поділ майна подружжя, яким прийнято вартість спірного автомобіля «Нісан», 1993 року випуску в сумі 24139 грн., яку зараховано йому як частку, отриману ним від продажу зазначеного автомобіля. Однак, судом не прийнято до уваги біржову угоду купівлі - продажу даного автомобіля № 2228 ІФ від 21.12.2005 року, згідно якої [PERSON] продав даний автомобіль покупцю [PERSON] за 100 грн., які і отримав, а 24039 грн. не отримав. Виходячи з цього, покупець [PERSON] не доплатив йому 24039грн. за придбаний ним автомобіль. Таким чином, судом стягнуто з нього в користь [PERSON] кошти в сумі 24039 грн., які ним не отримані від продажу даного автомобіля. Фактичні обставини і факти полягають у тому, що він з 1996 року по 2005 рік перебував у довірливих відносинах з відповідачем та надавав останньому право користуватися належним йому автомобілем марки «Нісан» на підставі генеральних доручень. Відповідач усно зобов»язувався відшкодувати йому вартість даного автомобіля, однак дані зобов»язання не виконав по даний час. Вважає, що апеляційним судом порушено його право, а відповідно і датою прийняття рішення 24.12.2013 року став день, коли він довідався про порушення його права. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі. У поданому суду письмовому запереченні позов не визнав та суду пояснив, що між ним та позивачем ніколи не виникали жодні правовідносини по деліктних зобов»язаннях, а тому на нього не лягає жодного обов»язку щодо відшкодуванню шкоди позивачу, у зв»язку з відсутністю самої події, яка породжує позадоговірні зобов»язання, а рішення суду - не є підставою для виникнення деліктних зобов»язань. Також, позивач не вказує та не доводить будь-яких підстав, наявність яких є необхідною умовою для визнання недійсним правочину. Просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних умов. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 р. частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, з позивача стягнуто на користь [PERSON] 18094,79 грн. компенсації за частку в спільному майні подружжя, оскільки суд зарахував у його частку кошти за проданий ним автомобіль «Ніссан», 1993 року випуску, у розмірі 24139 грн. (а.с.9-12). У зв'язку з цим, посилаючись на те, що від продажу відповідачу [PERSON] вказаного автомобіля він отримав лише 100 грн., а 24039 грн. не отримував, позивач вважає, що слід визнати біржову угоду купівлі - продажу автомобіля «Нісан», 1993 року випуску № 2228 ІФ від 21.12.2005 року недійсною, оскільки у період з 1996 року по 2005 року між ними виникли правовідносини по деліктних зобов»язаннях, які полягали у використанні відповідачем протягом даного часу вищевказаного автомобіля та в усній домовленості між сторонами про відшкодування вартості зазначеного автомобіля, не обумовленої конкретною датою. Таке твердження позивача суд вважає необґрунтованим. Між сторонами виникли цивільні відносини на підставі біржової угоди купівлі-продажу автомобіля № 2228 ІФ від 21.12.2005 р. (а.с.3), згідно якої позивач продав, а відповідач купив транспортний засіб «Ніссан», 1993 року випуску, за результатом біржового торгу за 100 грн. Відповідно до п.5 біржової угоди продавець засвідчив, що прав і претензій щодо автомобіля у третіх осіб немає. Після придбання автомобіля відповідач зареєстрував транспортний засіб на себе, ставши його власником. З огляду на те, що у відповідності з вимогами ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, зобов'язання сторін по біржовій угоді припинилися у зв'язку з їх повним виконанням. Згідно вимог ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Пунком 4 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що судам відповідно до статті 215 ЦК (435-15) необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Однак, позивач у своїх позовних вимогах не вказує та не доводить будь-яких підстав, передбачених ч.2 ст. 222, ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 225 ЦК України, наявність яких є необхідною умовою для визнання недійсним правочину. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є безпідставними і недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 222, 223, 225, 599 ЦК України, п. 4 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та

Outcome: dismissed