overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання за ним право власності на земельну ділянку площею 1, 663 га, кадастровий номер 5625485400:09:001:0417; на земельну ділянку площею 1,1085 га, кадастровий номер 5625485400:09:003:0330; на земельну ділянку площею 2,0429 га, кадастровий номер 5625485400:07:002:0079 розташовану на території Немовицької сільської ради, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 270138 від 14.04.2006 року, у порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла 01 березня 2016 року. Позивач підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви позов визнав, просить позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірне майно належало для [PERSON], яка померла 01 березня 2016 року. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідач - невістка позивача перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за вказаною адресою, проте з 2014 року не проживає в будинку. За вказаних обставин [PERSON] вважав, що [PERSON] втратила право користування житлом. Відзиву на позов не надходило. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася вдруге, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Будь-яких заяв від неї не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15 березня 1995 року (а.с.5) є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], [INFO], - невістка позивача, перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS], проте за даною адресою не проживає з 2014 року. Підтверджуються вказані обставини довідкою про склад сім'ї (а.с. 7), довідкою старшого кварталу (а.с. 6), показами, наданими в судовому засіданні свідками [PERSON]. та [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у раз відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Суд визнає доведеним факт обмеження права власності [PERSON] перебуванням відповідача на реєстраційному обліку місця проживання за адресою житла позивача. Суд вважає, що [PERSON] не проживає в належному позивачу будинку без поважних причин понад один рік - це є підставою для визнання її такою, що втратила право користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві (а.с. 1 - 3), викладено наступну позицію: [PERSON] є власниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за вказаною адресою, проте не проживає у вказаному будинку з березня 2018 року та не бере участі у його утриманні. За вказаних обставин позивач вважав, що відповідач втратила право користування житлом. Перебуванням відповідача на реєстраційному обліку у будинку позивача створено йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, змушено до додаткових витрат на оплату комунальних послуг та позбавлено можливості отримати субсидію. Відзиву на позов не надходило. В судове засідання позивач не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої наполягав на задоволенні позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Будь-яких заяв від неї не надходило. Судом, згідно зі ст. 280 ЦПК України, ухвалено про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 вересня 2012 року належить будинок [ADDRESS] (а.с. 6, 7). [PERSON] (колишня дружина позивача) перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] , проте з березня 2018 року не проживає у даному житлі. Підтверджуються вказані обставини відомостями з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС (а.с. 25), актами обстеження місця проижвання від 08 жовтня 2018 року, 20 вересня 2019 (а.с. 10, 13). Відповідно до ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено ч. 2 ст. 405 ЦК України ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у раз відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Суд визнає доведеним факт обмеження права власності позивача, перебуванням відповідача на реєстраційному обліку місця проживання за адресою житла позивача. Суд вважає, що [PERSON] не проживає в належному позивачу будинку без поважних причин понад один рік це є підставою для визнання її такою, що втратила право користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись на наступні обставини Позивачу та третій особі [PERSON] належить на праві спільної часткової власності ( 1/10 частка кожному) житлового будинку, розташованого за адресою: м. Бердянськ, вул. Корабельна, 2/24 . Копією домової книги підтверджується, що крім неї в будинку також зареєстровані: її дочка [PERSON], [PERSON] ( її чоловік) та син [PERSON] З червня 1993 року по теперішній час [PERSON] не проживає в будинку, за місцем реєстрації не з»являється, майна та речей її в квартирі немає, витрати по утриманню несе позивач і сплачує комунальні платежі із розрахунку 4-ох осіб, писати заяву у добровільному порядку про зняття з реєстрації відповідач не бажає, тому позивач вимушена була звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся про дату та місце судового засідання шляхом публікації в печаті, враховуючи, що позивач не заперечував, суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не з»явився, надав судові письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав судові письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Суд. заслухав позивача, свідків, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом 29.05.1995 року, виданого Бердянською державною нотконторою за № 3-1098 позивач - [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками ( кожному по 1/10 частці) житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що зареєстровані та мають право користування даним житловим приміщенням позивач [PERSON], її чоловік [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], будучи членом сім»ї позивача, як її донька, не мешкає у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] з червня 1993 року без поважних причин, комунальні платежі за цією адресою не сплачує, речей її в квартирі немає, інших витрат по підтриманню житлового приміщення в належному стані також не несе. Згідно зі ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими. На підставі ст.ст. 405 ЦК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] - колишня невістка позивача перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за вказаною адресою, проте не проживає в цьому будинку з 2013 року - дати винесення рішення суду про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] За вказаних обставин позивач вважав, що відповідач втратив право користування житлом. Перебуванням відповідача на реєстраційному обліку у житлі [PERSON] створено йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, змушено до додаткових витрат на оплату комунальних послуг. Відзивів на позов не надходило. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Будь-яких заяв від нього не надходило. Судом, згідно зі ст. 280 ЦПК України, ухвалено про заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала з підстав, викладених в позовній заяві. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 21 квітня 1977 року (а.с. 9 - 10) є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] 02 липня 2013 року Каховським міськрайонним судом ухвалене рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). [PERSON], [INFO], перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS], проте за даною адресою з січня 2013 року не проживають у даному житлі. Підтверджуються вказані обставини довідкою про склад сім'ї (а.с. 5), актами обстеження (а.с. 6, 7), показами, наданими в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у раз відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Суд визнає доведеним факт обмеження права власності [PERSON] перебуванням відповідача на реєстраційному обліку місця проживання за адресою житла позивача. Суд вважає, що [PERSON] не проживає в належному позивачу будинку без поважних причин понад один рік - це є підставою для визнання її такою, що втратила право користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за вказаною адресою, проте не проживає у ньому з 2017 року. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у житлі [PERSON] створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, змушує до додаткових витрат на оплату комунальних послуг , та позбавляє можливості отримати субсидію. За вказаних обставин [PERSON] вважає, що [PERSON] втратив право користування належним їй житлом. Відзиву на позов не надходило. Позивач до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі повторної неявки відповідача у судове засідання. Відповідач в судове засідання не з`явився вдруге, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Будь-яких заяв від нього не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23 лютого 2017 року (а.с. 3-4) є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] , проте за даною адресою не проживає з 2017 року. Підтверджуються вказані обставини довідкою про місце проживання (а.с. 6), довідкою про реєстрацію особи (а.с. 15) показами, наданими в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у раз відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Суд визнає доведеним факт обмеження права власності [PERSON] перебуванням відповідача на реєстраційному обліку місця проживання за адресою житла позивача. Суд вважає, що [PERSON] не проживає в належному позивачу будинку без поважних причин понад один рік - це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, про визнання його таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням\~ житловим\~будинком розташований\~по [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що даний житловий будинок належить йому на праві власності. Відповідач за даним позовом зареєстрований, однак з 2003 року не проживає. Позивач вважає, що оскільки відповідач більше одного року не проживає в даному житловому будинку, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. В судовому засіданні позивач не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не з`явився і не повідомив суд про причину своєї неявки. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача провизнання незаконною підприємницької діяльності, незаконне нарахування заборгованості споживачам за надання послуг по водопостачанню, надання неправдивої інформації по заборгованості споживачів органам державної влади, стягнення моральної шкоди. На обґрунтування позову посилається на те, що 04 грудня 2017 року Комунальне підприємство «Солонянське житлово-комунальне управління» надало відділу субсидій Солонянського управління соціального захисту населення довідку за вих. №4717 про наявність заборгованості за водопостачання в сумі 8163 гривні 31 копійка за адресою: [ADDRESS] (відповідальний споживач - [PERSON]), а також довідку за вих. №4716 про заборгованість за водопостачання на суму 8311 гривень 43 копійки за адресою: [ADDRESS] (відповідальний споживач - [PERSON]). На підставі вказаних довідок та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказуючи, що на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку для малосімейних № 06267 спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ЖПФ «Обрій-1» №30 від 05.12.1991 року, дружині відповідача була надана кімната № 73 в будинку №33/2 по вул. Чиковані в м. Черкаси. З 2005 року відповідач у вказаній кімнаті не проживає, особистих речей не має, жодного разу до цього часу до житла він не навідався, за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території не сплачує. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку для малосімейних № 06267, виданого спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ЖПФ «Обрій-1» №30 від 05.12.1991 року, дружині відповідача була надана кімната № 73 в будинку №33/2 по вул. Чиковані в м. Черкаси. Згідно довідки Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1» від 04 квітня 2016 року в кімнаті № 73 в будинку № 32/2 по вул. Чиковані в м. Черкаси зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідно до Акту від 19 березня 2016 року, складеного комісією Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1», встановлено, що відповідач в кімнаті з 2005 року не проживає, плату за кімнату та інші послуги не сплачує, жилим приміщенням не користується, особистих речей і майна в кімнаті не має, місце його перебування не відоме. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення понад шість місяців. Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] більше шести місяців не проживає у спірній кімнаті, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в звязку з не проживанням тривалий час без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої представником позивача квитанції розмір судового збору складає 1378 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved