Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім.М.С.Сургая» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в наслідок пошкодження здоров'я. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 33 роки 11 місяців відпрацював на підприємствах вугільної промисловості у тому числі і на ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім.М.С.Сургая» . 30 червня 2013 року був звільнений за станом здоров'я з ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С.Сургая». При виконані ним трудових обов'язків, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі відокремленого підрозділу Шахта Південнодонбаська №3 ім.М.С. Сургая від 02 вересня 2013 року, позивач отримав професійне захворювання: «пневмоконіоз: антракосилікоз, інтерстіциальна форма (1/1, S/S), хронічний бронхіт, легенева недостатність першого-другого ступеня», захворювання професійне вперше, внаслідок чого 26 вересня 2013 року рішенням Медико-соціальної експертної комісії [PERSON] визнано інвалідом 3 групи та визначена втрата професійної працездатності 40% з 26 вересня 2013 року первісно у зв'язку з професійним захворюванням. Внаслідок професійного захворювання позивач має тяжкі фізичні та моральні страждання, що порушили нормальні життєві зв'язки. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер та тривалість хвороби, неможливості продовження активного особистого життя, необхідності постійного лікування та додаткових зусиль для організації подальшого життя, просить суд стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім.М.С.Сургая» на його користь моральну шкоду в сумі 40 000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі , про час розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання представник відповідача ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім.М.С.Сургая» не з'явився, надав письмові заперечення, в яких просив суд відмовити позивачу в позовних вимогах в повному обсязі, просила суд розглянути справу без її участі, тому суд вирішив розглянути справу без участі сторін, за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Позивач працював на підприємствах вугільної промисловості 33 роки 11 місяців у тому чеслі на ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С.Сургая», з якого 30 червня 2013 року був звільнений за станом здоров'я. При виконані ним трудових обов'язків, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі Відокремленого підрозділу Шахта Південнодонбаська №3 ім.М.С. Сургая» від 02 вересня 2013 року, позивач отримав професійне захворювання: «пневмоконіоз: антракосилікоз, інтерстіциальна форма (1/1, S/S), хронічний бронхіт, легенева недостатність першого-другого ступеня», захворювання професійне вперше (а.с.7-11,12). За висновками Медико-соціальної експертної комісії від 26.09.2013 року [PERSON] вперше визнано інвалідом 3 групи та визначена втрата професійної працездатності 40% з 26 вересня 2013 року первісно у зв'язку з професійним захворюванням (а.с.13) Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я, тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності, він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Представник відповідача не надав суду будь-яких доказів, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України про відсутність вини підприємства в заподіянні моральної шкоди позивачу, крім голослівного її заперечення або, що були додержані вимоги Правил з охорони праці, що були додержані вимоги Паспорту ведення робіт за спеціальністю позивача, а навпаки, як вбачається з акту розслідування професійного захворювання причинами виникнення професійного захворювання стали підвищення запиленість повітря робочої зони з домішками діоксину кремнію близько 10% та рівня вологості 76-89 %, а також недосконалість технічних процесів. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок отримання професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано фізичні та моральні страждання погіршилися умови життєдіяльності, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві, завданої позивачем моральної шкоди у відповідності до вимог ст.237 КЗпП України. Тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім.М.С.Сургая» на користь позивача 12 000 грн.(дванадцять тисяч гривень) ,00 коп. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши справу і задовольняючі позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір, відповідно до п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 243 гривен 60 копійок. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 1167, 268, 1202 ЦК України та ст. ст. 153 п.2, 237-1 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial