Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликався на те, що 09.05.2012р. він уклав договір добровільного страхування наземних транспортних засобів з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» строком на 1 рік. За вказаним договором страхова компанія зобов'язана при настанні страхового випадку відшкодувати завданий збиток в межах 136000грн. у порядку та на умовах, передбачених договором, а він зобов'язувася своєчасно сплатити страхові платежі розміром 5168грн. і виконати інші умови договору. Вказана сума страхового внеску ним сплачена. Застрахованим транспортним засобом є автомобіль VOLKCWAGEN TRANSPORTER д.н.з. [NUMBER]. 19.06.2012р. біля 16год. він виявив, що його автомобіль пошкоджено внаслідок ДТП. 22.06.2012р. він звернувся із заявою до страховика, проте відповідачем відмовлено у виплаті стразового відшкодування, мотивуючи свідомо неправдивими відомостями, поданими ним про застрахований транспортний засіб та/або про факт настання страхового випадку. Відповідач посилався на висновок експерта ТзОВ «Українські незалежні судові експерти» № 000108/1 від 09.07.2012р. в якому вказано, що з технічної точки зору пошкодженні вказаного автомобіля не відповідають тим обставинам, які наведені у поясненні позивачем, зокрема наявні пошкодження даний автомобіль отримав, перебуваючи в русі, а не знаходячись в нерухомому стані та комплекс пошкоджень на автомобілі не міг утворитись у дорожній ситуації зафіксованій в представлених на дослідження матеріалах, та з обставин, викладених у його поясненні. Експертом, при проведенні експертного дослідження № 000108/1 складеного 09.072012р., всупереч п.п.2.1.2; 3.2 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998р. за № 705/3145, не проведено повне дослідження, не витребувано та не досліджено безпосередній об'єкт дослідження автомобіль VOLKCWAGEN TRANSPORTER д.р.н. [NUMBER], що і не дало можливості прийняти об'єктивне рішення. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 195 від 18.10.2012р. сума завданого матеріального збитку на час проведення експертизи становить 36030,47грн. Судовими експертами Тернопільського відділення Київського НДІ судових експертиз надано висновок № 5744/13-22/612/13-52 від 04.03.2012р., згідно якого «характер пошкоджень лівої боковини кузова та лівого комбінованого ліхтаря вказує на те, що вони були утворені в результаті переміщення світлоутворюючого об'єкту відносно кузова по напрямку ззаду наперед. Вказані пошкодження могли бути утворені пружним об'єктом з обмеженою площею контактування». Дана експертиза не має підстав технічного характеру заперечувати утворення пошкодження лівого борту VOLKCWAGEN TRANSPORTER д.p.н. [NUMBER] у вказаній дорожній обстановці при умові перебування в нерухомому стані, а також вважати його показання, такими, що не відповідають дійсності. Відповідач повинен відшкодувати йому борг в сумі 36590,17грн., з яких: сума страхового відшкодування - 35850,32грн.(з урахуванням франшизи 0,50% від страхової суми); пеня за прострочення виплати страхового відшкодування - 2,46грн. (36030,47грн. (розмір заборгованості) х 0,01 (процентна ставка) / 100 / 365 х 249 ( кількість днів прострочення виплати); три відсотки річних - 737,39 грн.( 36030,47грн. х 3% / 100 % / 365 днів х 249 днів). Крім цього, він оплатив 1000грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, 1471,20грн. за проведення автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження та 26,40грн. витрат на поштову кореспонденцію. Тому просив суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 39088,53грн. та судові витрати по справі. 21.03.2014р. позивач подав письмову заяву в якій збільшив позовні вимоги у зв'язку із перерахунком калькуляції до висновку на 27.02.2014р., що спричинено зміною ринкових умов, ростом цін на запасні частини та роботи та просив стягнути з відповідача 43155,53грн. страхового відшкодування, 2,26грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 1626,5грн. - три відсотки річних, 1000грн. витрат за проведення авто товарознавчого дослідження, 1471,2грн. витрат на проведення авто технічного та транспортно-технічного дослідження, 26,4грн. витрат на пересилання поштової кореспонденції, всього на суму 47282,09грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог обставини (а.с.1-7,106-107), просили позов задоволити. Представник відповідача Стефківський В.І. в судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на йог безпідставність та необґрунтованість. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідка [PERSON], дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає наступне. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Ст. 988 ЦК України визначено, що до обов'язків страховика віднесено, зокрема, вжиття заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку; здійснення страхової виплати у строк, встановлений договором, у разі настання страхового випадку. Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 09.05.2012р. між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів особливі умови страхування (а.с.8,9,10-13) строком на 1 рік, відповідно до якого страхова компанія зобов'язана при настанні страхового випадку відшкодувати завданий збиток в межах 136000грн. у порядку та на умовах, передбачених договором, а позивач зобов'язався своєчасно сплатити страхові платежі розміром 5168грн. і виконати інші умови договору. Дані обставини представником відповідача не заперечено, визнано, а згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховим випадком визнається подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страховою відшкодування) страхувальнику. Згідно з ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Такі умови встановлені також ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», якою передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника. 19.06.2012р. автомобіль позивача зазнав пошкоджень внаслідок ДТП, що підтверджується довідкою № 9023469 від 10.09.2012р., складеною співробітниками ВДАІ м. Івано-Франківська (а.с.15-16). Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 195 від 18.10.2012р., наданого експертом [PERSON] (а.с.29-33), матеріальний збиток спричинений власнику VOLKCWAGEN TRANSPORTER державний реєстраційний номер [NUMBER] на час проведення експертизи становить 36030,47грн., а на час розгляду справи - 43155,53грн. (а.с.108-110). Однак як вбачається з листа відповідача (а.с.17-18) ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовила [PERSON] у виплаті страхового відшкодування. Підставою для такої відмови є подання останнім свідомо неправдивих відомостей про застрахований транспортний засіб та/або про факт настання страхового випадку. Представник відповідача в обґрунтування такої відмови покликався на п.13.1.3 глави 13 Загальних умов страхування на висновок експерта ТзОВ «Українські незалежні судові експерти» № 000108/1 від 09.07.2012р. (а.с.20-26), в якому вказано, що з технічної точки зору пошкодженні вказаного автомобіля не відповідають тим обставинам, які наведені у поясненні позивачем, зокрема наявні пошкодження даний автомобіль отримав, перебуваючи в русі, а не знаходячись в нерухомому стані та комплекс пошкоджень на автомобілі не міг утворитись у дорожній ситуації зафіксованій в представлених на дослідження матеріалах, та з обставин, викладених у поясненні [PERSON] Однак з наведеним представником відповідача суд погодитись не може, оскільки як вбачається з висновку експерта ТзОВ «Українські незалежні судові експерти» № 000108/1 від 09.07.2012р. (а.с.20-26), такий складений експертом всупереч п.п.2.1.2; 3.2 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998р. за № 705/3145, не проведено повне дослідження, не витребувано та не досліджено безпосередній об'єкт дослідження автомобіль VOLKCWAGEN TRANSPORTER д.р.н. [NUMBER], що і не дало можливості прийняти об'єктивне рішення. Позивачем представлено висновок експертів Тернопільського відділення Київського НДІ судових експертиз № 5744/13-22/612/13-52 від 04.03.2012р., згідно якого «характер пошкоджень лівої боковини кузова та лівого комбінованого ліхтаря вказує на те, що вони були утворені в результаті переміщення світлоутворюючого об'єкту відносно кузова по напрямку ззаду наперед. Вказані пошкодження могли бути утворені пружним об'єктом з обмеженою площею контактування». Дана експертиза не має підстав технічного характеру заперечувати утворення пошкодження лівого борту VOLKCWAGEN TRANSPORTER д.p.н. [NUMBER] у вказаній дорожній обстановці при умові перебування в нерухомому стані, а також вважати його показання, такими, що не відповідають дійсності. В той же час ухвалою суду 16.08.2013р. призначено судову авто технічну експертизу проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (а.с.77-78). Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 3027 від 06.11.2013р., наданого судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз - Радкевичем Д.А., встановити чи перебував даний автомобіль у русі, чи в нерухомому стані, в момент отримання пошкоджень елементів лівої сторони кузова, не вдалось можливим з причини відсутності визначальних ознак. При цьому ту обставину, що транспортний засіб [PERSON] під час пошкодження іншим невстановленим працівниками ДАІ транспортним засобом перебував у нерухомому стані, підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] Відтак, враховуючи вищенаведене, у суду немає підстав не надавати віри поясненням позивача щодо обставин вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, які останнім надані страховій компанії та в судовому засіданні, а відтак відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування була неправомірною, у зв'язку з чим таке страхове відшкодування підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача в судовому порядку у розмірі, визначеному у автотоварознавчому дослідженні № 195 від 18.10.2012р., наданого експертом [PERSON], на час ухвалення рішення. Крім того, згідно з ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Так, за загальним правилом, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Тому з відповідача слід також стягнути в користь позивача пеню та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved