Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває з [PERSON] у шлюбі з 08 серпня 1997 року, зареєстрованому відділом ДРАЦС Лисичанського МУЮ у Луганській області, актовий запис № 422. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені з 08.01.2016, оскільки позивач з червня 2016 року проживає з іншою жінкою. Рішення позивача остаточне. На примирення не згоден. Вважає, що сімю зберегти не можливо. Просив розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 1997 року. Неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені, оскільки він з червня 2016 року проживає з іншою жінкою. Строк, наданий судом для примирення, не використаний. Наполягає на розірванні шлюбі. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що строк наданий судом для примирення, не використаний. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 110 СК України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 239202, виданого 15.12.2017 року відділом ДРАЦС Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 08 серпня 1997 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 422. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 8). У судовому засіданні встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, останній не бажає примиритися і строк для примирення, наданий судом, сторонами не використаний. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких\~обставин,\~суд вважає,\~що позов\~про розірвання\~шлюбу підлягає\~задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі\~ ст. ст. 24, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved