Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики. У позовній заяві зазначив, що неодноразово протягом 2015 2016 років позичав відповідачці кошти, що підтверджується розписками про отримання коштів. Зокрема, згідно розписок, 07.11.2015 року відповідачка позичила у позивача 3600,00 грн., 06.01.2016 року та 15.03.2016 року 300,00 грн., 17.05.2016 року 600,00 грн., 09.06.2016 року та 08.07.2016 року 300,00 грн., 21.09.2016 року 700,00 грн. Таким чином, позивач з листопада 2015 року по вересень 2016 року позичив відповідачці 6100,00 грн., які вона у визначені розписками строки не повернула, вимоги позивача про повернення боргу залишила без уваги. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки і просив стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 6100,00 грн. та судові витрати по справі. Сторони у судове засідання не зявились. Про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, заперечень на позов не подала, тому суд, на підставі ст.224 ЦПК України, розглядає справу за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів та постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач неодноразово протягом 2015 2016 років позичав відповідачці кошти, що підтверджується розписками про отримання коштів. Зокрема, згідно розписок, 07.11.2015 року відповідачка позичила у позивача 3600,00 грн., 06.01.2016 року та 15.03.2016 року 300,00 грн., 17.05.2016 року 600,00 грн., 09.06.2016 року та 08.07.2016 року 300,00 грн., 21.09.2016 року 700,00 грн. Таким чином, позивач з листопада 2015 року по вересень 2016 року позичив відповідачці 6100,00 грн. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, надані суду розписки з огляду на їх реальний характер є доказом не лише факту укладення договору позики, але й факту передачі грошових сум позичальнику (відповідачці). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Надані позивачем суду боргові розписки підтверджують боргове зобов'язання, містять умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. За таких обставин суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь позивача на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.202, 207, 1046-1047 ЦК України,

Outcome: approved