Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаною позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 10903,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] , 16.04.2016 року о 14-10 год. рухаючись в м. Києві, керуючи транспортним засобом МАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Део, державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до їх пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Власник транспортного засобу «Део» звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. 27.09.2016 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Део», державний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] , тому відповідач повинен відшкодувати шкоду в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надав. Відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд встановив, що 06 травня 2016 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася між ним та [PERSON] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 16.04.2016 року о 14-10 год. за участі [PERSON] , який керував автомобілем МАЗ 53366, державний номерний знак [NUMBER] , та автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER] , та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу №5365/05/16 від 06.05.2016 року, вартість матеріального збитку, що нанесена власнику автомобіля марки, моделі ЗАЗ-Daewoo, моделі D4M ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 12478,32 грн., без ПДВ. Згідно наказу №6431 від 17.08.2016 року Моторного (транспортного) страхового бюро України було здійснено виплату [PERSON] 10903,80 грн., за шкоду заподіяну результаті дорожньо-транспортної пригоди. МТСБУ за вих.№3/1-05/12114 від 04.05.2016 року на адресу [PERSON] було направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу. Нормою частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із пунктом 38.1.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Як встановлено під час розгляду справи з матеріалів справи, відповідач був водієм транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; станом на дату ДТП його цивільно-правова відповідальність застрахована не була та він не є особою, зазначеною у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Отже, слід зробити висновок, що на підставі частини першої статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 10903,80 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 1921 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved