Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] 13 листопада 2008 року був укладений кредитний договір № 1897/1-08, за умовами якого АБ «ПОРТО-ФРАНКО» надало кредит в розмірі 12 200 доларів США, а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15% (пятнадцять) річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 12.11.2009 року. В забезпечення зобовязань за Кредитним договором, 13 листопада 2008 року між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладено договір поруки № 13-11-08/4, згідно умов якого, Поручитель зобовязується відповідати перед АБ «ПОРТО-ФРАНКО» в повному обємі за своєчасне та повне виконання зобовязань за Кредитним договором. В подальшому між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладено Додаткові угоди №№ 1-8. Відповідно до положень останньої Додаткової угоди № 8, укладеної 10 квітня 2013 року, пункт 1.1. Кредитного договору було викладено в наступній редакції: «Банк видає Позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 12\~200,00 (дванадцять тисяч двісті) доларів США 00 центів з 13 листопада 2008 року по 11 листопада 2009 року зі сплатою 15% (пятнадцять) відсотків річних та з 12 листопада 2009 року по 10 лютого 2011 року зі сплатою 17% (сімнадцять) відсотків річних, з 11 лютого 2011 року по 24 квітня 2013 року зі сплатою 15% (пятнадцять) відсотків річних». Вказані зміни також були відображені у Додатковій угоді до Договору поруки № 8. У звязку з тим, що відповідачі порушили умови зобовязання, що випливають з кредитного договору, у них виникла заборгованість у розмірі 409\~930,83 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку (т.1 а.с.125-126). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені (т.1 а.с.170). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18.03.2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року скасовано, у задоволенні позову АБ«ПОРТО-ФРАНКО» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (т.1 а.с.252-254). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 18.03.2015 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.37-39). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2016 року у звязку із відступленням прав вимоги за кредитним договором, замінено позивача [PERSON] акціонерне товариство Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІН-ФАКТОР» за позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином. Суду надано відзив на позовну заяву (а.с.91) в якій представник відповідачів просить на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки (пені) заявленої позивачем в розмірі 25020,73 гривень до мінімум або відмовити в частині задоволення вимог щодо стягнення пені. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору № 1897/1-08 від 13 листопада 2008 року, [PERSON] отримав кредит в розмірі 12 200 доларів США 00 центів та зобовязався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15% (пятнадцять) річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 12.11.2009 року. В забезпечення зобовязань за Кредитним договором, 13 листопада 2008 року між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладено договір поруки № 13-11-08/4, згідно умов якого, Поручитель зобовязується відповідати перед АБ «ПОРТО-ФРАНКО» в повному обємі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором. В подальшому між АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладено Додаткові угоди №№ 1-8. Відповідно до положень останньої Додаткової угоди № 8, укладеної 10 квітня 2013 року, пункт 1.1. Кредитного договору було викладено в наступній редакції: «Банк видає Позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 12\~200,00 (дванадцять тисяч двісті) доларів США 00 центів з 13 листопада 2008 року по 11 листопада 2009 року зі сплатою 15% (пятнадцять) відсотків річних та з 12 листопада 2009 року по 10 лютого 2011 року зі сплатою 17% (сімнадцять) відсотків річних, з 11 лютого 2011 року по 24 квітня 2013 року зі сплатою 15% (пятнадцять) відсотків річних». Вказані зміни також були відображені у Додатковій угоді до Договору поруки № 8. Пунктом 4.6. кредитного договору передбачено, що Позичальник зобовязується використати кредит виключно з метою, що не суперечить вимогам чинного законодавства та забезпечити своєчасне повернення Банку всієї суми кредиту, сплату процентів за користування кредитом, неустойки в розмірах, строках та на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього. Згідно пункту 5.2 кредитного договору за порушення строків сплати кредиту, процентів за користування кредитом, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кредитом та процентами за кожен день прострочки. Згідно пункту 2.1 Договору поруки, у разі невиконання Позичальником зобовязань по Кредитному договору Позичальник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Судом встановлено, що відповідачі порушили умови кредитного договору № 1897/1-08 від 13 листопада 2008 року в частині щомісячної сплати відсотків за користування кредитом, а також повернення кредиту щомісячними платежами, в результаті чого станом на 25.06.2014 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 34\~470,96 доларів США, що становить гривневий еквівалент згідно курсу НБУ 409\~930,83 гривень, яка складається із: 9\~191,77 доларів США, що становить гривневий еквівалент згідно курсу НБУ 109\~309,11 гривень - заборгованості за кредитом, 2\~988,78 доларів США, що становить гривневий еквівалент згідно курсу НБУ 35\~542,76 гривень заборгованості за відсотками, 22\~290,41 доларів США, що становить гривневий еквівалент згідно курсу НБУ 265\~078,96 гривень - пені за виникнення простроченої заборгованості за період з 25.06.2013 року по 25.06.2014 року. Таким чином, згідно розрахунків наданих позивачем (т.1 а.с.127), загальна заборгованість за кредитом та відсотками складає 12180,55 доларів США згідно курсу НБУ 144851,87 гривень та пеня за виникнення простроченої заборгованості 22\~290,41 доларів США згідно курсу НБУ 265\~078,96 гривень 12 травня 2016 року між ПАТ АБ «Порто - Франко» та ТОВ «Альянс Фінанс» було укладено Договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобовязань, у тому числі за кредитним договором № 1897/1-08 від 13 листопада 2008 року укладеним між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] 22 серпня 2016 року між ТОВ «Альянс Фінанс» та ТОВ «ІН-ФАКТОР» було укладено Договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 1897/1-08 від 13 листопада 2008 року укладеним між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За таких обставин, враховуючи принцип обовязковості виконання зобовязання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання, суд задовольняє позов та стягує з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення ч.3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача та вирішення питання про таке зменшення це право суду. Як вбачається із матеріалів справи, представник відповідачів звертався з заявою про зменшення розміру неустойки (пені) заявленої позивачем, яка на той час складала 25020,73 гривень, однак позивачем в подальшому було збільшено позовні вимоги та заявлено про стягнення пені за виникнення простроченої заборгованості в розмірі 22\~290,41 доларів США згідно курсу НБУ 265\~078,96 гривень. Враховуючи, що розмір пені за виникнення простроченої заборгованості 22\~290,41 доларів США згідно курсу НБУ 265\~078,96 87 гривень значно перевищує загальну заборгованість за кредитом та відсотками 12180 доларів США згідно курсу НБУ 144851,87 гривень, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до розміру загальної заборгованість за кредитом та відсотками, та стягнути пеню за виникнення простроченої заборгованості в розмірі 12180,55 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 144851,87 гривень. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 24361,1 доларів США, що становить гривневий еквівалент згідно курсу НБУ 289703,74 гривень, яка складається із: 9\~191,77 доларів США, що становить гривневий еквівалент згідно курсу НБУ 109\~309,11 гривень - заборгованості за кредитом, 2\~988,78 доларів США, що становить гривневий еквівалент згідно курсу НБУ 35\~542,76 гривень заборгованості за відсотками, 12180,55 доларів США, що становить гривневий еквівалент згідно курсу НБУ 144851,87 гривень - пені за виникнення простроченої заборгованості Як вказує стаття 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивачем при подачі позову було сплачено 2257,27 гривень судового збору (1130,80 грн. (а.с.1) та 1126,47 (а.с.125) , тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, по 1\~128,64 гривень з кожного.

Outcome: partial