Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя сторона без заявлення самостійних вимог на стороні позивача Любарська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в 2013 році він звернувся з письмовим зверненням та належно завіреними копіями судових рішень першої та апеляційних інстанцій до державної нотаріальної контори в м. Любарі щодо отримання інформації на предмет оформлення спадщини після смерті, [INFO], заповідача [PERSON]. Завідувач Любарської нотаріальної контори своїм листом №570/02-14 від 8 листопада 2013 року повідомив про те, що 30 березня 2009 року за заявою про прийняття спадщини [PERSON] була заведена спадкова справа №141 за 2009 рік. Відповідно до відомостей, що знаходяться в спадковій справі спадкоємцем всього майна згідно заповітів посвідчених Коростківською сільською радою Любарського району Житомирської області від 29 квітня 2003 року та від 31 жовтня 2008 року за реєстровим №80 та №131 є [PERSON]. На підставі вищезазначених заповітів та заяви про видачу Свідоцтва про право на спадщину 20 грудня 2011 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції було визнано недійсними підписи в заповітах від 29 квітня 2003 року та від 31 жовтня 2008 року за реєстровим №80 та №131, які не здійснювалися заповідачем [PERSON] в інтересах [PERSON] і відповідно до яких було видано Свідоцтво про право на спадщину від 20 грудня 2011 року. На підставі вище викладеного, з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач просить суд ухвалити рішення про визнання Свідоцтва про право на спадщину, яке було видано 20 грудня 2011 року за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] недійсним. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме: за надання правової допомоги 1835,20 грн., судовий збір в сумі 458, 82 грн. та вартість банківських послуг. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги уточнив та просив суд ухвалити рішення про визнання Свідоцтва про право на спадщину, яке було видано 20.12.2011 року за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] - недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності за заповітом від 31.10.2008 року на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON], зареєстрованого за реєстраційним номером майна №35209126 від 13 січня 2012 року на [PERSON], РНОКПП [NUMBER] в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати: за надання правової допомоги - 6785,10 грн.; судовий збір в сумі 458,82 грн. та 243, 60 грн. вартість банківських послуг. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав. Однак звернув увагу суду на те, що заявлені позивачем вимоги щодо судових витрат надмірні. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до заповіту [PERSON], складеного 13.03.2002 року та посвідченого секретарем Коростківської сільської ради Осіпчук Г.М., все своє майно рухоме і нерухоме, що знаходиться в [ADDRESS], яке на день смерті буде йому належати, з якого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, заповів [PERSON]. Відповідно до заповіту [PERSON], складеного 29 квітня 2003 року та посвідченого секретарем Коростківської сільської ради Осіпчук Г.М., належний йому на праві особистої власності жилий будинок розташований на приватизованій земельній ділянці розміром 0,63 га і все майно - рухоме і нерухоме, що знаходиться в с. Коростки Любарського району Житомирської області, яке на день його смерті буде йому належати , з чого б таке не складалося та де б воно не знаходилося заповів [PERSON], всеціло. 20 грудня 2011 року державним нотаріусом Любарської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно №15308275 видана 24 грудня 2013 року державним реєстратором вказує на те, що 13 січня 2012 року було зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВРП 096834 р. №1324 виданого 20 грудня 2011 року Любарською держнотконторою на ім'я [PERSON]. Рішенням Любарського районного суду № 613/2-88/12 від 16 листопада 2012 року було визнано заповіти від 29.04.2003 року та 31.10.2008 року зареєстровані Коростківською сільською радою Любарського району Житомирської області та підписані від імені [PERSON] на майно, а саме: земельну ділянку 0,63 га. та розташований на ній житловий будинок, яке знаходиться в [ADDRESS] - недійсними. Відповідно до додаткового рішення апеляційного суду Житомирської області №0613/2-88/12 від 21 січня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області вирішила: рішення Любарського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2012 року в частині визнання заповітів від 29.04.2003 року та від 31.10.2008 року недійсними залишити без змін. На підставі ст.1301 ЦК України Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Судом встановлено, що заповіт, на підставі якого [PERSON] прийняла спадщину по смерті [PERSON], визнано судом недійсним. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. А тому, свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] слід визнати недійсним. Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» до переліку документів, які є підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно відноситься й свідоцтво про право на спадщину. Порядок внесення даних до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень врегульовано статтею 27 вище зазначеного Закону, пунктом 2 якої встановлено, що державна реєстрація речових прав скасовується в разі винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до вказаного Державного реєстру прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. З огляду на наведене суд стягує з відповідачки [PERSON] витрати по оплаті судового збору в сумі 473 грн. 01 коп., витрати за надання правової допомоги в судовому засіданні в сумі 2179 грн. 30 коп., а саме: 1835,20 грн за підготовку позовної заяви та 341 грн. 41 коп. за участь в судових засіданнях та 6 грн. банківських послуг. Оскільки позивачем не надано доказів про те, скільки часу витрачено адвокатом [PERSON] на вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням, тому суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу в сумі 4605 грн.80 коп.

Outcome: partial