Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № б/н від 16.10.2012 у розмірі 17 181 гривень 92 копійок та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного 16.10.2012 договору б\\н, відповідач отримав кредит у розмірі 8000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач погодився на те, що заява на отримання кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить між ним та Банком кредитний договір. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 05 червня 2017 утворилася заборгованість у розмірі 17 181 грн. 92 коп., яка складається з: 3319 грн. 95 коп. тіло кредиту, 6839 грн. 08 коп. нараховані процентами за користування кредитом, 5 728 грн. 51 коп. нарахована пеня , а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 794 грн. 38 коп. (процентна складова). Указану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2017 року провадження по справі відкрито. Представник позивача Сафір Ф.О., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась своєчасно і належним чином шляхом оголошення про виклик, причини не явки суду не повідомила, відзив не надала. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який наленжо повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2012 року [PERSON] і ПАТ КБ «Приватбанк», уклали кредитний договір, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 8000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважаться таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, банк на боргові зобов'язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Одночасно пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умовами інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним чи його довіреним особам операцій у відповідності з правилами Міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг визначену Тарифами банку при настанні терміну платежу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором, що підтверджується п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг. Статями 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту і Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено договором. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.23, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно ст.ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимою. За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05 червня 2017 складає 17 181 грн. 92 коп., яка складається з наступного: 3319 грн. 95 коп. тіло кредиту, 6839грн. 08 коп. нараховані процентами за користування кредитом, 5728 грн. 51 коп. нарахована пеня, а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 794 грн. 38 коп. (процентна складова). Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Суд, на підставі повного і всебічного з'ясування обставин та досліджених доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.23, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитними договором, здійсненим позивачем, за відповідачем станом на 05 червня 2017 нараховані заборгованості за пенею у розмірі 5728 грн 51 коп., а також штрафів за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 грн фіксована частина та 794 грн 38 коп. процентна складова. Тобто, в даному випадку має місце одночасне застосування штрафу та пені за одне й те саме правопорушення строків виконання грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та згідно статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за №6-2003цс15, та від 11 жовтня 2017 року у справі за N 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 гривень - фіксована частина та 794 грн 38 коп. - процентна складова, відсутні. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином ч. 3 ст. 551 ЦПК України дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. З урахуванням того, що розмір неустойки (пені) 5728, 51 грн значно більший від розміру боргового зобов'язання 3319,95 грн., суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини 3 статті 551 ЦК України, та зменшити розмір пені до 3319,95 грн. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.10.2012 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 13 478 гривень 98 копійок, яка складається з : -тіло кредиту у розмірі 3319 грн. 95 коп. -заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 6839 грн. 08 коп. -заборгованість за пенею у розмірі 3319 грн. 95 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 39 Постанови « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Відповідно до платіжного доручення № PROM7B1JQ5 від 07 червня 2017 року при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 гривень. Згідно платіжного доручення № ВО902В1GFC від 12.01.2018 сплачено оголошення в пресі про виклик в судове засідання відповідача в сумі 210 (двісті десять ) гривень 00 копійок. Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, п. 39 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1479 грн. 46 коп. (15887 грн 54 коп (розмір задоволених позовних вимог, який підлягав би задоволенню, якби зазначений розмір пені судом не було зменшено) х 1600 грн.(сума сплаченого судового збору) / 17181 грн 92 коп (розмір заявлених позовних вимог) = 1479 грн 46 коп). Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за оплату оголошення в пресі про виклик в судове засідання відповідача у розмірі 210 грн 00 коп.

Outcome: partial