Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Володимир--Волинської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Зазначає, що спадщину прийняла, так як на час її відкриття вона проживала з батьком за однією адресою у спадковому будинку та проживає там і на даний час. Проте, із-за відсутності оригіналу правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не може отримати свідоцтво про право на спадщину у органах нотаріату. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Володимир-Волинської міської ради Волинської області та [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак подали заяви в якій просять проводити розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] Дана обставина підтверджується рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.02.2013 р. Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] Копією реєстраційного посвідчення від 28.09.1982 р. підтверджується, що [PERSON] мав на праві особистої приватної власності житловий будинок по [ADDRESS] Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 р.), правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом 2003 р. З дослідженої судом спадкової справи заведеної після смерті №301/1991 р. встановлено, що 24.10.1991 р. із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], котра є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] та свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Однак, [PERSON] не отримувала свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи те, що спадщина відкрилась [INFO], оскільки саме в цей день помер [PERSON] та строк її прийняття закінчився до 01.01.2004 р., а також те, що один із спадкоємців - [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому дані відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом УРСР 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини. В силу ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що [PERSON] не складав заповіт. Оскільки позивач є дочкою [PERSON], а тому вона є спадкоємцем першої черги за законом. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спірний спадковий будинок прийняла у спадщину позивач, оскільки на день відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем за однією адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що визнається сторонами, а тому згідно ч.1 ст. 61 ЦК України не підлягає доказуванню. Із постанови нотаріуса від 29.04.2014 р. вбачається, що позивачу із-за відсутності правовстановлюючих документів на даний будинок відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, копією реєстраційного посвідчення від 23.09.1982 р. підтверджується, що [PERSON] на день смерті належав житловий будинок по [ADDRESS] Одним із способів захисту цивільних прав ст. 6 ЦК УРСР визначає визнання права.. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, однак із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадковий будинок не може отримати свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, тому право власності позивача підлягає захисту шляхом його визнання за ним. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved