Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом. у якому просить стягнути із [PERSON] борг у розмірі 1554056,36 гривень. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив такі обставини: Позивач 16.02.2011 року надав відповідачу позику у розмірі 32500 доларів США, що становить 312022,75 гривень за офіційним курсом НБУ гривні до долара США на 17.03.2014 року. 19.02.2011 року позивач надав відповідачу позику у розмірі 117500 доларів США, що становить 1128082,25 гривень за офіційним курсом НБУ гривні до долара. На підтвердження укладання договору позики відповідач склав розписку на одержання в позику 33500 доларів США та у сумі 117500 доларів США із зобов'язаннями повернути їх до 25.03.2011 року та до 01.09.2011 року. Під час написання розписок та отримання коштів були присутні свідки [PERSON] та [PERSON]. На день звернення до суду відповідач не виконав своїх зобов'язань про повернення коштів, отриманих від позивача. У судовому засіданні позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача борг у розмірі 1908983,94 гривні, з яких 161618,04 грн. 3% річних від простроченої суми, просив задовольнити позовні вимоги. На обґрунтування збільшення розміру боргу послався на ті обставини, що з часу подання позовної заяви значно змінився офіційний курс долара до гривні, станом на 18 липня 2014 року офіційний курс долара США становить 1164.9106 грн за 100доларів США. Представник відповідача позов не визнала, пояснила суду, що відповідач не визнає позов з тих підстав, що він не брав грошей у борг у позивача, а підписи у розписках йому не належать, просила суд призначити почеркознавчу експертизу на предмет належності відповідачу підпису в розписках. Суд роз'яснив представнику відповідача необхідність надання документів з вільними зразками підпису відповідача, відібрання експериментальних зразків підпису відповідача у судовому засіданні. Проте у призначене судове засідання відповідач та його представник не з»явилися, причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, суд встановив, що 16 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] позичив [PERSON] 260000 гривень, що підтверджується розпискою, виданою [PERSON] на підтвердження отримання зазначених коштів (а.с.22). Сторони зазначили, що позичена сума еквівалентна 32500 доларів США. Позичені кошти позичальник зобов'язався повернути до 25 березня 2011 року, але у визначений строк позичені кошти не повернув. 19 лютого 2011 року між тими ж сторонами було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] позичив [PERSON] 117500 доларів США, які позичальник зобов'язався повернути в строк до 01 вересня 2011 року, що підтверджується розпискою, виданою [PERSON] на підтвердження отримання зазначених коштів (а.с.23). В обумовлений сторонами строк позичальник позичені кошти не повернув. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що кошти відповідач у позивача у борг не брав і підпис у розписках йому не належить, оскільки суд надавав можливість відповідачу за його ж клопотанням надати належні докази цього, але відповідач жодних дій не вчинив. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. В розумінні ч.2 ст.1047 ЦК України, якщо договір укладається в простій письмовій формі, його укладення може бути здійснено як у формі окремої угоди, так і шляхом обміну листами, телеграмами тощо. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої само якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором у строк та в порядку, що встановлені законом. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальникові протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Оскільки відповідач позичені кошти не повернув, то ці кошти мають бути стягнені на користь позивача судом. Позивач зазначив, що 16 лютого 2011 року кошти передавалися в доларах США, проте суд не приймає доводи позивача, оскільки в розписці зазначено, що кошти передані в сумі 260 000 гривень, що еквівалентно 32 500 доларам США. Відповідно до ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Оскільки згідно розписки кошти передавалися у гривні, то саме ці кошти мають бути стягнені з відповідача - 260 000 гривень. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України позивач має право на стягнення трьох процентів річних за прострочення грошового зобов'язання. З урахуванням боргу у розмірі 260 000 гривень, строку прострочення виконання зобов'язань 1242 дні (а.с.54) розмір 3 процентів річних складає 26541,37 гривень. Згідно розписки від 19 лютого 2014 року кошти передавалися у доларах - 117 500 доларів США, але відповідно до ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивач при розрахунку боргу враховує курс долара станом на 18 липня 2014 року - 1164,9106, а відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Основна сума боргу з урахуванням зазначеного курсу долара США відносно гривні складає 1368769,96 гривень (117500х11,649106). Позивач має право на стягнення 3 процентів річних, оскільки у ч.2 ст.625 ЦК України не має прямої вказівки на те, що три проценти річних можуть стягуватися лише при невиконанні грошового зобов'язання, зазначеного у гривні. Суд вважає, що три проценти річних мають бути визначені з урахуванням переданої суми у доларах - 117500 доларів США, строку прострочення виконання зобов'язання 1082 дні (10449,45 доларів США) за курсом долара на день винесення судового рішення. Офіційний курс долара США на 14.08.2014 року складає 1309.1686 за 100 доларів США, а відповідно сума трьох процентів річних, що підлягає стягненню за невиконання грошового зобов'язання за позикою від 19.02.2011 року складає 136800,92 грн. З урахуванням обставин, викладених у мотивувальній частині рішення за обома розписками з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 1 792 112 (один мільйон сімсот дев'яносто дві тисячі сто дванадцять) гривень 25 копійок. В решті вимог позов задоволенню не підлягає, тобто позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору - 3 654 гривні, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с.20).

Outcome: partial