Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування уточнених позовних вимог від 13.06.2016 року позивач зазначив, що 30.06.2010 року між Приватним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання за Договором та угодою в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також витратами, відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Таким чином, станом на 31.05.2016 року за відповідачем [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.06.2010 року у розмірі 65321,03 грн., яка складається з: -Заборгованість за кредитом - 7982,53 грн.; -Заборгованість по процентам за користування кредитом - 50369,52 грн.; -Заборгованість за пенею та комісією - 3382,26 грн.; -Штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; -Штраф (процентна складова) - 3086,72 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, заперечував проти позовних вимог. Пояснив, що дійсно 30.06.2016 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір. По суті - це платіжна картка з можливістю надання на неї кредитних коштів в розмірі від 500,00 грн. до 25000,00 грн. Користувачу картки у якості бонусів надавалося 55 днів безвідсоткового періоду на погашення боргу. Проте Банк вводить в оману всіх користувачів картки, так як 55 днів пільгового періоду нараховується не з дня надання кредиту, а з 1-го числа місяця, в якому це відбулося. Таким чином, у відповідача пільговий період був тільки 25 днів і тому йому був нарахований фіксований штраф у розмірі 500 грн. вказує, що позивач не надав суду доказів звідкіля з'явилася сума у розмірі 7982,53 грн. заборгованості по кредиту. Згідно наданих роздруківок та по основному і уточненому позовах заборгованість по кредиту на цю суму знаходиться станом на 25.04.2013 року, а на момент пред'явлення позову та його уточненні, заборгованість становила всього 3882,57 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 22472, 72 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 2482,26 грн. заборгованості за пенею та комісією. Проте станом на 25.04.2013 року заборгованість становила всього 452,89 грн. Згідно п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання та у разі відсутності інформації у сторін продовжується на цей же строк. Відповідач [PERSON] здійснив останню оплату по кредиту в розмірі 250,00 грн. 03.05.2011 року та після цього він вважав, що розрахувався з банком по кредитній картці та більше нічого не підписував з представниками банку. ПАТ КБ «ПриватБанк» на той момент надала йому кредитний ліміт у розмірі 1200,00 грн. Замість цього Банк систематично продовжував збільшувати кредитний ліміт до 8000,00 грн. на 29.12.2012 року. Оскільки відповідач останній платіж здійснив 03.05.2011 року, то строк позовної давності спливає 03.05.2014 року. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 30.06.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання за Договором та угодою в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також витратами, відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що станом на 31.05.2016 року за відповідачем [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.06.2010 року у розмірі 65321,03 грн., яка складається з: -Заборгованість за кредитом - 7982,53 грн.; -Заборгованість по процентам за користування кредитом - 50369,52 грн.; -Заборгованість за пенею та комісією - 3382,26 грн.; -Штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; -Штраф (процентна складова) - 3086,72 грн. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суму основного боргу та процентів, а також пені. Крім цього, позивач просить стягнути на користь Банку 500 грн. + 3086,72 грн. = 3 586,72 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п. 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг, який передбачає відповідальність за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених кредитним договором зобов'язань на строк більше 30 днів. Проте, судом встановлено, що нарахована сума до стягнення в якості пені, відповідно до п. 2.1.1.7.6 вказаних умов, також передбачена у якості відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за зим кредитним договором, внаслідок чого має місце подвійне стягнення за прострочення відповідачем виконання своїх обов'язків по поверненню кредиту, сплаті відсотків і комісійної винагороди. Згідно до обов'язкової для застосування в силу ст. 360-7 ЦПК України правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13: у разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності - це не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В п.п. 1.1.5.22, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені 0,1% від суми простроченого платежу, але не більше 0,1 % від суми переводу за кожен день прострочення, так і штрафу, який має як фіксовану величину - 500 грн., так і процентну складову - 5% від суми заборгованості. Тому, відповідно до правила тлумачення вказаної правової позиції від зворотного, такі умови договору про одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними і з огляду на це не повинні застосовуватися судом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 734,31 грн. Позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно правових позицій Верховного Суду України від 19.03.2014 року, 18.06.2014 року встановлено, що за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України), тобто останнього дня строку дії картки. Строк дії картки встановлений до 01.2015 року, позов Банком подано 22.07.2014 року, тобто без пропуску строку позовної давності. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial