Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся з наявною позовною заявою до суду, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] у м. Арциз Одеської області, посилаючись на те, що він є власником зазначеного житлового приміщення на підставі договору дарування. Відповідачі зареєстровані у належному йому житловому будинку за формальними обставинами, але з 2006 року по наявний час відповідачі не проживають у житлі позивача та добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачі не зможуть по причині особистої відсутності. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, при цьому відповідно до письмової заяви позивач позовну заяву підтримав, просив задовольнити її у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідачів у судове засідання. Відповідач [PERSON] неодноразово повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки про виклик до суду, довідковим листом по справі, довідкою про доставку SMS - повідомлення, однак до суду не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] неодноразово повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив. Суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик до суду надсилалися за зареєстрованим його місцем проживання, відомості про яке отримані судом в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України, однак згідно поверненим повідомленням відповідач за цією адресою не проживає, а відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача, що викладена в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії договору дарування позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Як вбачається з копії домової книги, а також з довідок Арцизького РС ГУДМС України в Одеській області відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані в зазначеному будинку, що належить позивачу. В судовому засіданні встановлено, що за вказаною адресою відповідачі не проживають більше одного року, про що зазначив в позові позивач, та що не спростували відповідачі. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до положень частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною, та за визначеним частиною 1 статті 71 ЖК України загальним правилом не повинна перевищувати шести місяців. Початок спливу часу відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Епізодична поява особи в жилому приміщенні лише для виду з метою його утримання не може розглядатися як повернення, що перериває сплив шестимісячного строку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). У разі розгляду такого спору встановленню підлягають причини відсутності особи понад шість місяців в жилому приміщенні. Особа підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у разі доведеності не користування приміщенням понад шість місяців без поважних причин. Ці норми закону є гарантією житлових прав громадян, тимчасово відсутніх у місці постійного проживання, однак вони встановлюють різну правову природу та особливості припинення права користування жилим приміщенням (ст. ст. 71, 72 ЖК України стосуються збереження жилого приміщення за наймачем або членом його сім'ї в будинках державного і громадського фонду, а ст. 405 ЦК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в приватному жилому фонді). Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні. В судовому засіданні встановлено, що даний спір виник між позивачем, який є власником житлового будинку згідно договору дарування та відповідачами, у зв'язку з чим чинним є правило ст. 405 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні із досліджених доказів, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS], біля семи років без поважних причин, також їх відсутність за вказаною адресою понад шість місяців не відповідає випадкам, передбаченим пунктами 1 - 7 ст. 71 ЖК України, які передбачають, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вказаного у відповідному пункті. Суд вважає, що, враховуючи той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають на спірній житловій площі, їх можна визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] м. Арцизі Одеської області, у зв'язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved