Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами надвірними спорудами, що розташований за адресою: 53600, смт. Покровське, вул. Григорія Бондаря, 41 Покровського району Дніпропетровської області за набувальною давністю. В позовній заяві позивач зіслався на те, що він з вересня місяця 1985 року разом зі своєю сімєю став проживати у будинку, що розташований у смт. Покровське, вул. Григорія Бондаря, 41, який згідно свідоцтва про право особистої власності належав [PERSON], яка померла 21.12.1980 року. З 1979 року у вказаному вище будинку проживала [PERSON], яка мала намір придбати у власність будинок, однак у звязку зі смертю [PERSON] останні не змогли належним чином оформити зміну власника вказаного житлового будинку на [PERSON] Із липня 1984 року за домовленістю та за згодою між [PERSON] та [PERSON], остання стала проживати у будинку та мала намір придбати у власність його, однак у звязку зі смертю останньої, вони не змогли належним чином оформити зміну власника житлового будинку. Позивач зареєстрований у будинку з 18.07.1988 року та до цього часу продовжує проживати у домоволодінні. Будь яких спадкоємців, у тому числі і тих, які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] не має. З того часу позивач веде там господарство, сплачує комунальні платежі, проводить в будинку поточні та капітальні ремонти та на сьогоднішній день позивач продовжує добросовісно та безперервно володіти та відкрито користуватись нерухомим майном в повному обсязі, доглядає за будинком та утримує його. У звязку з чим позивач просить суд визнати за ним право власності на вказаний будинок. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив викладені обставини, просив позов задовольнити. \~Представник Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, рішення просить винести на розсуд суду. Третя особа Відділу державної реєстрації прав Покровської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилася, про час розгляду справи в суді повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивача вона знає. У 1979 році вони разом купили вказаний житловий будинок у [PERSON], однак у них була тільки усна домовленість, у законному порядку право власності на будинок вони не переоформлювали. Підтвердила факт проживання позивача у домоволодінні за адресою смт. Покровське, вул. Григорія Бондаря, 41 Покровського району Дніпропетровської області. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом\~встановлено,\~\~що згідно копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 22.05.1966 року, домоволодіння, що розташоване у смт. Покровське вул.. Мостова, 25 Покровського району Дніпропетровської області належить [PERSON] на праві особистої власності (а.с.4). Відповідно до копії довідки Покровського РВ ДРАЦС, [PERSON] померла 21.12.1980 року в с. Олександрівка Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис про смерть № 68 від 22.12.1980 року (а.с.5). Як вбачається з копії домової книги домоволодіння, що розташоване у смт. Покровське вул. Григорія Бондаря, 41 Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вищевказаному будинку (а.с.6-8). Згідно копії свідоцтва про смерть серії ІІІ КИ № 372950, [PERSON] померла 23.01.1986 року (а.с.9). Як вбачається з копії технічного паспорту на жилий будинок, що розташований у смт. Покровське, вул. Григорія Бондаря, 41 Покровського району Дніпропетровської області, власником будинку є [PERSON] (а.с.10-12). З копії акту видно, що [PERSON] дійсно проживає у [INFO] з вересня 1985 року (а.с.13). Згідно копії довідки ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО», з [PERSON] заключено договір про користування електричною енергією № 2406057 від 08.05.2016 року (а.с.14). Відповідно до копії довідки Покровської дільниці Павлоградського УЕГГ, особовий рахунок за житловим будинком у смт. Покровське, вул. Григорія Бондаря, 41 Покровського району Дніпропетровської області відкритий на [PERSON] за тимчасовим договором на постачання та розподіл природного газу (а.с.15). Відповідно до ч.1ст.15\~ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч.1ст.16\~ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2ст.16\~ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Статтею 344 ч.1 ЦК України\~передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із\~ст.344 ч.4 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п.9 до Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. В п.11 вищевказаної Постанови вказано, що враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст.214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей\~335\~і\~344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~ст. 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 01.01.2004 року, положення\~ст. 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давності володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом з тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Відповідно до п. п.13, 14 Постанови №5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.15,16 ЦК, а також частини 4\~ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини 1ст.344\~ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно ( пункт 5 частини першої\~статті 19 закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За даних обставин суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів чужим майном та продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved