Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому з врахуванням уточнення (а.с.11-16 т.1), заяви про зміну підстав позову (а.с.71-76 т.2), додаткової заяви про зміну підстав позову (а.с.85, 86 т.2) просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 16.03.1995 року державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори Зайцевою А.Д., реєстровий номер 1-1116, витребувати квартиру від [PERSON] на користь позивача. Позовні вимоги, з врахуванням заяви про зміну підстав позову, додаткової заяви про зміну підстав позову, обґрунтовані тим, що 16.03.1995 року представник позивача [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, посвідченої Комсомольською державною нотаріальною конторою 18.11.1994 року за реєстровим номером 2-4064, уклав договір-купівлі продажу з [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори Зайцевою А.Д., реєстровий номер 1-1116, за яким здійснив відчуження належної позивачу квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (в подальшому спірний договір, спірна квартира). В подальшому, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.08.1995 року державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б., реєстровий номер 2-2982, продала вказану квартиру [PERSON] . Вважає, що спірний договір є недійсним, оскільки він суперечить ст.57, ч.3 ст.62 ЦК УРСР, так як [PERSON] була тещею [PERSON] , тому дії [PERSON] є недобросовісними, жодних коштів від продажу квартири він позивачу не передавав, взагалі не повідомив про укладання договору купівлі-продажу. Про продаж квартири позивач дізнався лише в січні 2016 року. Договір укладено внаслідок зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною. Крім цього, позивач зазначає, що довіреність не містить його підпису, і, в цілому, видана на приватизацію квартири, а не на її продаж. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.03.2019 року відкрито провадження по цивільній справі. 28.03.2019 року судом отримано від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] позов не визнала (а.с.48-51 т.1). Зазначила, що є власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із [PERSON] та посвідченого 01.08.1995 року державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б, реєстровий номер 2-2982. Обставини придбання квартири [PERSON] їй невідомі, в той же час, вважає, що позивачем не доведено, що представник позивача [PERSON] діяв з перевищенням повноважень. Крім цього, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.07.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Горішньоплавнівську державну нотаріальну контору. (а.с.122, 123 т.1). Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.157 т.1). Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.12.2019 року задоволено заяву про самовідвід головуючого по справі Куц Т.О. (а.с.227 т.1). Розпорядженням голови Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 грудня 2019 року вказану справу передано на розгляд Козельщинського районного суду Полтавської області (а.с.229 т.1). 08.01.2020 року вищевказана справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області. Після автоматичного розподілу справа розподілена судді Лизенко А.В. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.01.2020 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.6,7 т.2). 20.05.2020 року ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області провадження по вищевказаній справі закрито в частині вимог до [PERSON] у зв`язку із смертю останньої та відсутністю правонаступників (а.с.140, 141 т.2). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.06.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті (а.с.174, 175 т.2). Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав по суті, крім цього просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не надходило. Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечила, надала суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника третьої особи (а.с.209 т.2). Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 18.11.1994 року позивачем видано довіреність на ім`я [PERSON] , якою уповноважено останнього «продать за цену и лицам по своему усмотрению принадлежащую мне квартиру, находящуюся в [ADDRESS] » (рос.мов.). Вказана довіреність посвідчена державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори (а.с.144 т.1 на зворотньому боці).. В судовому засіданні позивач підтвердив факт видачі вказаної довіреності, повідомив, що видав її на підтвердження факту боргу його знайомого [PERSON] перед [PERSON] . Суд відхиляє посилання позивача, що довіреність не містить підпису, оскільки в матеріалах справи є копія довіреності, засвідчена посадовою особою Полтавського обласного державного нотаріального архіву (а.с.137 т.1). Суд відхиляє посилання позивача на те, що довіреність видана не для продажу, а для підтвердження боргу, оскільки довіреність недійсною, як правочин, в установленому законом порядку не визнавалась. Суд відхиляє посилання позивача на те, що довіреність видана лише на приватизацію квартири, про що свідчить реєстр нотаріальних дій (а.с.134 т.1), оскільки відомості даного реєстру самі по собі не можуть спростовувати зміст довіреності, є очевидно недостатніми для такого тлумачення тексту довіреності. Згідно розпорядження Комсомольської міської ради від 29.12.1994 року спірну квартиру передано у власність позивача, видано свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1994 року (а.с.21-22 т.1). За поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні, саме [PERSON] займався процедурою приватизації квартири. 16.03.1995 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі вищевказаної довіреності, та [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка 16.03.1995 зареєстрована у книзі №3 за реєстровим №215 у Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації на ім`я [PERSON] (а.с.24-26 т.1). Згідно вказаного договору [PERSON] продав, а [PERSON] купила спірну квартиру за ціною 537250 крб. 01.08.1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, яка 17.08.1995 зареєстрована у книзі №3 за реєстровим №215 у Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації на ім`я [PERSON] (а.с.27-29 т.1). Згідно вказаного договору [PERSON] продала, а [PERSON] купила спірну квартиру за ціною 64577000 крб. Згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження, [PERSON] є зятем [PERSON] (а.с.204, 205 т.1). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спірний договір купівлі-продажу квартири було укладено 16.03.1995 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР, який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст.227 ЦК Української РСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Зазначені вимоги сторонами спірного договору виконані. Позивач зазначає наступні підстави визнання спірного договору (угоди) недійсним. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦК УРСР Угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації. Відповідно до ч.3 ст.62 ЦК УРСР представник не може укладати угоди від імені особи, яку він представляє, ні у відношенні себе особисто, ні у відношенні другої особи, представником якої він одночасно є. В свою чергу, відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем не надано жодного доказу того, що [PERSON] діяв за зловмисною угодою із [PERSON] . Сам по собі факт того, що [PERSON] є (був) зятем [PERSON] не може свідчити про таку зловмисність. Посилання ж позивача на ч.3 ст.62 ЦПК України є безпідставним, оскільки зазначена норма закону не забороняє укладати представнику угоди в інтересах матері його дружини. Крім цього, суд зазначає, що відсутність зацікавленості позивача у долі спірної квартири більше 20 років свідчить про погодження позивачем вказаної угоди. Таким чином, в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу слід відмовити за недоведеністю підстав недійсності договору. У зв`язку із відмовою за основною позовною вимогою, необхідно відмовити у задоволенні додаткової вимоги - витребування майна. Відповідно до абзацу 3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки судом встановлено необгрунтованість позову по суті, суд не надає оцінку дотримання позивачем строку позовної давності, незважаючи на заяву відповідача про застосування такого строку. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки в задоволенні позову відмовляється у повному обсязі, тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені останньою, в порядку, визначеному ч.2 ст.141 ЦПК України, що складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн (двадцять тисяч грн ) згідно додаткової угоди до договору, акту про надані послуги професійної правничої допомоги відповідно до договору від 21.03.2019 року (а.с.214-217 т.2). Суд вважає вказаний розмір витрат співмірним, оскільки, по-перше, справа стосується можливого позбавлення житла відповідача [PERSON] , тобто має велике значення для відповідача [PERSON] , по-друге, складність справи та її тривалий розгляд із зміною підсудності. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved