Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.09.2013 року в розмірі 12\~008,4 грн. Обґрунтовує позов тим, що 17.09.2013 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, отримані кошти не повертав та не сплачував нараховані відсотки за користування кредитними коштами, в зв`язку із чим просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 12008,40 грн. та понесені судові витрати. Заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 21.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем на адресу суду заява про заперечення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін не надходила, відзив на позов не подано. Розглядаючи справу за наявними у ній матеріалами, судом встановлено наступне. 17.09.2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно анкети-заяви позичальника від 17.09.2013 року, підписанням вказаної заяви відповідач підтверджує ознайомлення та згоду з «Умовами та правилами банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою», а також підтверджує ознайомлення та згоду з тарифами позивача відповідно до тарифного пакету. Отже, відповідач зобов`язався здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами кредитного договору. Частиною 1 ст.1054\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, а п.2 цієї же статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа, який регулює окремий вид зобов`язань - Позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.509\~Цивільного кодексу\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525\~цього ж\~Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, крім того при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором станом на 18.03.2019 року відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість в розмірі 12008,40 грн., з яких тіло кредиту 1684,20 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 2123,40 грн., пеня за прострочене зобов`язання 6452,78 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.- 700 грн., а також штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) 548,02 грн. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку передбачено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача тіло кредиту 1684,20 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 2123,40 грн.,., а також штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) 548,02 грн. Щодо вимог про стягнення пені, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 3.09.2014 у справі №6-100цс14, ч.3 ст.551 ЦК з урахуванням положень ст.3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Як встановлено судом, позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12008,40 грн., заборгованість за тілом кредиту складає 1684,20 грн., натомість нарахована пеня за прострочене зобов`язання складає 6452,78 грн, та 700 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Зважаючи на вище вказане положення закону, яке дає право суду зменшити розмір неустойки ( пені), виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені до суми 4000 грн., що не перевищує суми заборгованості, що стягується за кредитним договором. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1921 грн. в користь позивача.

Outcome: approved