Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом, посилаючись на те, що 01.01.2014р. відповідач, за попередньою усною домовленістю, одержала від нього грошові кошти у розмірі 50000грн. На підтвердження отримання коштів [PERSON] була складена розписка. Також, в якості забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань, між сторонами було укладено договір позики № 01-14 від 01.01.2014р. та додаток № 1 до договору, в якому визначено майно [PERSON], яке у разі неповернення коштів переходить у власність позивача. Оскільки на теперішній час відповідач ухиляється від повернення коштів, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг у розмірі 50 000грн.; в рахунок погашення боргу відповідачем звернути стягнення на майно, що є предметом застави, яке виступало забезпеченням по договору позики, а саме товар в асортименті ( згідно додатку № 1 до договору № 01-14 від 01.01.2014р.); судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, при цьому зазначивши, що не заперечує проти звернення стягнення на майно, яке виступає предметом забезпечення за договором позики та визначено додатком № 1 до договору позики № 01-14 від 01.01.2014р. Повернути суму боргу не має можливості, через відсутність коштів. З пояснень сторін та досліджених матеріалів справи вбачається, що 01.01.2014р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № 01-14, відповідно до якого позичальник отримує від позикодавця безвідсоткову позику у розмірі 50 000грн. та зобов'язується повернути до 01.07.2014р. Пунктом 5.1. вказаного договору передбачено, що майно, а саме товар в асортименті ( додаток № 1 до цього договору), яке належить [PERSON] на праві власності, згідно договору купівлі-продажу № 7/09 від 23.04.2009р. є забезпеченням зобов'язань по виконанню договору позики. Окрім того, факт отримання відповідачем коштів у розмірі 50 000грн. підтверджується розпискою від 01.01.2014р. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторін (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначений родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи вищевикладене, а також те, що [PERSON] не заперечує проти звернення стягнення на майно, визначеного додатком № 1 до договору позики № 01-14 від 01.01.2014р. в рахунок погашення боргу, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Outcome: partial