Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником приватного будинку, що знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Комишани, вул. Почтова, 7. При цьому, в ньому зареєстровано місце проживання його колишньої дружини - [PERSON], а також їхнього сина [PERSON] та онука [PERSON] Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем [PERSON] фактично припинилися в 2003 році. 11.04.2005 року рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона шлюб було розірвано. Після цього відповідачі [PERSON] та [PERSON], ще проживали в будинку, але в 2009 році виїхали і теперішнє місце їх проживання не відоме. У звязку з реєстрацією відповідачів позивач змушений самостійно нести витрати на утримання та обслуговування будинку, не може оформити субсидію на комунальні послуги.\~ У звязку з викладеним просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме домоволодінням, що розташоване за адресою: м. Херсон, с. Комишани, вул. Почтова, 7. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2018 року по справі відкрито провадження та розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачам було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідачів було направлено копію ухвали суду від 17.07.2018 року, але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Комишани, вул. Почтова, 7, на підставі договору дарування від 14.12.1984, посвідченого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори [PERSON] Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 11.04.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З довідки Виконавчого комітету Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона №1217 від 11.06.2018 року, вбачається, що крім позивача за адресою м. Херсон, с. Комишани, вул. Почтова, 7, зареєстровані, але не проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона №1261 від 18.06.2018 року та №1262 від 18.06.2018 року [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 2003 року, [PERSON] не проживає з 2009 року та [PERSON] не проживає з 2009 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.\~ Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірного домоволодіння, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.\~

Outcome: approved