Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на підставі ст.ст. 328, 392 ЦК України на виробничий будинок (будівля кормоцеху), який знаходяться в [ADDRESS], загальною площею 339,3 м.кв. Обґрунтовує позовні вимоги придбанням в 2009-2013 роках у власників майнових паїв їх майнових сертифікатів за ціною, зазначеною у сертифікаті. У такий спосіб придбав 33 майнових сертифікати загальною вартістю 59512 грн. На цій основі на його ім'я видано 5 свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП «Нива» Сарненського району Рівненської області на суму позову, що складає 7,87 % пайового фонду. Виходячи з власності придбаних майнових сертифікатів позивачу 17.10.2011 року передано виробничий будинок (будівля кормоцеху). Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснив, що заходів щодо державної реєстрації спірного нерухомого майна не вчиняв. Відповідач [PERSON], як уповноважена особа співвласників майна бувшого КСП «Нива» Сарненського району Рівненської області, позов визнав повністю, просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, із наступних підстав. Позивачем на обґрунтування позовних вимог суду надані копії майнових сертифікатів, акту прийому-передачі від 11.02.2014 року, проекту рішення виконкому Люхчанської сільради Сарненського району Рівненської області, технічного паспорту Сарненського бюро технічної інвентаризації, виготовленого 12.02.2014 року. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» № 1878-VI від 11.02.2010 року обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, що розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, зокрема: право власності на нерухоме майно. Як встановлено при розгляді справи, право власності на нерухоме майно: на виробничий будинок (будівля кормоцеху), який знаходяться в [ADDRESS], загальною площею 339,3 м.кв. не зареєстроване. Посилання сторін на наявність умов для визнання права власності на спірне майно, не заслуговують на увагу, оскільки сторони в органи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень не звертались, що підтвердили у судовому засіданні, а лише консультувались у вказаних органах. Підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно згідно вимог ст. 392 ЦК України відсутні, оскільки позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним правовстановлюючих документів на це майно. Право позивача на вказане майно не оспорюється відповідачем, а правовстановлюючих документів на це майно у позивача не було. Посилання на застосування положень ст. 61 ЦПК України не заслуговує на увагу, оскільки визнання позову відповідачем не є обставиною, що не підлягає доказуванню, а свідчить про відсутність спору між позивачем та відповідачем, якого позивач визначив в якості відповідача у спорі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, є безпідставними, так як відсутні правові підстави для визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку.

Outcome: dismissed