Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] вказавши, що рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати цивільну справу за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явився, надали суду нотаріально посвідчені заяви, якими позов визнали та просили розглядати справу за їх відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності квартиру [ADDRESS], вказана квартира належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. У вказаній квартирі значаться зареєстрованими: [PERSON] власник 1/3 частки З 21.02.1996 р., його дружина - [PERSON] з 28.05.2016 р., їх малолітні діти: [PERSON]. [INFO] з 28.05.2016 р. та [PERSON] [INFO] з 28.05.2016 р. , але фактично в ній не проживають з червня 2016 року, крім того майна належного їм у квартирі немає. Не проживання відповідачів у вказаній квартирі також підтверджується актом від 24.11.2017 року складеним сусідами [PERSON] та [PERSON] Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позов щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов'язані зареєструвати своє місце проживання. Згідно з ч.2 ст.31 ЦПК позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, пред'явити зустрічний позов. Також в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява від [PERSON] та [PERSON] про визнання позову та розгляд справи за справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Отже, враховуючи, що відповідачі не проживають у квартирі позивача більше 1-го року, речей відповідача в квартирі немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved