Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить звернути стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Свою вимогу мотивує тим, що 31 серпня 2012 року між ним та відповідачкою був укладений договір за умовами якого позивач надав відповідачці грошові кошти на умовах позики в розмірі 139200,00 грн., з кінцевим строком повернення коштів до 31.10.2012 року. Окрім того, для забезпечення виконання договірних зобов'язань між сторонами укладено договір застави, предметом якого є автомобіль Subaru Tribeca. Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши у розпорядження відповідача домовлену суму коштів, відповідач у свою чергу умов договору не виконав, не повернувши позичені кошти у встановлений договором строк. Вказує, що йому стало відомо про незаконне відчуження відповідачкою заставленого автомобіля у користь третьої особи [PERSON]. А тому, просить суд захистити його порушене право, шляхом звернення стягнення на заставлене згідно договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 31 серпня 2012 року за № 1658, майно, а саме: автомобіль марки Subaru Tribeca 2006 року випуску, шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] у рахунок погашення заборгованості за договором позики. Надалі, позивач уточнив позоні вимоги, зазначивши, що згідно закону, у разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним а особа, яка набула право власності добросовісним набувачем, якщо в державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна застава рухомого майна зареєстрована 05.09.2012 року, що підтверджується витягом про реєстрацію № 37671479. Вказує, що згідно Закону України «Про заставу» застава автомобіля, що виникла на підставі договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 31 серпня 2012 року за № 1658, є зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна і є чинною, а тому позивач має право на задоволення позову-звернення стягнення на предмет застави на підставі рішення суду. Всупереч вимогам вказаного закону, 27.04.2013 року відповідачка [PERSON] без згоди позивача (як заставодержателя) незаконно відчужила своїй дочці [PERSON] автомобіль, який був переданий у заставу. У вересні 2013 року заставний автомобіль був повторно знятий з обліку відповідачкою [PERSON] та виставлений на продаж у інтернеті. Як вбачається із роздруківки веб-сторінки, автомобіль знаходиться на транзитних номерах. Автомобіль виставлено на продаж за ціною 169451 грн., яка відповідає сумі завданих позивачу збитків невиконанням боргових зобов'язань за договором позики. Відчуження предмета застави без згоди заставодержателя суперечить закону. Просить визнати договір купівлі-продажу заставного автомобіля, укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним та звернути стягнення на предмет застави. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив такі задовольнити. Просив розглянути справу у його відсутності, постановити заочне рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Тому, у відповідності до ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні її обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду або такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2012 року між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], у відповідності до умов якого позивач [PERSON] (як позикодавець) передав, а відповідач [PERSON] (як позичальник) отримав у розпорядження грошові кошти у сумі 139200,00 (сто тридцять девять тисяч двісті) грн., що еквівалентно 17400,00 дол. США, з кінцевим терміном погашення позики до 31.10.2012 р. (п.п. 1, 2 договору). Згідно п. 7 договору, якщо позичальник (відповідач) не поверне своєчасно суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця (позивача) суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Факт отримання відповідачкою вказаної позики стверджується копією її боргової розписки від 31.08.2012 року, долученої до матеріалів справи. Для забезпечення вимог за договором позики, 31 серпня 2012 року між сторонами укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до умов якого відповідачка, як заставодавець передала, а позивач, як заставодержатель прийняв в заставу автомобіль «Subaru Tribeca» 2006 року випуску, шасі [NUMBER] реєстраційний [NUMBER] (п.1.2 договору). Вказаний автомобіль (предмет застави) належить заставодавцю (відповідачці) на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА186305 виданого 07.06.2006 року Львівським МРЕВ ДАІ ГУ ГУМВСУ України. (п.1.3. договору). Згідно п.1.4. Сторони погодилися оцінити предмет застави у сумі 184000,00 грн. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема п.1 договору позики та боргової розписки відповідачки від 31.08.2012 року, позивач добросовісно виконав свої зобов'язання за договором, передавши у розпорядження відповідачки грошові кошти у домовленій сумі. Відповідачка у свою чергу порушила взяті на себе за договором зобов'язання щодо строкового повернення позичених коштів. У відповідності до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до ч.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно змісту ч.1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржник зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно ст.17 Закону України «Про заставу», заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Як встановлено судом, всупереч наведеним нормам закону, заставний автомобіль «Subaru Tribeca» 2006 року випуску, шасі [NUMBER] реєстраційний [NUMBER] знято з реєстрації відповідачкою [PERSON], у користь якої вказане авто було відчужено [PERSON] та виставлено на продаж на інтернет-сайті auto.ria.ua за ціною 169451 грн. У підтвердження цього, суду надано роздруківку з веб-сторінки вказаного сайту. Таким чином, діями відповідачів порушено вимоги ст. 17 Закону України «Про заставу», згідно якої предмет застави не може бути відчужено без згоди заставодержателя. У відповідності до ст. 215 ЦК України, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що основними умовами надання позики є безумовне її повернення, строковість, платність, те, що договір позики не може змінюватися в односторонньому порядку, і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту, Суд приходить до висновку, що слід визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Subaru Tribeca» 2006 року випуску шасі [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] та звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль «Subaru Tribeca» 2006 року випуску, шасі [NUMBER] реєстраційний [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості перед позивачем за договором позики від 31.08.2012 р.

Outcome: approved