Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 02 березня 2005 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 083/ ЭКС 05, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2\~800, 00 доларів США, строком до 01 березня 2006 року. Банк зобовязання за договором виконав у повному обсязі. [PERSON] гроші своєчасно не повертала. У звязку з порушенням зобовязань за договором відповідач станом на 29.09.2015 рік має заборгованість у розмірі 15446, 92 долара США, яка складається з наступного: 1096, 13 доларів США - заборгованість за кредитом; 5773, 80 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8576, 99 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2013 року з відповідача на користь позивача станом на 15.02.2013 рік стягнуто заборгованість за кредитним договором № 083/ ЭКС 05 від 02.02.2005 року у сумі 13817, 02 доларів США, з яких: 1096, 13 доларів США - заборгованість за кредитом; 6721,80 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5999, 09 доларів США - заборгованість по пені. З урахуванням уточнень, які були направленні до суду 12 жовтня 2015 року позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за пенею по кредитному договору № 083 / ЭКС 05 від 02.03.2005 року за період з 16.02.2013 року по 29.09.2015 рік у розмірі 2577, 90 доларів США , що за курсом 21, 58 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.09.2015 року складає 55631, 08 грн. та судові витрати. Таким чином, відповідач за період з 16.02.2013 року по 29.09.2015 рік має заборгованість за пенею у розмірі 2577, 90 доларів США , що за курсом 21, 58 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.09.2015 року складає 55631, 08 грн. В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 02 березня 2005 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 083/ ЭКС 05, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2\~800, 00 доларів США, строком до 01 березня 2006 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Банк умови договору виконав в повному обсязі. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2013 року з відповідача на користь позивача станом на 15.02.2013 рік стягнуто заборгованість за кредитним договором № 083/ ЭКС 05 від 02.02.2005 року у сумі 100439, 44 грн., що еквівалентно 12565, 46 доларів США, яка складається з : 1096, 13 доларів США - заборгованість за кредитом; 5470, 24 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5999, 09 доларів США - заборгованість по пені. Рішення набрало законної сили. Зазначене рішення не виконано. 01 квітня 2015 року ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла після 15. 02. 2013 року. Згідно розрахунку за кредитним договором № 083/ ЭКС 05 від 02.02.2005 року, проведеного за період з 16.02.2013 року по 29.09.2015 рік відповідач має заборгованість за пенею у розмірі 2577, 90 доларів США , що за курсом 21, 58 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.09.2015 року складає 55631, 08 грн. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. п. 2.2.2, 3.1., 3.2., 3.3. цього договору, строків повернення кредиту, передбачених п. п. 1.3, 2.2.3, 2.3.1, 2.2.7, 3.3 цього договору, винагороди та комісії, що передбачено п. п. 3.5., 3.7 цього договору, [PERSON] має право нарахувати, а Позичальник зобовязався сплатити Банку пеню у розмірі 0, 05% від суми непогашеного платежу за кожний день прострочення платежу, але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня. Правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 23 вересня 2015 року за результатами розгляду справи № 6-1206 цс 15, яка у відповідності до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковим для всіх судів України, встановлено, що згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Разом з тим, частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 083/ ЭКС 05 від 02.02.2005 року по тілу кредиту складає 1096, 13 доларів США, а розмір нарахованої позивачем пені складає 2577, 90 доларів США. Отже, розмір нарахованої пені за порушення виконання зобовязань за договором не є співмірним з сумою заборгованості за кредитом та перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначених у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, тобто справедливості, добросовісності та розумності. Крім того, статтею 616 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання, яке сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Зволікання позивачем з предявленням позову впродовж двох років після ухвалення заочного рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 08.04.2013 року безумовно вплинуло на збільшення розміру неустойки і ці обставин у розумінні ч 3 ст. 551 ЦК України, також є обставиною, що має істотне значення для зменшення розміру неустойки. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 1096, 13 доларів США, що за курсом 21, 58 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.09.2015 року складає 23 654, 48 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за пенею по кредитному договору № 083 / ЭКС 05 від 02.03.2005 року у розмірі 1096, 13 доларів США, що за курсом 21, 58 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.09.2015 року складає 23 654, 48 грн. Згідно платіжного доручення № IHN99B11K5 від 19.03.2015 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 243, 60 грн. Відповідно ст.. 88 ЦПК України \~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснення, що у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Outcome: partial