Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 36-014-824-2-16-Г, укладеним сторонами 15 березня 2016 року, а також про розірвання цього договору. В позові зазначає, що відповідно до договору кредиту № 36-014-824-2-16-Г від 15.03.2016 року відповідач отримав кредит в сумі 24000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік. Згідно з умовами договору кредиту відповідач зобовязався до 14 березня 2019 року повернути отриману суму кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку погашення кредиту. Оскільки відповідач виконував свої зобовязання неналежним чином, станом на 02.08.2016 року у нього виникла заборгованість в сумі 39099 грн. 33 коп., з яких 24000 грн. складає неповернена сума кредиту, 819 грн. 33 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3480 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 10800 штраф відповідно до п. 6.3 кредитного договору. Через істотне порушення умов договору позичальником просить розірвати зазначений договір, а також стягнути з відповідача на свою користь вказані суми. В судовому засіданні представник банку підтримала вимоги позову, просить про його задоволення. Представник відповідача проти задоволення заперечує, посилаючись на те, що фактично її довіритель грошових коштів від фінансової установи не отримував, а став жертвою шахраїв, які скористалися його безпорадним станом, що виник після безперервного тривалого вживання алкоголю. Двоє незнайомців пообіцяли купити відповідачу спиртного після того, як він виконає в їхніх інтересах певні дії. У звязку з цим його доставили до якоїсь установи, де він, передавши незнайомцям свої паспорт і ідентифікаційний номер, ставив свої особисті підписи під паперами, не вдаючись у зміст цих паперів. Про те, що він підписує кредитний договір, його не повідомляли, кредитних коштів, копії договору, інших документів він не отримував. Станом, коли він не міг повною мірою розуміти значення своїх дій, скористалися зловмисники, заволодівши грошима, отриманими за договором. Зазначені обставини зумовили його звернення до Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області, яка направила його заяву про вчинене правопорушення до Вознесенівського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за підвідомчістю, проте йому невідомо, чи внесені відомості про кримінальне правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Так як за договором кредитування він як позичальник зобовязаний повернути отримані кошти, між тим він цих коштів не отримував, він не повинен нести і зобовязання зі сплати заборгованості за договором. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 15 березня 2016 року між публічним акціонерним товариством «МЕГАБАНК», та відповідачем укладений договір кредитування, згідно із яким позичальник отримав кредит в сумі 24000 грн., який зобовязався повернути до 14 березня 2019 року шляхом погашення кредиту щомісячними платежами, розмір і періоди сплати яких передбачені додатком № 1 до договору (а. с. 13-14). Станом на 02.08.2016 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 39099 грн. 33 коп., з яких 24000 грн. складає неповернена сума кредиту, 819 грн. 33 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3480 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 10800 штраф відповідно до п. 6.3 кредитного договору (а. с. 4). Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Надані суду письмові докази, зокрема: кредитний договір, рахунок-фактура, розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, виписки з рахунку постачальника споживчого товару, розрахунок заборгованості, вимога про погашення заборгованості та інші, вказують на характер правовідносин сторін і підтверджують обґрунтованість позову. Ухвалюючи про задоволення позову суд не приймає до уваги наведені в запереченнях доводи про те, що відповідач не усвідомлював зміст вчинюваних ним дій, оскільки з самого договору випливає зміст прав та обовязків сторін, відповідно до якого позичальник (відповідач) набув в кредит грошові кошти строком на тридцять шість місяців у сумі 24000 грн. 20 коп. для реалізації споживчих потреб шляхом отримання їх готівкою з каси банку (а. с. 13). Цей договір містить і зміст умов договору, прав та обовязків сторін, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячних платежів позичальника, періоди їхньої щомісячної сплати. Про відповідність внутрішній волі позичальника здійснення цих дій, повне усвідомлення ним всіх умов договору, відсутність умов чи обставин, які він вважав би незрозумілими, обтяжливими для нього та такими, що порушують та позбавляють його прав, які він звичайно мав до укладення цього договору, свідчить його підпис під пунктом 5.7. договору. Доводи про те, що фактично грошові кошти відповідач не отримував, суд не враховує при вирішенні спору на користь банку, так як договір, чия не недійсність не витікає прямо із закону і який не визнаний недійсним судом, є правомірним і підлягає обовязковому виконанню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Із змісту ст. 611 ЦК України випливає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. За вказаних обставин суд доходить висновку про необхідність виконання стороною прийнятого на себе зобовязання в договорі, який існує, як зазначено, є правомірним і не визнаний судом недійсним повністю або в певній частці. Із змісту ст. 651 ЦК України випливає, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадку істотного порушення договору другою стороною, а істотним є таке порушення договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Перелічені письмові докази підтверджують обґрунтованість позову і в цій частині, оскільки відповідачем допущені такі порушення своїх зобовязань, які полягають в абсолютній відмові від здійснення обовязків зі сплати суми кредиту та інших складових грошового зобовязання, що є підставою для розірвання договору. Судовий збір, попередньо сплачений позивачем, у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим з відповідача на його користь в розмірі, пропорційному розміру позовних вимог.

Outcome: approved