Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що в 2010 році вона надала відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 150\~000 доларів США. На підтвердження факту отримання коштів відповідачем було надано розписку, підписану ним власноручно, із встановленням строку повернення позики до 31.12.2011 року. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув, а тому звертається до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 150\~000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.11.2015 року складає 3\~565\~500 грн., 3% річних в сумі 2559 338,45 грн., судовий збір в сумі 3654 грн., а всього 6124 838,45 коп. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що відповідач розписку не підписував. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що в згідно із розпискою відповідач [PERSON] отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 150 000 доларів США, які зобов»язався повернути до 31.12. 2011 року. Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій само кількості, такого самого роду та такої самої якості, які були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК). Між тим, як встановлено в судовому засіданні, у встановлений у розписці строк відповідач грошові кошти в сумі 150\~000 дол. США позивачу [PERSON] не повернув. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що він дану розписку не підписував. Ухвалою суду від 28 травня 2015 року за клопотанням відповідача у справі було призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Черкаського відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз. 12.06.2015 року на адресу суду було направлено клопотання експерта про надання в розпорядження експерта вільних, умовно-вільних зразків почерку та цифрових записів [PERSON], які маються в різних документах, бажано датовані 2009-2011 рр. Судом було запропоновано відповідачу надати відповідні зразки. Проте, відповідач зазначени матеріалів не надав, у звязку з чим, експертом направлено повідомлення про неможливість надання висновку. У відповідності зі ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення , може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена. Оскільки відповідач не надав суду матеріали, які були витребувані експертом, у звязку з чим експертиза не була проведена, суд вважає заперечення відповідача проти факту написання розписки безпідставними. Якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індекс у інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але і посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не повернув кошти, які взяв у борг у позивача, суд вважає за необхідне поновити порушене право позивача та стягнути заборгованість. Суд не погоджується із запереченнями представника відповідача щодо неможливості стягнення 3% річних, оскільки валютою виконання зобовязання є долари США виходячи із наступного. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша статті 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і у порядку, встановленому законом (с. 2 ст. 192 ЦК). Частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити у грошовому зобовязанні грошовий еквівалент у іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьої статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому Законом (ч.2 ст. 192 ЦК) . А тому незалежно від валюти боргу, валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактично його виконання є національна валюта України (гривня). Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема у статті 1048 ЦК України та при застосуванні статті 625 ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У встановлений розписками строк, відповідач кошти не повернув, його борг перед позивачем станом на 19.11.2015 року складає 150\~000 дол. США, що за курсом НБУ станом на дату винесення рішення складає 3\~565\~500 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Суд погоджується із розрахунком 3 % річних наданих позивачем обрахованих на суму заборгованості в розмірі 2\~559\~338,45 грн., які підлягають до стягнення з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору складає 3654 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на його користь. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 150\~000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.11.2015 року складає 3\~565\~500 грн., 3% річних в сумі 2559 338,45 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн., а всього 6124 838, 45 грн.

Outcome: approved