Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та інфляції та 3 % річних у зв`язку із невиконанням рішення суду посилаючись на те, що кооператив є власником та балансоутримувачем багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] . Кошти на утримання будинку та прибудинкової території відповідачами не сплачуються, за період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року заборгованість складає 24 350,84 грн., в тому числі борг 4 681,18 грн. за утримання будинку та прибудинкової території, 9 921,01 грн. за гарячу воду, 9 162,89 грн. за холодну воду та водовідведення, 232,00 грн. втрати від інфляції, 353,77 грн. - 3 % річних. Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 19.06.2018 року у справі № 755/3943/18 з [PERSON] на користь ЖБК «Русанівський» стягнуто заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 54 782,14 грн., втрати від інфляції - 9 886,46 грн., 3 % річних - 2 463,55 грн. З суми 54 782,14 грн. [PERSON] в період до подачі цього позову борг сплачено частково в сумі 15 691,44 грн., і тому за період з 01.02.2018 року до 30.09.2020 року нараховано до сплати 6 085,549 грн. втрати від інфляції, та 3 764,03 грн. - 3 % річних. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2019 року у справі № 755/16332/19 стягнуто солідарно з відповідачів - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ЖБК «Русанівський» заборгованість за період з 01.02.2018 року по 30.09.2019 року включно за надані житло-комунальні послуги у розмірі 53 995,78 грн., втрати від інфляції - 7 553,33 грн., 3 ;% річних - 3 829,10, всього - 65 378,21 грн. З суми 53 995,78 грн. відповідачами в період до подачі позову сплачено борг частково в сумі 21 122,96 грн., і тому за період з 01.10.2019 року до 30.09.2020 року нараховано до сплати 6 258,64 грн. витрат від інфляції, та 3 914,27 грн. - 3 % річних. 20.11.2020 року матеріали справи надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва. 24.11.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 26.11.2020 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідачів. 03.12.2020 року надійшли відповіді з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачам за адресою, яка вказана у позовній заяві. В установлений судом строк відповідачі відзив не подав. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи в заочному порядку. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно листа КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-11721 (И-2019) від 27.8.2019 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є ЖБК «Русанівський». Згідно протоколу загальних зборів (уповноважених представників) ЖБК «Русанівський» № 2/2018 від 15.12.2018 року встановлено з 01.01.2019 року розмір внесків на утримання будинків та прибудинкової території в розмірі 6,92 грн. для 2-9 поверхів, 6,84 грн. для 1 поверхів. Згідно Акту ЖБК «Русанівський» про фактично проживаючих осіб від 10.10.2019 року в квартирі [ADDRESS] в період з 01.02.2018 року по день складання цього акту фактично постійно проживають троє осіб - [PERSON] , [PERSON] (син) та [PERSON] (донька). Позивач по справі посилається на те, що відповідачі в період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг не виконують, та мають заборгованість в розмірі 24 350,84 грн., з яких: 4 681,18 грн. за утримання будинку та прибудинкової території, 9 921,01 грн. за гарячу воду, 9 162,89 грн. за холодну воду та водовідведення, 232,00 грн. втрати від інфляції, 353,77 грн. - 3 % річних. З розрахунку боргу слідує, що за вказаний період витрати на утримання будинку та прибудинкової території нараховано в розмірі 4 681,18 грн., сплачено - 0,00 грн., борг - 4 681,18 грн.; за гарячу воду нараховано 13 065,39 грн., сплачено 3 144,38 грн., борг - 9 921,01 грн.; за холодну воду та холодне і гаряче водовідведення нараховано 9 162,89 грн., сплачено - 0,00 грн., борг - 9 162,89 грн. Всього 23 765,08 грн. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно діючого законодавства обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц). За змістом ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості слід задовольнити. За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи норми законодавства, та те, що відповідачі належним чином не виконують покладені на них зобов`язання, з них слід стягнути 3 % річних у розмірі 353,77 грн. та інфляційні втрати у розмірі 232,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] інфляцію та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за судовим наказом від 19.06.2018 року, та з [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] інфляцію та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2019 року. Дослідивши надані докази, суд приходить на наступного. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть визначатися у рішенні суду. З викладеного можна зробити висновок, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, регулюються нормами ЦК України, які передбачають як відповідальність за порушення грошового зобов`язання (частина друга статті 625 цього Кодексу), так і підстави відповідальності за завдану моральну шкоду (стаття 1167 ЦК України). Справа про застосування відповідно до статті 625 ЦК України заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, навіть якщо учасником цього зобов`язання є суб`єкт владних повноважень, розглядається залежно від суб`єктного складу у порядку цивільного чи господарського судочинства. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) у подібних правовідносинах. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно судового наказу, виданого 19.06.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/3943/18, з [PERSON] на користь ЖБК «Русанівський» стягнуто заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 54782,14 грн., інфляцію - 9886,46 грн. та 3 % річних - 2463,55 грн. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2019 року з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ЖБК «Русанівський» стягнуто заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 56 595,78 грн., інфляцію - 6764,66 грн,, 3 % річних - 2 839,00 грн. та судові витрати по 1 140,00 грн. Оскільки, відповідачі судові рішення в повному обсязі не виконали, позивач просить суд стягнути з [PERSON] 6 085,549 грн. втрати від інфляції, та 3 764,03 грн. - 3 % річних; та з [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] 258,64 грн. витрат від інфляції, та 3 914,27 грн. - 3 % річних. Однак, доказів того, що відповідачами не виконані вказані судові рішення, позивач не надав, що дає підстави для відмови в цій частині позовних вимог. Розрахунок заборгованості по вказаних позовних вимогах, підписаний адвокатом, не є належним, допустимим та достовірним доказом щодо виконання, невиконання чи часткового виконання зазначених судових рішень відповідачами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. По даній справі позивач просить стягнути судовий збір в розмірі 2102,00 грн. (мінімальна ставка) та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Вивчивши надані документи, суд дійшов висновку, що дані витрати належним чином підтверджені, та підлягають стягнення з відповідачів в рівних частках - по 1 700,67 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial