Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом 30.01.2017 року, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.09.2013 року по 31.12.2016 року в сумі 2739,38 грн. та за послуги з водовідведення за цей же період в сумі 2006,93 гривень, інфляційні витрати та 3% річних за користування чужими грошовими коштами, а також стягнути судові витрати мотивуючи тим, що відповідачі тривалий час своїх обовязків не виконують, добровільно заборгованість не погашають. Свої позовні вимоги позивач уточнив в судовому засіданні 24.04.2017 року, у зв»язку зі сплатою відповідачем [PERSON] суми заборгованості 12.04.2017 року в сумі 5581,00 гривень , позивач просить стягнути за той же період з 01.09.2013 року по 31.12.2016 року заборгованість з водопостачання в сумі 140,72 грн. та за послуги з водовідведення за цей же період в сумі 289,76 гривень, інфляційні витрати в сумі 238,66 та 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 26,72 гривень, а також стягнення судових витрат в сумі 1600,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON], а потім [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просила задовольнити їх у повному обсязі, бо відповідачі частково виконали обовязки по сплаті за водопостачання та водовідведення , що свідчить про визнання ними свого боргу Відповідач [PERSON] спочатку сплатив борг 12.04.2017 року в сумі заявлених первісно позовних вимог 5881,00 гривень, а в судовому засіданні 27.04.2017 року заявив про пропуск позивачем строку позовної давності за період з 01.09.2013 року по 30.01.2014 року, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, мотивуючи свої доводи тими обставинами, що позивач пропустив строк позовної давності, та тими обставинами, що не зважаючи на пропуск строку позовної давності борг сплатив 12.04.2017 року в сумі 5881,00 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістив, з пояснень відповідача [PERSON] знаходиться певний час поза межами України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований частково та підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Відповідачі є піднаймачами житлового приміщення, згідно ст. 64 ЖК України повнолітні члени сімї наймача житлового приміщення несуть солідарну відповідальність з наймачем по зобовязанням, що випливають з договору найма. Згідно зі ст.525 ЦК України однобічна відмова від виконання зобовязань не допускається. З вимог ст. 64 ЖК України випливає, що розмір оплати за користування житлом встановлюється Кабінетом Міністрів України, ст. 68 ЖК України вказує, що наймач повинен своєчасно вносити квартирну платню та комунальні платежі. На підставі вимог ст.20,31 Закону України «Про житлово-комунальне господарство» власники житла несуть витрат по сплаті комунальні послуги та по ремонту житла. Згідно з наданими позивачем розрахункакми заборгованість відповідачів за період з 01.09.2013 року по 31.12.2016 року складає з послуг водопостачання в сумі 140,72 грн. та за послуги з водовідведення за цей же період в сумі 289,76 гривень, інфляційні витрати в сумі 238,66 та 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 26,72 гривень З вказаного розрахунку вбачається, що за період з 01.09.2013 року по 30.01.2014 року позивачем пропущений срок позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачка звернулася до суду з клопотанням відмовити в задоволенні позову в зв»язку з пропуском строку позовної давності. Відповідачем [PERSON] спочатку було погашено заборгованість в повному обсязі, а потім заявлено про пропуск строку позовної давності, за таких обставин його клопотання задоволено бути не може. Між тим суд виходить з наступного: позивачем надано в якості доказів ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року № 638/129954/16-ц,2-н/638/1528/16 в відповідності з якою відмовлено в видачі судового наказу за період з 01.09.2013 року, остаточний період в ухвалі не вказано, але сама дата ухвали свідчить про те, що за видачею судового наказу за період до 31.12.2016 року позивач звертатися до 13.10.2015 року не міг. Таким чином, у зв»язку з недотриманням позивачем вимог ст.ст.95,ч6ст.119 ЦПК України позивач не мав права звертатися з позовними вимогами за цей період, бо з заявою про видачу судового наказу не звертався. Крім того ,я вбачається з ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2015 року № 638/129954/16-ц,2-н/638/1528/16 відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі тільки з 10.10.2015 року та вимагати з нього погашення боргу за той час ,коли він послугами не користувався незаконно. Як вказано в ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова № 638/129954/16-ц, 2-н/638/1528/16(що набрала законної сили),яку винесено 13 жовтня 2015 року саме в це день було відмовлено в видачі судового наказу, таким чином, суд приходить до висновку, що позивач мав можливість звернутися до суду з позовними вимогами не 30.01.2017 року ,а раніше, такими чином вимоги стягнути інфляційні витрати та 3% річних за користування чужими грошовими коштами є безпідставними, бо вини відповідачів в цьому не доведено. Крім того, суд приходить до висновку, що стягнення інфляційних витрат та 3% річних за надані послуги не передбачене діючим цивільним законодавством України. У зв»язку з чим, суд вважає, що не звертаючи уваги на ті обставини, що судом було роз»яснено сторонам вимоги ст.ст..10,11,60 ЦПК України, позивачі належним чином свої позовні вимоги не довели Між тим, заборгованість відповідача мала місце й добровільно погашена 12.04.2017 року, що не звільняє відповідачів від сплати судового збору у порядку , ст..88 ЦПК України Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню ,а саме в стягнення сплаченого судового збору в сумі 1600,00 гривень. На підставі ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214 - 215, ЦПК України , ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.16, 257, 267, 525 ЦК України , ст.20,31 На підставі вимог ст.20,31 Закону України «Про житлово-комунальне господарство» -, С У Д

Outcome: partial