Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 13037,75 грн., яка складається з: тіло кредиту 8346,31 грн., прострочене тіло кредиту 1472,15 грн., заборгованість за відсотками 3219,29 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №006-05003-300811 від 30.08.2011 р. Свій обов'язок по кредитному договору позивач виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 4000,00 грн. та останній отримав у своє розпорядження майно. Однак станом на 10.03.2015 року відповідач не виконував належним чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак в заяві просить проводити розгляд справи без його участі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні 15.06.2015 року позов визнала повністю, але просила надати строк для врегулювання даного спору з позивачем з подальшою можливістю погашати суму заборгованості частинами. В дане судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, підтвердженням чого є повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.26), про причини неявки не повідомила, про розгляд справи у її відсутність не клопотала. Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2011 р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-05003-300811 (а.с.2-3), відповідно до п.1.2 якого Позивач відкрив Відповідачу картковий рахунок в національній валюті України гривні та надав платіжну карточку. Згідно п.1.3 договору, банк надав Держателю (за договором) кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитною лінії на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення цього договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4000 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно, та не може перевищувати загальної суми Кредитної лінії. В п.1.6 договору вказано, що кошти кредитної лінії та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються Держателем у субєктів господарювання, та зняття готівки, виконання Держателем своїх зобовязань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. В п.3.6 договору зазначено, що Держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового місячного платежу, складові якого зазначаються у тарифах. В п.3.7 договору зазначено, що у разі порушення держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, держатель сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені правилами та тарифами. В п.5.2 договору зазначено, що цей договір набуває чинності з дати його укладання Сторонами та діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Однак, станом на 10.03.2015 р. відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка згідно розрахунку ціни позову (а.с.6) становить 13262,75 грн. із них: 8346,31 грн. тіло кредиту, 1472,15 грн. прострочене тіло кредиту, 3219,29 грн. відсотки, 225,00 грн. пеня. Проте у своєму позові позивач не просить стягувати із відповідача суму пені в розмірі 225 грн., а зазначає суму боргу 13037,75 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Доказів про відсутність заборгованості перед позивачем, відповідач не надав, хоча відповідно до ст.ст. 10 11 ЦПК України це є його обовязком. Як вбачається з вищевикладеного, Відповідач умови кредитного договору не виконує, а тому з неї слід стягнути заборгованість в межах позовних вимог в розмірі 13037,75 грн. Що стосується заяви відповідача про розстрочку виконання рішення, то суд зазначає, що підставами для відстрочки або розстрочки виконання рішення суду чи вжиття заходів для забезпечення його виконання є конкретні обставини справи, які свідчать про те, що майнове становище сторін не дозволяє виконати рішення суду у встановлені строки. Жодних підстав та пропозицій, з цього питання, суду не було надано, незважаючи на те, що судом за клопотанням відповідача надавався строк для врегулювання даного спору. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved