Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідачки 3 199,60 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що споживачка не сплачує кошти за поставлену теплову енергію внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 3 199,60 гривень. Представник позивача до суду з'явився просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі . Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, просила застосувати строки позовної давності, надала до суду квитанції про сплату за поставлені послуги, просила у задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» створено на підставі рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 р. за № 101-У, шляхом злиття КП «Одесатеплоенерго» та КП «Одестеплокомуненерго». Згідно п.2.1.1. Статуту підприємства, метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Рішенням Одеської міської ради М1173-У від 05.04.2007 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса» Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Згідно договору дарування від 30.07.2002р., квартира [ADDRESS], належить відповідачу на праві власності. Даний будинок знаходиться у комунальної власності територіальної громади і його теплопостачання забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси». В зв'язку з цим відповідачу було відкрито особовий рахунок № [NUMBER], за яким обліковуються надані відповідачу послуги з теплопостачання. Відповідно до п.5 ч.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування. Статтею 162 ЖК України визначено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартину плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до п. 18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених КМ України від 21.07.2005 р. № 630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Проте, відповідач отримуючи послугу з постачання теплової енергії, не здійснював оплату за отримані послуги, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за період с 01.11.2006р. по 01.02.2015р. у розмірі 3199,60 грн. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з цим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). За змістом вказаних норм початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається зі позовних вимог позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.11.2006 року. Із позовом до суду позивач звернувся 05 березня 2015 року. Відповідачкою було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, таким чином позовні вимоги у період з 01.11.2006 року по лютий 2012 року (включно) задоволенню не підлягають. Таким чином, у період з березня 2012 року по лютий 2015 року [PERSON] було нараховано за надані послуги теплової енергії у розмірі 1 372,28 гривень. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] було сплачено кошти у розмірі за період з березня 2012 року по лютий 2015 року (включно) у розмірі 960,40 гривень(383,49+96+95,82+47,73+15,91+15,91+92,77+120+92,77(квитанція про сплату від 16.03.2015 року)). На підставі наведеного суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 411,88 гривень (1 372,28 - 960,40 = 411,88). Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial