Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просив визнати за ним право власності на: 1. 1/6 частину земельної ділянки площею 0,2500 га, що знаходиться в [ADDRESS]; 2. 1/6 частину земельної ділянки площею 2,0137 га, що знаходиться на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області; 3. 1/6 частину земельної ділянки площею 0,2646 га що знаходиться в [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті його матері. У судове засідання сторони не з'явились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заявник позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача позов визнав. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON] (а.с.6). За життя, а саме 31 січня 1995 року, остання склала заповіт (а.с.7), яким все належне їй майно заповіла позивача та [PERSON] (інший син спадкодавця). [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], якому на підставі державних актів на земельні ділянки належали земельні ділянки: - площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.15); - площею 2,0137 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.22); - площею 0,2646 га, яка складається з ділянки № 1 площею 0,1210 га, кадастровий номер [NUMBER] та ділянки № 2 площею 0,1436 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходяться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.28). Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частину вищевказаних земельних ділянок отримала його дружина і мати позивача [PERSON] (а.с.12, 21, 27). Позивач та його брат [PERSON], в свою чергу, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на ? частку від 5/6 частин названих земельних ділянок (а.с.13-14, 23-24, 35-36). Позивач є єдиним спадкоємцем до спірного у даній справі нерухомого майна, адже інший спадкоємець (брат [PERSON]) подав заяву про відмову від такої спадщини (а.с.8). Постановою нотаріуса від 11 грудня 2015 року (а.с.11) заявнику відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірні частини земельних ділянок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги, оскільки мати за життя не оформила належним чином право власності на 1/6 частини вищевказаної нерухомості. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз встановлених судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності, дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя була фактичним власником спірних у даній справі чстин земельних ділянок, однак за життя належним чином оформити своє право власності на них не встигла, у зв'язку з чим позивач, в даний час, унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємця за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачем. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 551,20 гривня. Окремо суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved