Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 279,00 грн. та понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 14.09.2020 року між сторонами було укладено договір №8394118680 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем було отримано кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів у розмірі 4 940,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,49 % від суми кредиту за кожен день користування. Відповідно до даного договору термін його дії до 29.11.2020 року, але у будь-якому разі договір діє до повного виконання позивальником своїх зобов`язань за даним договором. Згодом строк дії договору було продовжено до 29.12.2020 року. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання перед відповідачем за даним договором, надав останній суму кредиту у розмірі 4 940,00 грн., перерахувавши їх на зазначений відповідачем рахунок, однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, зокрема, не погасила суми кредиту та нарахованих відсотків, у результаті заборгованість становить 6 279,00 грн., з яких 4 939,38 грн. - заборгованість за кредитом, 1 339,62 грн. - нараховані відсотки. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що на підставі заяви позивальника, заповненої відповідачем 14.09.2020 року на сайті позивача, між сторонами було укладено договір № 8394118680 від 14.09.2020 року у формі електронного документу з використанням електронного підпису про надання позивачем відповідачу фінансового кредиту у сумі 4 940,00 грн., термін платежу 29.11.2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,49 % від суми кредиту за кожен день користування на умовах строковості, зворотності та платності, який відповідач зобов`язується повернути разом з нарахованими відсотками. На виконання умов даного договору 14.09.2020 року позивачем було перераховано відповідачу до зазначеного відповідачем АТ КБ «Приватбанк» для зарахування на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 4 940,00 грн. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Нормою частини 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень частини 1 і 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як вбачається з досліджених судом доказів, умови договору № 8394118680 від 14.09.2020 року відповідачем не виконано, у визначений строк кредит та нараховані відсотки не поверуті. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Нормою частини 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частини 1 і 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 3 цієї статті визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки відповідачем не виконано зобов`язань, передбачених договором, порушено умови щодо погашення кредиту, внаслідок чого заборгованість становить 6 279,00 грн., з яких: 4 939,38 грн. - заборгованість за кредитом, 1 339,62 грн. - нараховані відсотки, і будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач не надала, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Крім того, на підставі положень ст.137 ЦПК України витрати позивача на отримання правничої допомоги також підлягають стягненню з відповідача в зв`язку із задоволенням позову, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, а відповідач не довела неспівмірність таких витрат.

Outcome: approved