Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги мотивовано тим, що 26 березня 2013 року року приблизно о 14.40 годин на автошляху Херсон-Генічеськ (79 км.) [PERSON] керуючи транспортним засобом - автомобылем «ВАЗ 21091» (номерний знак [NUMBER]), не впорався з керуванням в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з зустрічним транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 2104» (номерний знак [NUMBER]), що належить позивачу на праві приватної власності, від зіткнення вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 31 травня 2013 року слідчим СВ Каховського РВ УМВС винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Позивач для отримання відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди звертався до ПАТ «Україніська страхова компанія «АСКА», оскільки на момент вчинення ДТП транспортний засіб [PERSON] було застроховано та безпосередньо до [PERSON], однак на момент подачі позову жодних виплат позивач не отримував. У зв'язку з бездіяльністю відповідачів щодо відшкодування шкоди, позивач був змушений звернутися до експерта щодо оцінки завданої його автомобілю внаслідок ДТП шкоди. Відповідно до розрахунку, вартість збитків, спричинених пошкодження транспортного засобу скалала 15 274,99 грн., окрім цього позивач вважає, що витрати понесені ним щодо оцінки розмірі матеріальної шкоди в розмірі 850 грн. та витрати на проїзд до страхової компанії для подачі заяви в розмірі 61,12 грн. підлягають стягненню з відповідача. За вказаних обставин позивач просив визнати подію, що мала місце 26 березня 2013 року страховим випадком відповідно до полісу № АВ/4428756; стягнути на його користь з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 18 986,11 грн., що складається 15 274,99 грн. страхового відшкодування; 2 500 грн. витрат на правову допомогу; 850 грн. витрат, пов'язаних з визначенням розмірі витрат пов'язаних з відновлюваним ремонтом транспортного засобу позивача; 300 грн. витрат, пов'язаних з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання; 61,12 грн. транспортних витрат. В судовому засідання представник позивача та його довіритель на позові наполягали з підстав викладених в позові, представник позивача додатково повідомив, що матеріальна шкода в частині, що не перевищує страхового ліміту повинна відшкодовуватися страховою компанією, а сума що перевищує підлягає відшкодуванню з [PERSON] В подальшому в судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися, надали заяви, відповідно до змісту яких на задоволенні вимог наполягали у повному обсязі, з підстав, викладених в позові, просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що оскільки його транспортний засіб було застраховано, тому витрати по ремонту автомобіля позивача повинна відшкодовувати страхова компанія. Вину у вчиненому ДТП не заперечував, пояснив що дійсно в 2013 році з його вини сталося зіткнення його транспортного засобу та позивача від якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Окрім цього визнав, що за умовами страховки він повинен виплатити франшизу в розмірі 1 000 грн. проти якої не заперечував. В подальшому в судове засідання не з'явився надав заяву відповідно до змісту якої позов не визнав у задоволенні якого просив відмовити, а справу розглядати за його відсутністю. 12 лютого 2014 року судом задоволено клопотання представника позивача щодо заміни неналежного відповідача належним та замінено неналежного відповідача Херсонську дирекцію приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на належного приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна компанія «АСКА». Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна компанія «АСКА» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи оповіщений належним чином у встановленому порядку. На адресу суду надійшло заперечення відповідно до якого позовні вимоги не визнає, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Заперечення відповідача мотивовані тим, що: - позивач звернувся до неналежного відповідача, а саме Херсонської дирекції ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», оскільки такої юридичної особи не існує, а жодного відокремленого підрозділа в м. Херсоні компанія не має; - на підтвердження вини [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП позивачем не надано жодного належного доказу, а саме вироку суду або постанови суду про визнання вини відповідача у вчиненні ДТП у зв'язку з чим в розумінні ст. 1188 ЦК України у позивача не виникло права вимоги до страхової компанії на підставі укладеного [PERSON] полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/4428756 від 21 вересня 2012 року; - позивачем не вірно зазначено розмір відшкодування завданих збитків, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 18 776,48 грн., при тому що його ринкова вартість складає 15 274,99 грн., тобто відновлювальний ремонт перевищує вартість автомобіля до ДТП, а тому згідно вимог Закону ремонт вказаного автомобіля є економічно необґрунтованим. Окрім цього, звіт про оцінку не містить визначення ринкової вартості придатних залишків автомобіля «ВАЗ 2104»; - позивачем при визначені розміру матеріальної шкоди не враховано франшизу, розмір якої відповідно до п. 5 полісу становить 1 000 грн.; - відшкодування транспортних витрат позивача на проїзд до страхової компанії не передбаченого чинним законодавством. Щодо відшкодування вартості евакуації пошкодженого автомобіля страхова компанія зазначила, що надана квитанція не містить номеру транспортного засобу, який евакуйовувався, відомостей про місце з якого така евакуація здійснювалася, відомостей про особу, яка надавала послуги з евакуації; - позивачем в підтвердження розміру витрат на правову допомогу не надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформленні у встановленому законом порядку; - [PERSON] не розмежовує позовні вимоги щодо стягнення витрат з обох відповідачів, тобто просить стягнути їх солідарно, що на думку відповідача не може мати місце в даному випадку. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ 2104», номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 8). 31 травня 2013 року постановою про закриття кримінального провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслудцувань № 12013230190000798 від 27 березня 2013 року закрито у зв'язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Вказаною постановою встановлено те, що 26 березня 2013 року приблизно 14.40 годин на автошляху Херсон-Генічеськ (79 км.) [PERSON] керуючи транспортним засобом не впорався з керуванням і його автомобіль юзом знесло на зустрічну смугу руху в результаті скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2104» під керуванням [PERSON], що рухався назустріч. Від зіткнення вказаних транспортних засобів [PERSON] отримала тілесні ушкодження (а.с. 12). Як слідує з довідки виданої інспектором ДПС [PERSON], транспортний засіб «ВАЗ 2104», номерний знак [NUMBER], 26 березня 2013 року о 14.40 на автошляху Херсон-Генічеськ отримав механічні пошкодження (а.с. 14). Вказані пошкодження окрім довідки були зафіксовані і у протоколі огляду транспортних засобів (а.с. 13). 20 червня 2014 року постановою Комсомольського районного суду м. Херсона провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито. Постановою встановлено, що [PERSON] 26 березня 2013 року близько 14.40 год. На 79 км. Автодороги Херсон-Генічеськ, керуючи автомобілем «ВАЗ 21091», номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, будучи не уважним та не стеживши за дорожньою обстановкою, не впорався з керуванням, внаслідок чого автомобіль почало нести на зустрічну смугу, де відбулось зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2104», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався назустріч. В результаті пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] та [PERSON] отримали тілісні ушкодження. Відповідно до звіту про оцінку вартості шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 15 квітня 2013 року № 27/04-13, вартість збитків завданих пошкодженням транспортного засообу «ВАЗ 2104», номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження станом на дату оцінки складає 15 274,99 грн. (а.с.17 - 35). Вказана оцінка жодною із сторін не оскаржувалася, клопотаннь про проведення товарознавчої експертизи для визначення матеріального збитку не заявлялося. На час ДТП транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ 21091» [PERSON] був застрахований у ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА». Відповідно до полісу № АВ/4428756 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн., розмір франшизи становить 1 000 грн. (а.с. 137). Позивач 02 квітня 2013 року звернувся з заявою та вимогою до страхової компанії щодо відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженому транспортному засобу (а.с. 39 - 40). Окрім цього, 02 червня 2013 року подав заяву про оплату вартості проведеної оцінки в розмірі 850 грн. (а.с. 41). 12 червня 2013 року позивач звернувся із заявою до страхової компанії щодо перерахування страхового відшкодування по договору страхування № 4428756 від 22 вересня 2012 року (а.с. 37). Листом директора з виплат ПАТ «УАСК АСКА» від 20 листопада 2013 року, позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Відмова мотивована тим, що позивачем не надано до страхової компанії докази (постанови про притягнення до адміністративної відповідальності) підтверджуючі вину водія забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ» номерний знак [NUMBER], [PERSON] (а.с.138). Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 червня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення № 667/4446/14-ц є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинено вони цією особою. Отже факт вини відповідача в ДТП, в якому було пошкоджено автомобіль позивача, доказуванню не підлягає, оскільки він встановлений в справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб є джерелом підвищеної небезпеки (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України (п. 4 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6), під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють эксплуатацию джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Як слідує з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при розгляді спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону № 1961-ІV. Згідно з ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 08 січня 2012 року, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 25 500 грн. на одного потерпілого. Страхове відшкодування зменшується на суму франшизи - ч. 2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цивільним процесуальним кодексом України. Якщо позивач для підтвердження розміру надав оцінку вартості завданої шкоди спеціаліста, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, після виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не надає жодного доказу на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, так як відповідач у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України ухилився від доведення обставин на які посилався. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що діями [PERSON] позивачу завдана майнова шкода, що підтверджена належними доказами та полягає у витратах на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ 2104», номерний знак [NUMBER] в розмірі 15 274,99 грн. та вартості проведеної оцінки для визначення розміру завданих збитків в розмірі 850 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу «ВАЗ» номерний знак [NUMBER], [PERSON] на час вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «УАСК АСКА», тому у [PERSON] є право вимоги про відшкодування завданої і підтвердженої належними доказами майнової шкоди до страховика в межах суми страхового ліміту за вирахуванням 1 000 грн. франшизи, відшкодувати яку за законом має винна особа. Що стосується вимог про стягнення з відповідача витрат на послуги евакуатора в розмірі 300 грн., то квитанція серії АИАА № 180967 (а.с. 42), у розумінні ст. 60 ЦПК України є неналежним доказом, оскільки у квитанції не зазначено: номеру транспортного засобу, який евакуйовувався, відомостей про місце з якого така евакуація здійснювалася, відомостей про особу, яка надавала послуги з евакуації, що саме позивач поніс такі витрати, окрім цього витрати позивача на проїзд до страхової компанії, не підлягають задоволенню. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Правову допомогу, згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України, може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги (ст. 84 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 82, 88 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем на надано суду належних доказів, що підтверджують сплату адвокату гонорару, пов'язаного із наданням правової допомоги, оформленням у встановленому порядку (квитанції до прибуткового кассового ордеру, або інший банківський документ, касові чеки тощо), тому вимоги про стягнення з відповідачів вказаних витрат не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial