Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про навчання, мотивуючи, що 09.09.2013 року між [PERSON] академією внутрішніх справ та [PERSON], було укладено договір №13-521 про навчання відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу , а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах ВС протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати повязані з утримання у навчальному закладі. Після здобуття вищої освіти, відповідача направлено для подальшого проходження служби. Тим самим навчальним закладом виконано умови Договору. Відповідно до листа ГУ НП в Херсонській області від 22.08.2016року за №2469/2/02/6-2016 НАВС повідомлено про звільнення відповідача зі служби [PERSON] поліції звільнено за власним бажанням, тим самим порушив умови вищевказаного договору. Відповідно до п.2.3.6 Договору, відповідач зобовязався у разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими до п.3. Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Вартість витрат повязаних з утриманням відповідача у навчальному закладі складає 27 057,09 грн. Однак відповідач в добровільному порядку відшкодувати вказану суму відмовився. У звязку з наведеним просив позов задовольнити, стягнути з відповідача витрат повязаних з утриманням відповідача у навчальному закладі за договором №13-521 від 09.09.2013 року про навчання в розмірі 27057,09 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідачів було направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, на адресу суду повернулися поштові повідомлення з відміткою за закінченням терміну зберігання, однак відзиви на позовну заяву до даного часу відповідачем суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини 09.09.2009 року між НАВС, Головне УМВС України в Херсонській області та відповідачем було укладено договір №13-521 про підготовку фахівця НАВС та відповідно до наказу №99 о/с від 08.08.2013 року [PERSON] зараховано до 1 курсу денної форми навчання за напрямком «Праовохоронна діяльнсть» з 28.08.2013 року. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON], навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати повязані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до Наказу №799 від 17.06.2016 року [PERSON], присвоєно ступінь вищої освіти бакалавра за напрямком підготовки «Правоохоронна діяльність» (6.030402) та видано документ про вищу освіту та встановлено розмір фактичних витрат повязаних з утриманням у НАВС випускників навчально-наукового інституту №3 відповідно до п.2.3.6 Типового договору «Про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВСУ» затвердженого наказом МВС України в сумі 27057,09 грн.. Відповідно до довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у [PERSON] академії внутрішніх справ від 17.06.2016 року розмір фактичних витрат повязаних з утриманням курсанта у навчальному закладі склавє 27057,09 грн., також підтверджується довідками розрахунками, що є в матеріалах даної цивільної справи. Відповідно до умов договору про підготовку фахівця у КНУВС виконавець зобовязується забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України (п.2.1.3.); після закінчення навчання й отримання відповідної кваліфікації видати особі документ про освіту встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників, нагрудний знак та грошові виплати, передбачені відповідними нормативно-правовими актами (п.2.1.7.); після відрахування особи (закінчення навчання) затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання (п.2.1.8.); замовник зобовязується призначити особу, яка після завершення навчання прибула за направленням, на посаду, визначену державною комісією з персонального розподілу фахівців, чи на іншу посаду, про призначення на яку є письмова згода особи (п.2.2.3.); особа зобовязується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років (п.2.3.5.); у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком (п.2.3.6.). Відповідно до п. 3.2 договору про підготовку фахівця у НАВС, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п.4.1. договору про підготовку фахівця у НАВС, відшкодування особою фактичних витрат на підготовку, здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Статтею 56 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року, який діяв на момент навчання та випуску відповідача, передбачено, що випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, і у разі таких порушень настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Отже, уклавши договір з НАВС відповідач погодився на умови навчання та подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ після закінчення навчального закладу як такі, що його влаштовували. Навчальний заклад не примушував, не нав'язував своїх послуг позивачу та не вимагав укладення договору. Перевіривши надані позивачем розрахунки суми, витрачених на утримання відповідача в учбовому закладі, судом встановлено, що загальна вартість утримання курсанта [PERSON], за період навчання з 01.09.2013 року по 17.06.2016 року склала 27057,09 грн. З даними довідки відповідач був ознайомлений. До теперішнього часу вказана сума відповідачем не відшкодована. Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повному обсязі. При вирішенні питання щодо судових витрат суд керується загальними правиламист.141 ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 1600 гривень.

Outcome: approved