Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати та аліменти на користь закладу чи опікуна, де буде знаходитися малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина народилась в сім`ї [PERSON] та її співмешканця [PERSON]. В 2013 році [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо дітей, оскільки не проявляла інтересу до їх стану здоров'я, харчування, фізичного та духовного розвитку. Разом з родиною [PERSON] та [PERSON] проживав брат - близнюк [PERSON] - [PERSON]. Самостійні джерела доходу у сім`ї відсутні. В сім'ї часто виникали бійки, збиралися п'яні компанії, були відсутні умови для фізичного та духовного розвитку дитини. До сім`ї неодноразово викликались представники правоохоронних органів для унеможливлення застосування насилля, оскільки життя та здоров`я дитини було у небезпеці. Опікунська рада при виконавчому комітеті Василівської сільської ради, адміністративна комісія та центр соціальних служб сім'ї та молоді постійно проводив контроль за умовами проживання сім'ї. Так, рішенням адміністративної комісії накладався штраф на [PERSON] за ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що замінюють їх, обов'язків щодо виховання дітей», а 18 лютого 2013 року на опікунській раді при виконкомі розглянуто питання щодо виконання батьківських обов'язків [PERSON] та [PERSON], за результатами чого Опікунською радою подана позовна заява до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав батьків відносно дитини. Однак, звернення позивача до суду результату не дало. [PERSON] та [PERSON] продовжили зловживати алкогольними напоями, застосовувати насилля в сім`ї. В наступному, [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON], внаслідок яких остання померла [INFO] року. На підставі заяви батька дитини - [PERSON] від 13 березня 2014 року про влаштування його сина до будинку дитини в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації від 26 березня 2015 року № 126/328-14 08 квітня 2014 року дитину влаштовано до Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської області. Після влаштування дитини до виховного закладу, [PERSON] за період з 08 квітня 2014 року по час звернення з позовом відповідач відвідав сина лише 29 травня 2014 року , 26 жовтня 2014 року , 26 листопада 2014 року та один раз зателефонував до закладу поцікавитися здоров'ям сина, після чого долею сина не переймався. На даний час [PERSON] ніде не працює, не має самостійного джерела доходів, досвіду самостійного виховання дитини, місця проживання із умовами, достатніми для проживання дитини, оскільки будинок, в якому відповідач проживав до направлення дитини в виховний заклад згорів. Під час проведення з відповідачем роз'яснювальної роботи щодо необхідності приймати участь у вихованні дитини, [PERSON] висловив свою думку, що умов для виховання сина в нього немає та він не проти позбавлення його батьківських прав, а тому позивач вважає, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно сина на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Надав у справу висновок органу опіки та піклування, згідно якого орган вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої вона не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом по справі встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року. Батьком дитини вказано [PERSON], матір`ю - [PERSON] /а.с.4/. [INFO] року [PERSON] померла /а.с.6/. 13 березня 2014 року батьком дитини - [PERSON] на ім`я Голови комісії з питань захисту дитини Новомосковської районної державної адміністрації складено заяву про влаштування [PERSON] до будинку дитини в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем /а.с.7/. Розпорядженням Голови Новомосковської районної державної адміністрації від 26 березня 2014 року [PERSON] направлено до будинку дитини до 4 років з наступним переводом до інтернатного закладу на повне державне забезпечення /а.с.8/. Відповідно до листа Головного лікаря КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР від 13 жовтня 2014 року /а.с.9/, акту КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР від 19 червня 2015 року /а.с.10/, [PERSON] відвідував дитину - [PERSON] за період з 08 квітня 2014 року по 19 червня 2015 року 29 травня 2014 року, 26 жовтня 2014 року, 26 листопада 2014 року та здійснив один телефонний дзвінок, в якому цікавився про стан здоров`я дитини. Станом на день розгляду справи дитина знаходиться в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР. Згідно висновку Органу опіки та піклування Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року, відповідач - батько дитини за місцем реєстрації та проживання не мешкає. За час проживання охарактеризував себе з негативної сторони, ніде не працював, часто зловживав спиртними напоями, вчинював сварки в сім'ї. Житловий будинок, в якому проживав відповідач та дитина згорів. Зусиль для повернення дитини в родину відповідач не доклав. Орган опіки та піклування вважає за необхідне, з метою забезпечення прав та інтересів дитини - [PERSON], позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] та стягнути аліменти на користь особи чи закладу, де буде перебувати дитина на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них від повільності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»(Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт того, що відповідач маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи те, що відповідач знаючи про слухання справи у суді в судове засідання не з'явився, на думку суду, відповідач підтвердив байдужість до подальшої долі його дитини, зважаючи на те, що за час влаштування дитини до виховного закладу відповідач не проявляє належної уваги до долі дитини, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки це повністю відповідає інтересам малолітньої дитини. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивач сплатив судовий збір при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved