Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що з 25.02.2005 року його було прийнято на роботу до ЗАТ «Таврійська будівельна компанія» (з 31.05.2011 року Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія») на посаду майстра цеху № 1. 20.10.2011 року позивач був переведений на посаду начальника зміни, на якій працював до моменту звільнення. 18.04.2014 року звільнився за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію. В останній рік роботи заробітна плата виплачувалась несвоєчасно та не в повному обсязі. Остаточний розрахунок у день звільнення з позивачем проведено не було. Загальна сума заборгованості по заробітній платі складає 24947,60 грн., сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку складає 15931,89 грн. Просить суд стягнути з ПАТ «Таврійська будівельна компанія» заборгованість по заробітній платі в сумі 24947,60 грн., середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в сумі 15931,89 грн. з урахуванням обов'язкових платежів. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, із заявленими позовними вимогами не погоджується. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. З трудової книжки вбачається, що [PERSON] з 25.02.2005 року прийнятий на посаду майстра цеху № 1 до Закритого акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія». Наказом № 142/01-1 від 31.05.2011 року підприємство перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія». Наказом № 136 від 20.10.2011 року переведений на посаду начальника зміни. Наказом № 41 від 18.04.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України. З розрахункових листів [PERSON] за період з жовтня 2013 року по квітень 2014 року вбачається, що заборгованість по заробітній платі складає 31206,75 грн. Згідно виписки по банківському рахунку [PERSON] № 1036123 від 13.08.2014 року за період з 22.05.2014 року по 19.06.2014 року підприємством частково виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 6259,15 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості по заробітній платі складає 24947,60 грн. 16.07.2014 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про надання довідки по розмір заборгованості із заробітної плати та довідки про середній заробіток. Однак вимогу позивача було проігноровано. На запит суду № 6957/14 від 26.08.2014 року та на лист № 30462/14 від 12.09.2014 року щодо надання довідки про середньомісячну та середньоденну заробітну плату, про кількість робочих днів на тиждень, про заборгованість по заробітній платі при звільненні з роботи [PERSON] ПАТ «Таврійська будівельна компанія» надало на адресу суду пояснення, що надати довідки не мають змоги у зв'язку зі збоєм роботи програмного забезпечення для видачі таких довідок. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Оскільки відповідач відповідно до положень ст. 60 ЦПК України не довів наявність обставин, які за законом виключали б його відповідальність перед працівником, підстав для звільнення його від вказаної вище відповідальності суд не вбачає. Враховуючи, що [PERSON] був звільнений 18.04.2014 року, але повний розрахунок із ним досі здійснено не було, суд дійшов висновку, що позов в частині виплати заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. У відповідності до пункту 8 розділу IV зазначеного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні необхідно розраховувати наступним чином: 3000 грн. (нарахована погодинна оплата за лютий 2014 року) + 3375 грн. (нарахована погодинна оплата за березень 2014 року) + 352,02 грн. (доплата за роботу у нічний час у лютому 2014 року) + 502,88 грн. (доплата за роботу у нічний час у березні 2014 року) + 300 грн. (доплата за суміщення професій у лютому 2014 року) + 337,50 грн. (доплата за суміщення професій у березні 2014 року) = 7867,40 грн. : 40 (кількість фактично відпрацьованих робочих днів у періоді) = 196,69 грн. (середньоденна заробітна плата). Кількість робочих днів з 19.04.2014 року по 20.08.2014 року включно - 81, середній заробіток [PERSON] складає 15931,89 грн. (7867,40:40=196,69?81). Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 408,79 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved