Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за договором кредиту-поруки №517/1 від 21.12.2007 року у розмірі 90\~456,97 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.12.2007 року між Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» в особі Ужгородської філії № 1 та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки №5176/1, згідно якого отримано кредитні кошти у розмірі 25\~000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 45 % річних, терміном на 24 місяці (з 21.12.2007 по 20.12.2009 рр.). У звязку з порушенням зобовязань за договором, утворилася заборгованість у розмірі 90 4756,97 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] згідно з Договором кредиту-поруки виступили перед Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» - поручителями [PERSON] Оскільки, поручителі не виконали своїх обовязків, визначених пп. 5.2-5.3 Договору, солідарно відповідають перед Спілкою за зобовязаннями [PERSON] Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.08.2018 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надійшло. Відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву на позов з викладенням заперечень щодо позовних вимог та поданням доказів на їх повне або часткове спростування. З огляду на що, суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. ст. 274-279 ЦПК України за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом з матеріалів справи, 21.12.2007 року між Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» в особі Ужгородської філії № 1 та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки №517/1, згідно якого отримано кредитні кошти у розмірі 25\~000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 45 % річних, терміном на 24 місяці (з 21.12.2007 по 20.12.2009 рр.). У звязку з порушенням зобовязань за договором, утворилася заборгованість у розмірі 90\~456,97 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] згідно з Договором кредиту-поруки виступили перед Перечинською районною кредитною спілкою «Туря» - поручителями [PERSON] Згідно з п. 1.2. Договору кредиту-поруки, кредит, визначений пунктом 1.1. договору, надається терміном на 24 місяці з 21 грудня 2007 р. по 20 грудня 2009 р. Зазначені строки можуть бути змінені за взаємною письмовою згодою сторін, яка може бути оформлена як у вигляді заяви позичальника на ім'я керівника спілки, погодженої з поручителем, так і у формі відповідного додатку договору. Як вбачається з наданих позивачем документів, зазначені в договорі строки не були змінені сторонами. Згідно з п. 4.1 Договору кредиту-поруки, позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту і сплачувати відсотки за користування ним. Згідно з п. 2.2. Договору кредиту-поруки, кредит надається позичальнику для споживчих потреб та підлягає поверненню разом з відсотками за користування ним у відповідності до розрахунку, визначеного пунктом 2.3 договору та іншими положеннями договору, якими визначається плата за користування кредитом (зокрема, але не виключно пп. 4.4.). Згідно з п. 2.3. розрахунок: розрахунок зазначається у даному пункті або у додатку А до договору. Будь-якого додатку позивач до договору кредиту-поруки не надав. Згідно з п. 4.4 «а» Договору кредиту-поруки, у випадку несвоєчасної сплати місячного платежу виникає прострочена заборгованість. Разом з тим, як вбачається з карточки платежів по гривневому кредиту, порядок виплат складає рівними частинами і зазначенням терміну строком 24 місяці. Крім того, з даної карточки випливає, що відповідачем здійснювалося щомісячне погашення кредиту в сумах 1600-1800 грн. з 21.01.2008 по 31.10.2008 включно, відтак залишок за кредитом склав 16\~967,80 грн. Надалі в даній карточці зазначається дата 14.06.2018, кількість днів 3513, та нарахування за відсотками в розмірі 73\~489,17 грн. Відповідач не надавав своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у карточці платежів по гривневому кредиту. Останній платіж здійснив 31.10.2008 р. в розмірі 1600 грн., з врахуванням якого залишок кредиту склав 16\~967,80 грн. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачі порушують зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. За змістом статтей\~526,\~530,\~610,\~612 ЦК України\~для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема і щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. При цьому, відповідно до статтей\~1048\~та 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Разом з тим, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Поняття «строк договору», «строк виконання зобовязання» та «термін виконання зобовязання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін календарною добою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.2 ст. 631 ЦК України), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обовязків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобовязання» і «термін виконання зобовязання» охарактеризовані в ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобовязання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобовязання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобовязання. В даному випадку, сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування. Так, 21 грудня 2007 сторони уклали договір, в якому погодили термін кредитування - 24 місяці, тобто до 20 грудня 2009 року, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 25\~000 грн., які зобовязався повернути зі сплатою відсотків у розмірі 45 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати рівними щомісячними платежами упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобовязання. Відтак, у межах строку кредитування до 20 грудня 2009 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 21 грудня 2009 року, відповідач мав обовязок незалежно від предявлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для нарахування та стягнення процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування, а відтак позовні вимоги в частині стягнення відсотків підлягають до часткового задоволення, а саме в частині строку кредитування, тобто за період з 01.11.2008 по 20.12.2009, які відповідно будуть складати 8802,05 грн. (16967,80х0,45х415)/360=8802,05 грн.). При цьому суд вважає, що права та інтереси позивача (кредитодавця) в даному випадку забезпечуються вимогами частини 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вищевказана позиція суду відповідає висновкам про правильне застосування норм права, викладеними у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі за №444/9519/12 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з п. 5.1 Договору, поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обовязків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобовязань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, неустойки, збитків, у тому числі, упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобовязань за ним. Згідно з п. 5.2 Договору, поручитель зобовязується здійснювати постійний та систематичний контроль за виконанням позичальником зобовязань за договором. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашають, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (карточці платежів по гривневому кредиту). Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачі зобовязання за вказаним договором не виконали. Оскільки, відповідачі в судове засідання не зявилися та не оспорили дані розрахунки, не подали доказів на їх повне або часткове спростування, вказані відомості складені компетентною посадовою особою, то вони судом приймаються як достовірні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 16\~967,80 грн. та відсотків за період з 01.11.2008 по 20.12.2009 в розмірі 8802,05 грн., а всього 25\~769,85 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що за клопотанням позивача сплату судового збору було відстрочено до прийняття рішення, позовні вимоги були заявлені в розмірі 90\~456,97 грн., задоволено вимоги в розмірі 25\~769,85 грн., що складає 28,49%, то з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 501,99 грн., відповідно з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1260,01 грн.

Outcome: partial