Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № S 120G214481582 від 12 липня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9400,00 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10 липня 2037 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати з « 12» по « 17» число. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти у сумі 116,70 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Відповідно до п.4.1 кредитного договору № S 120G214481582 від 12 липня 2007 року передбачено, що при порушені позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3. даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки, сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залучені позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів за цих коштів. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 26 квітня 2013 року має заборгованість - 25307,33, яка складається з наступного: - 9328,25 доларів США - заборгованість за кредитом; - 5368,61 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 977,60 долларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 7927,96 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору; - 31, 29 доларів США - штраф ( фіксована частина); -1203,62 доларів США - штраф - ( процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач уклали договір застави майнових прав № S120G214481582 від 12 липня 2007 року. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку: право вимоги передачі квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі продажу. Обумовлена сторонами договору застави майнових прав ціна права вимоги предмету іпотеки дорівнює 237350 грн.00 коп. У зв'язку із вищенаведеним, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 липня 2007 року звернути стягнення на майнові права на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, а також виселити [PERSON] та інших осіб, які проживають у квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіального обліку у територіальному органі державної міграційної служби України. 30 січня 2014 року позивачем подано уточнену позовну заяву відповідно до вимог якої вбачається , що позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № S 120g 114481582 від 12 липня 2007 року звернути стягнення на майнові права на однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України. В судовому засіданні представник позивача Ачканідзе А.А. на задоволені позову наполягав. Відповідач до суду не з'явився, надіслав зустрічну позовну заяву в якій просить визнати кредитний договір № S120G214481582 від 12 липня 2007 року підписаний між позивачем та відповідачем недійсним, оскльки пункти 2.2.4, 2.2.3, 2.3.7 Договору порушують ч.10 ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» та надають право Банку вимагати від споживача достроково повернути кредит у випадках, коли згідно із законодавством банк такого права не має. Такі умови договору є не тільки незаконними, але і дискримінаційними, оскільки ставлять споживача у невигідне становище, порівняно з тим, яке він має згідно законодавства, що також є підставою для визнання договору недійсним. Вислухавши представника позивача Ачканідзе А.А., дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічний позов слід залишити без задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частина 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, незалежних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається зі ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 212 ЦПК України, передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи 12 липня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № S 120G214481582. Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 37 600,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 10 липня 2037 року ( а.с. 15-17). Відповідно до умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати з « 12» по « 17» число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж ) у розмірі 466,79 доларів США для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Згідно п.4.1. кредитного договору № S 120G214481582 від 12 липня 2007 року передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3., даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менш 1 гривні за кожний день прострочки, плата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16 грудня 2013 року має заборгованість - 120 282, 24 доларів США, яка складається з наступного: 38769, 03 доларів США - заборгованість за кредитом; - 28084,12 доларів заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4554,60 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 43116,97 доларів - пеня за несвоєчастність виконання зобов'язань за договором; - 31,29 - доларів США - штраф ( фіксована частина); - 5726, 23 доларів США - штраф ( процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] уклали договір застави майнових прав № S 120G214481582 від 12 липня 2007 року. Потім, згідно п.8.10 договору застави майнових прав, було укладено договір іпотеки. Відповідно до умов договору іпотеки: право вимоги передачі однокімнатної квартири , яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Окрім того, згідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Приватбанк» підлягають задоволенню у повному обсязі. В цей же час суд вважає, що зустрічна позовна заява [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки між позивачем та відповідачем було укладено договір застави майнових прав, а після чого було укладено договір іпотеки, а як вбачається з умов ЗУ України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Outcome: approved