Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, третьої особи про усунення [PERSON], як особи, що має право на спадкування на обов'язкову частку, від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що він являється спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Його сестра, відповідач [PERSON], також звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, оскільки претендує на обов'язкову частку у спадковому майні. Однак вважає, що відповідач підлягає усуненню від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині, оскільки їх батько в останні роки життя, в силу похилого віку та незадовільного стану здоров'я потребував догляду та надання допомоги, які відповідач проживаючи в одному будинку із батьком, не надавала. Навпаки, довідавшись, що батько мав намір подарувати йому належну на праві власності частку у будинку [ADDRESS], всіляко створювала цьому перешкоди, як співвласник будинку, не надавала своєї згоди на відчуження частки, свідомо затягувала розгляд справи судом. А тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні вище наведеним. Відповідач в судовому засіданні відносно позову заперечила, суду пояснила, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки їх із позивачем батько [PERSON] до самої смерті вів активний спосіб життя, мав фізичну змогу забезпечувати свої потреби особисто та стороннього догляду не потребував. В підтвердження цьому, на її думку свідчать ті факти, що він сам забезпечував необхідні йому продукти харчування, готував собі їжу, відвідував щонеділі літургію у храмі, спілкувався із сусідами. Крім цього до часу смерті батько особисто з'являвся у судові засідання та брав участь у розгляді інших спорів між нею та братом. Ствердила, що дійсно в останній період життя батько іноді відмовлявся від її допомоги по господарству в силу наявності судових спорів між нею та позивачем. Однак, вона, будучи за фахом лікарем та проживаючи із батьком в одному будинку, постійно стежила за його станом здоров'я, і у випадку раптового погіршення аж до безпорадного стану, чи іншого при якому батько не мав би можливості себе обслуговувати, таку допомогу вона надала би батькові неодмінно. Крім цього зазначила, що до смерті батька про існування заповіту їй відомо не було, вважала, що вони із братом будуть спадкувати спадщину після смерті батька в рівних частках по закону, а тому твердження позивача про наявність у неї умислу на затягування розгляду попередніх судових справ з метою позбавлення батька права користування земельною ділянкою та отримання права на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті батька вважає голослівними. А тому просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов відхиляє з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.7) [PERSON] помер [INFO] року у м. Львові. Судом безспірно встановлено, що на час смерті [PERSON] проживав у [ADDRESS]. Його дітьми являються [PERSON] та [PERSON] Згідно з заповітом від 07.12.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори (а.с.6), [PERSON] заповів усе своє майно, що буде належати на час його смерті своєму синові [PERSON], [INFO]. Як вбачається із заяви про прийняття спадщини від 16.05.2013 року (а.с.53), [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Крім цього судом встановлено, що відповідач [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] та в силу досягнення пенсійного віку являючись непрацездатною особою, звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття обов'язкової частки у спадщині. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України визначено, що повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач оспорюючи право відповідача на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька, вважає, що вона повинна бути усунена від права на спадкування, оскільки ухилялася від надання допомоги батькові, який через похилий вік та стан здоров'я потребував стороннього догляду та допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім цього, в силу вимог ст.ст. 58,59 ЦПК України подані сторонами докази повинні бути належними та допустимими. Дійсно положеннями ч.5,6 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині. При цьому, у п.6 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 Верховний Суд України роз'яснює, що під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При встановленні факту ухилення особи від утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] був особою похилого віку та помер у віці 87 років. Проте, позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту перебування [PERSON] у безпорадному стані в силу похилого віку, чи тяжкої хвороби внаслідок яких він не міг себе обслуговувати сам, а також того, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, остання мала можливість її надати, проте ухилялася від обов'язку щодо її надання. Навпаки, допитані в судовому засіданні в якості свідків на стороні позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], близькі родичі та сусіди [PERSON], а також свідки на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] близькі родичі та сусіди покійного [PERSON], ствердили, що добре знали сторін та [PERSON] Останній проживав сам, але вів активний спосіб життя, святкував дні народження, особисто себе обслуговував. Зокрема, він майже щоденно ходив в магазин інколи їздив на ринок, у вихідні та свята відвідував церкву. Обоє із дітей допомагали батькові. При цьому свідки позивача зазначили, що дійсно між відповідачем та її батьком існували конфлікти, вони інколи сварилися. Вони показали, що позивач надавав допомогу батькові у більшому розмірі ніж відповідач, але в той же час не підтвердили факт ухилення відповідача від обов'язку по утриманню батька. Крім цього, як вбачається із свідоцтва на поховання (а.с.65) та квитанцій про оплату (а.с.65) відповідач особисто здійснювала організаційні заходи щодо поховання померлого батька [PERSON], несла витрати по захороненню. Також судом враховується, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова з 13.12.2011 року по 26.12.2013 року перебувала на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, реальний поділ будинковолодіння (а.с.72). В цьому ж провадженні було об'єднано позов [PERSON] до [PERSON], третьої особи [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та поділ земельної ділянки, який ухвалою суду від 01.10.2013 року провадженням закрито. Під час розгляду вказаної справи [PERSON] не перебував у безпорадному стані, був присутній на судових засіданнях, вільно давав пояснення та не зазначав про те, що відповідач [PERSON] не надає йому допомоги. Під час розгляду справи батько в однаковій мірі відносився до обох дітей, даний позов подав з метою виділення його частки та дарування її синові. А тому суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed