Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» (далі Завод), в якому просив стягнути на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 22\~688 грн. 08 коп., вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 6\~259 грн. 65 коп., а також компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати за період з липня 2014 року по квітень 2015 року у розмірі 7\~697 грн. 89 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він працював на Заводі, а 21 квітня 2015 року його було звільнено за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у звязку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю, а саме у звязку із невиплатою заробітної плати, що є підставою для виплати вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. При звільненні розрахунку за заробітною платою з позивачем здійснено не було, у звязку з чим на теперішній час у Заводу перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 22\~688 грн. 08 коп., яку [PERSON] просить стягнути, а також стягнути компенсацію у звязку із порушенням термінів виплати заробітної плати. Позивач у судове засідання не зявився, при цьому надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення. Представник відповідача у судове засідання також не зявився. При цьому, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав лише в частині стягнення заборгованості із заробітної плати. Крім того, надав до суду письмові заперечення, в яких посилався на те, що Завод знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а на кошти підприємства було накладено арешт, у звязку з чим Завод не має можливості для виплати заборгованості. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову та письмових заперечень, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, позивач працював на Державному підприємстві «Суднобудівний завод ім. 61 комунара». 21 квітня 2015 року його було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, а саме у зв'язку із виходом на пенсію. При цьому, при звільненні позивачу було видано трудову книжку, однак не проведено розрахунки із заробітної плати за період з липня 2014 року по 21.04.2015 року. Згідно з довідкою № 250 від 12.10.2015 року заборгованість Заводу перед позивачем із заробітної плати за вищезазначений період складає 22 688 грн. 08 коп. Вищезазначені обставини представником відповідача не оспорювалися. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. При цьому, згідно зі ст. 43 Конституції України, ст. 21 КЗпП України обовязок по виплаті заробітної плати є однією з істотних умов трудового договору. Згідно зі ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність позивачем розміру заборгованості за заробітною платою, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі, а з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 22\~688 грн. 08 коп. Згідно зі ст. ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати», постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, у тому числі заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Враховуючи той факт, що позивач просить стягнути вищезазначену компенсацію за період по 31.10.2015 року, розмір компенсації складає: Період заборгованостіСума боргу, грн.Середній індекс інфляції за період, %Величина приросту індексу споживчих цінРозрахунок (сума боргу * величину приросту / 100), грн. 01.08.2014 31.10.20151\~547 грн. 22 коп. (липень 2014 року)155,555,51547,22 * 55,5 / 100 = 858 грн. 71 коп. 01.09.2014 31.10.20152\~537 грн. 28 коп. (серпень 2014 року)154,354,32537,28 * 54,3 / 100 = 1\~377 грн. 74 коп. 01.11.2014 31.10.20152\~662 грн. 24 коп. (жовтень 2014 року)146,446,42662,24 * 46,4 / 100 = 1\~235 грн. 28 коп. 01.12.2014 31.10.20152\~556 грн. 14 коп. (листопад 2014 року)143,743,72556,14 * 43,7 /100 = 1\~117 грн. 03 коп. 01.01.2015 31.10.20152\~772 грн. 27 коп. (грудень 2014 року)139,539,52772,27 * 39,5 / 100 = 1\~095 грн. 05 коп. 01.02.2015 31.10.20151\~418 грн. 29 коп. (січень 2015 року)135,335,31418,29 * 35,3 / 100 = 500 грн. 66 коп. 01.03.2015 31.10.20152\~112 грн. 99 коп. (лютий 2015 року)128,528,52112,99 * 28,5 / 100 = 602 грн. 20 коп. 01.04.2015 31.10.20152\~728 грн. 39 коп. (березень 2015 року)116,016,02728,39 * 16,0 / 100 = 436 грн. 54 коп. 01.05.2015 31.10.20154\~353 грн. 26 коп. (квітень 2015 року)101,71,74353,26 * 1,7 / 100 = 74 грн. 01 коп. Загальний розмір компенсації складає: 858,71 + 1377,74 + 1235,28 + 1117,03 + 1095,05 + 500,66 + 602,20 + 436,54 + 74,01 = 7\~297 грн. 22 коп. За такого, позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення вихідної допомоги з огляду на таке. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Таким чином, законодавець пов'язує виплату вихідної допомоги із певними обставинами, зокрема, із звільненням особи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю. В той же час, як вбачається із наявної у матеріалах справи копії трудової книжки, позивача було звільнено у зв'язку із виходом на пенсію (ст. 38 КЗпП України). За такого, підстави для стягнення на користь позивача вихідної допомоги в силу Кодексу законів про працю України відсутні, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині. За такого, позовні вимоги [PERSON] є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд не бере до уваги посилання представника відповідача про відсутність у Заводу коштів на виплату заробітної плати, що, на його думку, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації та вихідної допомоги. Так, законодавець не повязує при присудження стягнення зазначених виплат встановлення наявності або відсутності вини підприємства. Підставою для виплати вихідної допомоги у вищезазначеному розмірі є сам по собі факт звільнення особи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а підставою для компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати є виключно факт затримки виплати заробітної плати на один і більше календарних місяців. Інших доказів, які б обґрунтовували безпідставність вимог позивача в частині стягнення компенсації та вихідної допомоги представник відповідача до суду не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved