Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до територіальної громади м.Прилуки Чернігівської області в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі рішення 31 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 28 грудня 2007 року йому була виділена у власність земельна ділянка площею 35 кв.м за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування гаража, про що видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21 лютого 2008 року. В 2010 році позивач розпочав та в 2016 році закінчив самочинне будівництво гаража на вказаній земельній ділянці. Оскільки, [PERSON] є власником земельної ділянки, на якій було самочинно збудовано гараж, і згідно Висновку спеціаліста С-8149 експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення технічного стану та відповідності державним будівельним нормам гаража [ADDRESS], він відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації та придатний до експлуатації, тому позивачем і подано позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В судове засідання позивач не з»явився, проте згідно заяви його представника просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не з»явився, проте згідно заяви просив справу розглядати без його участі. Заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При цьому, ч.4 ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Крім того, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Правові наслідки самочинної забудови, здійснені власником на його земельній ділянці, встановлюються ст.376 ЦК України (ч.1,2,4 ст.375 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.376 ЦК України, передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч.5 ст.376 ЦК України). Судом встановлено, що згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21 лютого 2008 року [PERSON] на підставі рішення 31 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 28 грудня 2007 року належить на праві власності земельна ділянка площею 35 кв.м, яка розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування гаража (а.с.5-6). 17 липня 2018 року ФОП [PERSON] було проведено технічну інвентаризацію об»єкта будівництва, а саме гаража, розташованого в [ADDRESS] та виготовлено відповідний технічний паспорт (а.с.7-12). 23 липня 2018 року експертною фірмою «Еталон» було складено висновок спеціаліста С-8149 експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення технічного стану та відповідності державним будівельним нормам Гаражу [ADDRESS] згідно якого встановлено, що детально обстеживши об»єкт дослідження, експерт прийшов до висновку, що при будівництві гаражу [ADDRESS] дотримувалися вимоги техніки безпеки, технологія будівельних робіт відповідає нормативним документам. Якість виконаних загально будівельних та спеціальних робіт при будівництві гаража відповідає вимогам Державних будівельних норм на окремі види монтажних робіт. Таким чином гараж [ADDRESS] придатний до експлуатації (а.с.15-21). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 03 вересня 2018 року, право власності на гараж [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.29-31). У відповідності до вимог ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються стронами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивач, будучи власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], яка була відведена для будівництва та обслуговування гаража, самочинно побудував на земельній ділянці гараж, який згідно Висновку спеціаліста С-8149 експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення технічного стану та відповідності державним будівельним нормам від 23 липня 2018 року, відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації та придатний до експлуатації, та враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, при цьому доказів порушення прав інших осіб судом не встановлено, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved