Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.10.2016 відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов`язання за договором своєчасно систематично не виконує, внаслідок чого станом на 09.09.2020 року утворилася заборгованість у загальній сумі 18027,74 гривень, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 14972,12 гривень; процентів за користування кредитом 2569,44 гривень; комісії 20,00 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 456,07 гривень; втрат від інфляції 10,11 гривень. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Відповідно до ухвали суду від 04 листопада 2020 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Разом із тим, представник позивача просив вирішувати справу у його відсутність, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку.\~ Відповідач [PERSON] , будучи у установленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, відзиву на пред`явлений позов у встановлений судом строк повторно не надав з невідомих причин. В сенсі наведених обставин, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі в порядку заочного судового розгляду, що відповідає положенням ст. 206, 280 ЦПК України, та доходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що 12 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі\~ Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», з одного боку, та позичальником [PERSON] , з іншого, була досягнута домовленість про надання останньому кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. При цьому позивальник [PERSON] був ознайомлений із умовами зазначеного договору, порядком користування платіжною карткою, строками та порядком погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грошима, що підтверджується його особистими підписами у договорі від 16.11.2015. Отже, суд вважає встановленим факт укладення між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] договору кредиту № б/н від 12.10.2016. Відповідно до статуту АТ «Державний ощадний банк України», затвердженого від 20.11.2019 за № 949, змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Частиною другою статті 1050 ЦК України та п. 5.7 Правил користування платіжною карткою закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов`язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов`язання. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, позичальник [PERSON] свої зобов`язання за договором систематично не виконує, внаслідок чого станом на 09.09.2020 року утворилася заборгованість у загальній сумі 18027,74 гривень, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 14972,12 гривень; процентів за користування кредитом 2569,44 гривень; комісії 20,00 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 456,07 гривень; втрат від інфляції 10,11 гривень. Відповідач [PERSON] , не надавши відзиву на пред`явлений позов, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання умов договору кредиту, а отже не оспорює зазначених обставин та наявності підстав для стягнення з нього виниклої заборгованості у наведеному розмірі. Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути\~ з відповідача на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом у загальному розмірі 18027,74 гривень, тим самим задовольнивши позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 2102,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved