Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.12.1999 року сторони уклали договір про надання безпроцентної позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу безпроцентну позику на придбання квартири у розмірі 100000,00 грн., строком на 15 років. Позивач виконав свої зобов'язання та передав відповідачу грошові кошти, проте відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, та на момент звернення позивача до суду, повернув лише 27291,03 грн. Таким чином, станом на 09.01.2015 року заборгованість відповідача становить 72708,97 грн. В судовому засіданні представник позивача не з'явилась, надала заяву, де просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення /а.с. 46/. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02 грудня 1999 року сторони уклали договір про надання безпроцентної позики (далі - Договір) /а.с. 8-9/. Відповідно до пунктів 1, 2 договору, позивач надає відповідачу безпроцентну позику на придбання квартири у розмірі 100000,00 грн. строком на 15 років. На виконання договору 08.12.1999 р. позивач передав відповідачу 93048,42 грн., шляхом перерахування коштів ПАТ АКБ «Аркада», призначення платежу: інвестування житлового будівництва з рах/коштів/позики [PERSON] згідно інвестиційного контракту №14578 від 06.12.1999 р., відповідно до виписки з банку. Крім того, 10.12.1999 р. відповідачу передано кошти у розмірі 6951,58 грн., що підтверджується відповідним витягом із касової книги /а.с. 10-12/. Відповідно до п. 3 договору, відповідач зобов'язався розпочати повернення позики після спливу 10 років, а саме з 15 жовтня 2009 р. На виконання своїх зобов'язань за договором, відповідачем було повернуто частину грошових коштів позивачу, а саме: 13.05.2010 р. відповідачем повернуто 2177,71 грн., 24.06.2010 р. - відповідач повернув 2270,29 грн. та 30.06.2010 р. - відповідач повернув 22843,03 грн. /а.с. 13-15/. Таким чином відповідачем всього повернуто 27291,03 грн. Неповернена сума позики відповідачем за договором становить 72708,97 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, отже договір між позивачем та відповідачем вважається укладеним з моменту передачі коштів, тобто з 08.12.1999 р. Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до графіку погашення позики, станом на 08.12.2014 р. відповідач повинен був повернути всю суму позики, проте, повернув лише 27 291,03 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved