Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

позивач звернувся до суду із первісним позовом у якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить: - визнати за сторонами право спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб марки Nissan Leaf сірого кольору, 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN [NUMBER] ; двокімнатну у [ADDRESS] , грошові кошти у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн.; будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції, використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку за адресою - [ADDRESS] ; -в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину транспортного засобу Nissan Leaf, д.н.з. [NUMBER] ; -в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ; -в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 грошових кошти в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч); -в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкції загальною вартістю 4 424 233,00 грн, а саме на: метало профільні конструкції 63,13 кв. м; листи гіпсокартонні - 334,24 кв. м; дюбель - 4,423 кг; цвяхи - 94,43 кг; сатенгіпс -103,6 кг; вапно - 57,5 кг; плитка керамічна для внутрішнього облицювання - 122,42 кв.м; грунтовка малярна - 14,13 кг; багети полівінілхлоридні - 116,57 кв.м; камені гіпсобетонні - 65,01 кв.м; листи металеві - 23,925 кв. м; метал для козирків - 59,15 кг; арматура для залізобетону - 56,84 т; скло листове - 61,1 кв.м; цемент-4,2 т; плити підвіконні - 26,5 кв.м; грунтовка - 81,9 л, дисперсія - 4 575,5 кг; клей для шпалер - 5,75 кг; шпалери покращені -190,47 кв. м; шпаклівка фінішна вирівнююча - 40 кг., плінтуси для підлог - 218,1 м. п; плінтуси для керамічних підлог - 168,16 м.п; плитка керамічна для підлог - 172,33 кв. м; сталь листова оцинкована - 2,5 т; шпаклівка - 0,477т; пиломатеріали - 81,45 куб. м; плити мінераловатні - 4,96 куб. м; ворота з хвірткою - 0,5 шт; дверні блоки - 49,27 кв. м; ламінат 217,72 кв. м; кахель - 58,5 кв. м; блоки дверні - 2,73 кв. м; дошки дерев`яні - 20 шт; дошка для підлог - 3,585 куб.м; дошки для обшивки стін - 0,6505 куб. м; котел опалювальний - 0.5 шт., радіатори 3 шт.; труби - 123,6 м. п; унітаз - 1 шт; труби для каналізації - 69,45 м.п; кабель - 37.9 м. п; проводи електричні -199,3 м. п; розетки та вимикачі - 60 шт; світильники- 38 шт, плити перекриття - 956,5 куб. м; кільця для колодязів вигрібної ями -18,35 м. п; камені бортові - 33 шт; панелі бетонні - 3,74 куб. м; щебінь -7,8 куб.м; гравій - 11,35 куб. м; пісок - 19,095 куб. м; камінь бутовий - 63,795 куб. м; камінь закарпатський - 163,35 кв. м; дрібняк мармуровий - 49,78 кг; цегла керамічна - 113700 шт; суміші бетонні - 220,75 куб. м; розчин - 122,76 куб. м; плитки для замощення - 178,875 кв. м; коробки універсальні - 40 шт; труби з поліетилену -60,15 м. п; висушувач для рушників - 1 шт; ванна акрилова - 1 шт; біде керамічне - 1шт; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 грошових коштів в розмірі в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. які перебувають у володінні [PERSON] ; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 вартості транспортного засобу Tesla, model S, VIN-код [NUMBER] , 2016 року випуску у розмірі 882 510,00 грн; -cтягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 вартості транспортного засобу Jeep Compass 2012 рокувипуску, VIN-код: [NUMBER] , у розмірі 184 057,00 грн; -вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2008 року, який розірвано судовим рішенням у травні 2021 року. У сторін є діти. За час шлюбних відносин подружжя набуло майно, яке є об`єктами спільної сумісної власності, зокрема і предметом даного позову, а відтак підлягають поділу. У зв`язку із наведеним, відповідно до вимог Сімейного кодексу України просить здійснити поділ майна подружжя, а позов задовольнити. Згідно з ст. 141 ЦПК України вирішити питання судових витрат. Відповідачем за первісним позовом подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що придбання майна у період перебування у шлюбних відносинах не є безумовною підставою для визнання такого об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Так, будівельні матеріали по ремонту та будівництві стосуються будинку, який належав на праві власності його дідові та бабі, а відтак можуть бути об`єктами спільної сумісної власності його батьків, та аж ніяк сторін у справі. Автомобілі Nissan Leaf та Tesla придбані за кошти отримані в позику та які ще не повернуті. Квартира у місті Києві та автомобіль марки Jeep Compass ніколи не були об`єктами спільної сумісної власності подружжя про що відомо позивачу. Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за автомобілі Tesla та Jeep Compass, то така сума не відповідає дійсній вартості таких транспортних засобів. Окрім цього, відповідачем визнається частина позовних вимог щодо автомобіль марки Nissan Leaf є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, який просить поділу у рівних частинах. В решті позовних вимог просить відмовити. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, який містить наступні заперечення на нього. наводить доводи про те, що розписки про позику грошових коштів саме на придбання автомобілів не підтверджує факту використання таких коштів саме на придбання транспортних засобів Nissan Leaf та Tesla. Про такі договори позики позиву нічого не було відомо. Договір купівлі-продаж майнових прав на спірну квартиру укладено у 2017 року, тобто за час перебування сторін у шлюбних відносинах, а відтак така є об`єктом спільної сумісної власності. Відповідачем за первісним позовом подано до суду зустрічну позовну заяву до позивача за первісним позовом, третя особа [PERSON] , у якій просить у прядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] позичальником за договорами позики грошових коштів, укладеними між [PERSON] та [PERSON] від 03 травня 2017 року та 19 грудня 2017 року, визнавши за нею зобов`язання на загальну суму 16500,00 доларів США. В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що позика грошових коштів у розмірі 20000,00 доларів США за договором позики від 03 травня 2016 року, та 18000,00 Доларів США за договором позики від 19 грудня 2017 року, отримана в інтересах сім`ї, для придбання автомобілів Nissan Leaf та Tesla. Кошти за договорами позики частково повернуті. У відповідності до вимог СК України зобов`язання подружжя також можуть визнаватися об`єктами спільної сумісної власності, про що просить позивач за зустрічним позовом. У зв`язку із цим, просить зустрічний позов задовольнити повністю. Відповідачем за зустрічним позовом подано до суду відзив, який містить наступні заперечення. Автомобілі Nissan Leaf та Tesla придбані за спільні кошти подружжя (доходи, заощадження, подарунки батьків). Жодних договір позики для їх придбання не укладалось. Жодних письмових згод відповідачем не надавалось. вважає, що такі грошові зобов`язання до спірними договорами є борговими зобов`язаннями позивача, адже не використовувались в інтересах сім`ї. У зв`язку із цим, просить у зустрічному позові відмовити. 11 лютого 2021 року ухвалою суду залишено первісну позовну заяву без руху для усунення недоліків викладених у її мотивувальній частині, які в подальшому усунені. 16 лютого 2021 року ухвалою суду забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру у місті Києві. 16 лютого 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07 квітня 2021 року ухвалою суду відмовлено у клопотанні представника відповідача [PERSON] про перехід до розгляд за правилами загального позовного провадження у справі за первісним позовом. 27 квітня 2021 року ухвалою суду вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. У судовому засіданні позивач за первісним позов та її представник, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, підтримала позов повністю та просять такий задовольнити. У задоволені зустрічного позову відмовити з підстав викладених у заяві по суті. У судовому засіданні сторона відповідача за первісним позовом визнає позов в частині поділу автомобіля Nissan Leaf, а в іншій частині заперечила проти позову. Підтримала зустрічний позов з підстав викладених у ньому. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах з 20 грудня 2008 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб / Том 1, арк. спр 8/. Від шлюбних відносин у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження /Том 1, арк. спр. 12, 13/. Шлюб між сторонами припинено за рішенням суду у травні 2021 року. Дана обставина визнається сторонами, а тому приймається судом до уваги. За час перебування у шлюбі сторони укладали правочини в інтересах сім`ї за спільні кошти подружжя на придбання майна, одержували доходи, будь-яких домовленостей щодо володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності не було встановлено, у зв`язку із чим сторони мають рівні права на нього, а тому в останніх виникли спірні правовідносини відносно об`єктів спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, хвороба, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку(доходу). Тлумачення цієї статті свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Щодо позовних вимог за первісним позов суд прийшов до наступного. Щодо позовної вимоги про визнання об`єктом спільної сумісної власності автомобіля марки Nissan Leaf, д.н.з. [NUMBER] , то такий визнається об`єктом спільної сумісної власності подружжя відповідачем, а відтак у відповідності до ст. 82 ЦПК України така обставина не підлягає доказуванню, а тому приймається судом до уваги. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що автомобіль марки Nissan Leaf, необхідно визнати об`єктом спільної сумісної власністю подружжя та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за сторонами право власності по 1/2 частині такого транспортного засобу, а позовну вимогу в цій частині задовольнити. Щодо частини позовних вимог про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартири [ADDRESS] , суд прийшов до наступного. Суд установив, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Квартира придбана за договором купівлі-продажу майнових прав від 16 лютого 2017 року. Державна реєстрація права власності на квартиру здійснено 18 квітня 2018 року. Дані обставини підтверджено відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно /Том 1, арк. спр. 16, 17/. Таким чином, право власності набуто відповідачем на квартиру за час шлюбу. Аналізуючи законодавчі положення щодо набуття права спільної сумісної власності суд відмічає, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом набуття його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна (ст.60 СК України). Застосовуючи цю норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Разом із тим, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти які належали їй, йому особисто. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд у відповідності до ст. 76-80 ЦПК України не встановив, що спірна квартира придбана за час шлюбу за особисті кошти відповідача, про що стверджував останній, а відтак прийшов до висновку, що таку необхідно визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за сторонами по 1/2 частини квартири, а позовну вимогу у цій частині задовольнити. Щодо частини позовних вимог про стягнення з відповідача по 1/2 вартості відчужених автомобілів марки Tesla та Jeep Compass, суд прийшов наступного. Суд установив, право власності на автомобілі марок Tesla та Jeep Compass перереєстровано за договорами на нових власників 03 лютого 2021 року [PERSON] та [PERSON] відповідно /Том 1, арк. спр. 178-179/. Відповідно до правової позиції викладеної у п. п. 23, 24 постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Отже, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен установити факт перебування у подружжя майна, набутого ними у шлюбі, яке підлягає поділу, що повинен бути доказано сторонами у відповідності до ст. ст. 78-80 ЦПК України. Відсутність спірного майна у власності сторін на час розгляду і вирішення справи по суті вказує на неможливість його поділу без попереднього з`ясування низки питань, які стосуються факту та правомірності відчуження третім особам. Отже, вирішенню спору про поділ спірної квартири має передувати з`ясування питання про законність її вибуття з власності колишнього подружжя. Встановлення обставин правомірності набуття у власність спірних автомобілів можливе лише за участі у справі нового власника як співвідповідача. Залучення до участі у справі співвідповідачів здійснюється судом першої інстанції за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання (частина перша статті 51 ЦПК України). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року № 369/2397/17. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно з роз`яснення Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п. 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного суду від 03 травня 2018 року № 755/20923/14-ц за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Окрім цього, суд вважає таку позовну вимогу про компенсацію частини вартості автомобілів передчасною, адже їй мало передувати встановлення при поділі майна подружжя таких рухомих об`єктів спільною сумісною власністю подружжя з подальшому компенсацією у відповідності до вимог законодавства, про що позивач за первісним позовом не просить. Таким чином, суд прийшов переконання, що у такій частині позовної вимоги необхідно відмовити повністю, адже автомобілі вибули з власності відповідача, перебувають у власності нових власників, які не були залучені до справи як співвласники, а відповідно як співвідповідачі у справі, а суд не наділений таким процесуальним правом самостійного залучення співвідповідача, у зв`язку із чим не встановлено ряду питань, які можливо встановити лише за їх участі, а тому у такій частині позовних вимог необхідно відмовити повністю. Щодо частини позовних вимог про визнання права спільної сумісної власності на: грошові кошти шляхом стягнення з відповідача 1/2 грошових коштів, які перебувають у його володінні, що становить у розмірі 150000,00 грн; 1/2 частину будівельних матеріалів, обладнання, вироби та конструкції використанні в процесу самочинного будівництва житлового будинку за адресою [ADDRESS] , загальною вартістю 4424233,00 грн, то у таких необхідно відмовити за недоведеністю у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України. Враховуючи встановлене вище, суд прийшов до висновку про те, що первісний позов необхідно задовольнити частково. Будь-яких інших фактичних обставин, які б мали значення для правильного вирішення спору між сторонами суд не встановив. Щодо зустрічної позовної заяви суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 цього Кодексу договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями статті 65 СК України визначені правила розпорядження подружжям майном, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Таке розпорядження здійснюється шляхом укладення дружиною та/або чоловіком різноманітних правочинів з іншими особами. Якщо правочин щодо спільного майна укладає один з подружжя, то воля другого з подружжя, його згода на укладення правочину має бути з`ясована окремо. Поряд з цим для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя. До того як позикодавець надасть кошти позичальникові (дружині або чоловікові) в останнього не виникає права власності на це майно, воно виникає лише після одержання грошових коштів. Таким чином, той з подружжя, хто укладає договір позики (позичає кошти), не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду від 27 листопада 2019 року № 133/3928/14-ц. Відповідач на підтвердження грошових зобов`язань у сторін подає укладені між ним та громадянином [PERSON] договорів позики, оформлених розписками від 09 червня 2013 року та 19 грудня 2017 року. [PERSON] стверджує, що зазначені кошти отримані позивачем в інтересах сім`ї для придбання автомобілів марок Nissan Leaf та Tesla. Дані обставини викладені у розписках, копії яких містяться у матеріалах справи /Том 2, арк спр. 39, 40/. Враховуючи встановлене, суд прийшов до переконання про те, що позивачем у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України не доведено, що позичені грошові кошти були використані в інтересах сім`ї, зокрема для придбання автомобілів, з подальшим виникнення обов`язку для другого з подружжя у відповідності до ч. 4 ст. 65 СК України. Доводи відповідача про те, що на укладення договорів позики не надавала письмової згоди, не відповідають вимогам ч. 2 ст. 65 СК України, адже згода другого з подружжя не потрібна, оскільки ці правочини не стосуються спільного майна подружжя, а відтак суд оцінює такі аргументи критично. У зв`язку із наведеним, суд прийшов до висновку про те, що у зустрічному позові необхідно відмовити за недоведеністю. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за первісним позовом при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 11350,00 грн. Таким чином, з відповідача за первісним позовом необхідно стягнути судовий збір на користь позивача за первісним позовом у сумі 6278,82 грн Позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір за подання заяви до суду в розмірі 926,53 грн, який необхідно покласти на останнього.

Outcome: partial