Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, зазначивши, що був звільнеий з посади директора будинку відпочинку «Пуща-Водиця», відповідно до розпорядження керівника Державного управління справами від 06.04.2015 року № 27-П. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2016 року, він був поновлений на роботі на посаді директора комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» та стягнуто з комплексу середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30970 грн. 48 коп. Судом допущене негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за 1 місяць. Відповідачі затримали виконання рішення суду і станом на 10.10.2017 року його не було поновлено на роботі. Просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку виконання рішення про поновлення на роботі в сумі 34527 грн. 90 коп. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути суму в розмірі 55812 грн. 96 коп. Позивач в судовому засіданні уточнений позов підтримав та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник відповідача - Державного управління справами в судовому засіданні в судовому засіданні вказав , що не заперечує права позивача на здійснення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, в розмірі заявлений вимог . Представник відповідача - Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця Державного управління справами в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, в зв»язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивач був звільнений з посади директора будинку відпочинку «Пуща-Водиця» відповідно до розпорядження керівника Державного управління справами від 06.04.2015 року № 27-П (а.с.15). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2016 року, [PERSON] був поновлений на роботі на посаді директора Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» Державного управління справами, стягнуто стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача. Судом допущене негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за 1 місяць (а.с.4-9). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2016 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 15.06.2016 року в частині поновлення на роботі [PERSON] змінено. Поновлено [PERSON] на посаді директора будинку відпочинку «Пуща-Водиця» Державного управління справами. Змінено рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 15.06.2016 року, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на ст.. 233КЗпП України як підставу для відмови в задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2010 року. В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2016 року залишено без змін (а.с.10-14). Судом встановлено, що відповідач затримав виконання вказаного рішення та позивача було поновлено - 10.10.2017 року. Сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі позивача у період з 15.06.2016 року по 10.10.2017 року складає 55812 грн. 96 коп. (166 грн. 11 коп/розмір середньоденної заробітної плати / кількість днів затримки за графіком робти підприємства 336). Відповідно до ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. У пункті 32 постанови № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів»Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100». Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача утворилися трудові зобов'язання по виплаті середнього заробітку у звязку із затримкою виконання рішення суду за період з 15.06.2016 роу по 10.10.2017 рік в сумі 55812 горн. 96 коп. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, та приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в частині позовних вимог майнового характеру. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved