Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом визнання недійсним додаткового договору до іпотечного договору посилаючись на те, що являється співвласником майна переданого в іпотеки та згоди на укладення зазначеного додаткового договору його дружиною [PERSON] не надавав тому звернувся для захисту порушених прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала позовні вимоги. Представник ПАТ «Даніель» заперечив проти позову, вважає його необґрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні через пропуск строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 2008 року ТОВ «Комерційний банк «Даніель»та [PERSON]уклали Кредитний договір №Т-141/5-КЗН, згідно якого останній надано кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у сумі 750000грн., а [PERSON] зобовязується повернути фактично отриманий кредит у термін до 24.02.2023 року включно, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 16,9% річних, щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом у розмірі 0,15%, а також неустойку у розмірах, передбачених цим договором. Відповідно до п.1.3 вказаного кредитного договору кредит надається з позичкового рахунку траншами, готівкою з каси Банку, у межах встановленої суми не відновлюваної кредитної лінії, визначеної п.1.1 цього договору та за погодженням з Банком усно повідомивши Банк за 1 день. В забезпечення виконання даного договору 25.02.2008 року між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] укладено іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка площею 0,0722га., що розташована за адресою вул. ім.В.М.Чорновола, 61 м. Хмельницький; розташоване на земельній ділянці домоволодіння загальною площею 72,1кв.м., що знаходиться за зазначеною адресою; розташований на цій земельній ділянці двоповерховий будинок під магазин продовольчих товарів, кафетерій, офісне приміщення та житлове приміщення загальною площею 237,5кв.м. за адресою ім.В.М.Чорновола, 61а м. Хмельницький. Відповідно до п.1.1 зазначеного іпотечного договору цей договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя як кредитора за умовами кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25.02.2008 року, укладеного між ТОВ «Комерційний банк «Даніель»та [PERSON], за умовами якого позичальник зобовязується у термін до 24.02.2023 року включно повернути кредит у вигляді не відновлювальної відкличної кредитної лінії у розмірі 750000грн., щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 16,9% річних, щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом у розмірі 0,15%, а також неустойку у розмірах, передбачених цим договором. Також, 25.02.2008р. в забезпечення вказаного кредитного договору між ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON]і [PERSON] укладено договора поруки №Т-193 та №Т-194, відповідно до п.2.1 вказаних договорів поруки поручитель зобовязується відповідати перед Банком за виконання боржником в повному обсязі зобовязань, що випливають з кредитного договору, включаючи повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків та інших платежів, передбачених Кредитним договором. За період з 25.02.2008 року по 25.12.2008р. ТОВ «Комерційний банк «Даніель» надав [PERSON]кредит траншами на загальну суму 500000 грн. 26.12.2008 року ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON]уклали Додаткову угоду №2 до кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25.08.2008р., якою кредитний договір фактично виклали у новій редакції. За умовами даної додаткової угоди сторони визначили, що Банк надає позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної відкличної кредитної лінії у сумі 96666,67 доларів США, а позичальник зобовязується повернути фактично отриманий кредит у термін до 24.02.2023 року включно, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 20% річних, щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом у розмірі 0,15%, а також неустойку (пені, штрафи) у розмірах, передбачених цим договором. В забезпечення виконання кредитного договору №Т-141/5-КЗН від 25.08.2008р. та додаткових угод №1 та №2 до нього від 04.06.2008р. та 26.12.2008р., ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON].12.2008р. уклали додатковий договір до іпотечного договору. Також, в забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору ТОВ «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON]і [PERSON] 29.12.2008р. уклали додаткові угоди №2 до договорів поруки. 29.12.2009р. ТОВ «Комерційний банк «Даніель» видав [PERSON]кредит у сумі 96666,67 доларів США, а він, в свою чергу, цього ж дня, обмінявши в касі цього ж банку частину доларів США на гривну України, повернув раніше взятий кредит у сумі 500000 грн. Правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Даніель» є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель». Вказані обставини підтверджуються кредитним договором №Т-141/5-КЗН від 25.08.2008р., додатковими угодами №1 та №2 від 04.06.2008р. та 26.12.2008р., іпотечним договором від 25.02.2008 року, додатковими договорами до нього №1 та №2 від 04.06.2008р. та 26.12.2008р., рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04 липня 2011 року. З даних дослідженої у судовому засіданні нотаріальної справи щодо укладення договору іпотеки судом вбачається, що згідно посвідченої заяви [PERSON] 25 лютого 2008 року будучи співвласником майна, давав згоду на укладення договору іпотеки, де предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,0722га., що розташована за адресою вул. ім.В.М.Чорновола, 61 м. Хмельницький; розташоване на земельній ділянці домоволодіння загальною площею 72,1кв.м., що знаходиться за зазначеною адресою; розташований на цій земельній ділянці двоповерховий будинок під магазин продовольчих товарів, кафетерій, офісне приміщення та житлове приміщення загальною площею 237,5кв.м. за адресою ім.В.М.Чорновола, 61а м. Хмельницький. За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Під майном згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України маються на увазі не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обовязки. На підставі ч. 4 ст. 65 СК України укладений одним із подружжя договір створює обовязки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сімї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сімї. Суд вважає, що укладений [PERSON] додатковий договір до договору іпотеки 29.12.2008 року не є правочином щодо розпорядження спільним з позивачем майном в є способом забезпечення виконання зобовязання тому цей додатковий договір не створює для позивача ніяких обовязків, відтак вимоги ст. 65 СК України на спірні відносини не поширюється. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що позивачем надавалась згода на укладення основного договору іпотеки суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed