Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором від 28.08.2006 року з відповідача у розмірі 36 210,57грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 28.08.2006 року було укладено договір № К2Н0RX03660085, на підставі чого відповідачем отримано кредит у розмірі 2 264,90грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 18.09.2013 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 36 210,57грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. в матеріалах справи знаходиться лист представника позивача про слухання справи без його участі проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився, причину неявки в судове засідання, суд не повідомив та клопотань не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по сутті, суд приходить до наступного. 28.08.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання відповідачу кредиту у розмірі 2 264,90грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, на виконання умов договору позивачем було надано відповідачу грошові кошти, таким чином позивач з свого боку виконав зобов'язання за кредитний договором. Отже, станом на 31.08.2013 року відповідачем було прострочено виконання зобов'язання, щодо повернення за кредитним договором коштів та утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 25 827,97грн. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між позивачем і відповідачем укладався договір, за умовами договору відповідач взяв на себе певні зобов'язання, які належним чином в установлений договором строк не виконав. Отже, з огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов'язання. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позичальник допустив заборгованість. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та погоджується з наданих суду розрахунків позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 610, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: approved