Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 04.08.2012 року, [PERSON] о 20 год. ЗО хв. рухалась на автомобільній дорозі «Київ-Харків» в бік м. Полтава за кермом автотранспортного засобу «NISSAN-JUKE», державний номер [NUMBER], який належить на праві власності її чоловікові. Біля знаку «Полтава» близько 20 год.40хв., автомобільний транспорт «Volkswagen-Passat», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], рухаючись в попутному із нею напрямку, порушуючи «Правила дорожнього руху» не дотримавшись безпечної дистанції під час здійснення маневру та випередження, здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN-JUKE», під керуванням позивачки. 26.03.2013 року Ленінським районним судом м. Полтава, враховуючи, зібрані докази та матеріали по справі, що повністю підтверджували вину [PERSON] а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ВИ № 263635 від 04.08.2012 p. протоколом огляду місця ДТП від 04.08.2012 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, поясненням [PERSON] інших учасників ДТП, проведеною комплексною судовою авто-технічною та транспортно-трасологічною експертизою та іншими матеріалами, було прийнято Постанову за якою [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП. Внаслідок ДТП позивачці завдано матеріальної та моральної шкоди. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 14 923 грн.72 коп. матеріальної шкоди, 25 000,00 грн. моральної шкоди та 700,00 грн. за проведення експертизи та оцінки збитків авто. В судове засідання представник позивача з'явився позов підтримав. Представник відповідача проти задоволення викладених позовних вимог заперечував та прохав відмовити у їх задоволенні Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до постанови Ленінського районного суду від 26.03.2013 року [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, що під час скоєння ним ДТП 04.08.2012р. та встановлено, що внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні ушкодження. Відповідно ч.1 ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 4 Постанови № 4 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Пунктом 13 зазначеної Постанови, роз'яснено, що враховуючи норми статей 386,395,396 Цивільного кодексу України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Згідно висновку дослідження оцінки транспортного засобу від 21 серпня 2012 року розмір матеріальної шкоди, який був нанесений позивачці громадянином [PERSON], під час скоєння ДТП 04.08.2012 року, в результаті пошкодження автомобільного транспорту «Nissan-Juke» державний номер [NUMBER] становить 14 923 грн.72 коп. Відповідно до квитанції ПП «[PERSON].» №28766 від 21.08.12 року вартість даної оцінки становить 700,00грн Заперечуючи проти розміру матеріального збитку, представник відповідача пояснив що позивач не визнає висновку дослідження оцінки транспортного засобу від 21 серпня 2012 року, та зазначив, що відповідач не був присутнім при огляді транспортного засобу оцінювачем, також пояснив, що він не згоден з встановленими оцінювачем пошкодженнями та відповідно розміром матеріального збитку. Як вбачається з матеріалів дослідження технічний огляд транспортного засобу проводився оцінювачем 20 серпня 2012року за адресою м. Полтава ,вул. Луценко 19-А,в присутності [PERSON], представник іншої сторони на огляд КТЗ не з'явився. До пояснень представника [PERSON], про те що останній помилково прибув до Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області що розташований за адресою м. Полтава, вул. Луценко 19 суд відноситься критично, оскільки [PERSON] було запрошено на огляд пошкодженого автомобіля на зазначену дату за адресою м. Полтава, вул. Луценко 19-А шляхом направлення телеграми, отримання якої відповідачем не заперечується. Крім того, згідно інформації сайта УМВС України в Полтавській області ( http://www.mia.pl.ua/) Полтавський РВ також розташований за адресою м. Полтава вул. Луценко 19-А. Отже пояснення представника відповідача з цього питання не відповідають дійсності і тому не приймаються судом до уваги. Щодо заперечення відповідачем проти встановленого оцінювачем матеріального збитку, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ухвали Полтавського районного суду від 21 листопада 2013року судом за клопотанням позивача по справі було призначено судову авто товарознавчу експертизу із покладенням на відповідача її оплати. Згідно повідомлення Полтавського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. заслуженого проф. М.С. Бокаріуса, судова авто товарознавча експертиза №244 була знята з виробництва без виконання в зв'язку із не проведенням оплати у встановлений термін. При цьому представник відповідача пояснив суду, що відповідачем не було здійснено оплату експертизи в зв'язку із її великою вартістю. Інших доказів щодо спростування висновків дослідження відповідачем суду не надано. За таких обставин суд вважає, що відповідач ухилився від експертизи, не приймає до уваги його заперечення щодо висновку дослідження оцінки транспортного засобу від 21 серпня 2012 року, та визнає 14 923 грн.72 коп. розміром матеріального збитку, який був нанесений позивачці громадянином [PERSON], під час скоєння ДТП 04.08.2012 року, в результаті пошкодження автомобільного транспорту «Nissan-Juke» держ. номер [NUMBER]. А також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на проведення зазначеного дослідження у розмірі 700 грн. Положеннями ст. 23 Цивільного кодексу України, передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, згідно ст. 23. ЦК України полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 04.08.2012 року, за участю автомобіля «Nissan-Juke» держ.номер [NUMBER], під керування позивачки та автомобіля [NUMBER] під керуванням винуватця ДТП [PERSON], позивачка отримала закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та забій м'яких тканин лівої скроневої ділянки мозку, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста Полтавської обласної клінічної лікарні, а також зазнала порушення душевної рівноваги внаслідок протиправної поведінки відповідача. За таких обставин з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню завдана моральна шкода, проте заявлений позивачем її розмір на думку суду є завищеним та не обгрунтованим і тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 5000,00 грн. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог на піжставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial