Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором процентної позики в сумі 399959,80 доларів США. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 лютого 2015 року між сторонами був укладений договір 2/15 про надання процентної позики, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачу 345126,00 Доларів США, сторони договору домовились, що відповідач розпочне повернення позики з 05 березня 2015 року, а всю позику повинен повернути строком до 05 грудня 2020 року, також за договором позичальник зобов'язаний сплачувати проценти в розмірі 14% річних від суми позики, до дня фактичного повернення позики проте, відповідач кошти не повернув. В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. 19 лютого 2015 року [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти, в сумі 345126,00 Доларів США, строком до 05 грудня 2020 року, підтвердженням чого є розписка підпис [PERSON] про отримання вказаних грошових коштів згідно з договором № 2/15 про надання процентної позики (а. с. 5-7). Починаючи з червня 2015 року відповідач почав порушувати свої обов'язки за договором позики та кошти не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з п. 1 договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 345126,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у визначений договором строк, а також сплатити проценти в розмірі та порядку, встановлених договором. Відповідно до п. 2.1 договору підписанням договору позичальник підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики в розмірі, зазначеному в п.1 договору. Згідно п. 2.2 договору сторони свідчать про те, що належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від позикодавця до позичальника. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики, а відтак зобов'язаний повернути позивачу суму грошових коштів у розмірі 345126,00 доларів США та сплатити проценти у розмірі 14% річних від суми позики. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. Судом встановлено, що відповідач не виконав повністю свої зобов'язання за договором процентної позики, а відтак зобов'язаний повернути позивачу суму грошових коштів у розмірі 345126,00 - 15000,00 = 330126,00 доларів США. Крім того, за умовами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п. 3 договору позичальник зобов'язаний нараховувати та сплачувати проценти в розмірі 14% річних від суми позики, проценти нараховуються на неповернуту суму позики. Так, враховуючи, що період прострочення повернення суми позики з червня 2015 року по листопад 2016 року (включно) становить 549 днів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14 % річних у розмірі: 330126,00 * 14 / 100 / 365 * 549 = 69833,80 доларів США. Борг за договором позики складається з 330126,00 доларів США основного боргу, що згідно офіційного курсу НБУ станом 23.12.2016 року становить 8677692,036 грн. та 69833,80 доларів США боргу за відсотками, що згідно офіційного курсу НБУ станом 23.12.2016 року становить 1835651,26 грн.. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 6 890 грн., а враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial