Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 29 вересня 2011 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові та взаємоповаги, тривалий час в них виникають сварки та різного роду конфлікти, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З квітня 2014 року відповідач покинула сім'ю та проживає окремо від нього. Він прийшов до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася у поданій до суду заяві просить розгляд справи провести за її відсутності, позов свого довірителя підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про визнання позову та про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 вересня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №206 (а.с.3). Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved