Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в частині будинку [ADDRESS] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є власником 5/15 частини житлового будинку [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 13.12.2002 року, посвідченим державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Копиловою В.В., однак вільно розпоряджатися своєю власністю не має можливості, оскільки за вказаною адресою місця проживання зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який після розірвання їхнього шлюбу у 2010 році покинув дане житлове приміщення і проживає в іншому місці. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутності, позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Час Київщини» від 08.05.2014 року, в зв'язку із чим суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] до 22.12.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, якій розірваний у встановленому законом порядку; позивач є власником 5/15 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 13.12.2002 року, посвідченим державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Копиловою В.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 2-4817, однак вільно розпоряджатися своєю власністю не має можливості, оскільки за вказаною адресою зареєстрований відповідач, який фактично за вказаною адресою не проживає з 2010 року. Наведені обставини підтверджуються: копією договору купівлі-продажу від 13.12.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Копиловою В.В.; копією будинкової книги; копією свідоцтва про розірвання шлюбу; актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21.02.2014 року; письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в м. Києві про реєстрацію місця проживання [PERSON]; іншими матеріалами справи. Дані правовідносини регулюються: - ст. 391 ЦК України, за змістом якої, власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; - ч.2 ст.405 ЦК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом; - ст. 107 ЖК України, за якою, зокрема, якщо з жилого приміщення вибуває член сім'ї, то він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Оскільки [PERSON] з 2010 року не проживає у належному позивачу житловому будинку [ADDRESS], але зареєстрований в установленому порядку за вказаною адресою і добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється, чим порушує права позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, то суд визнає за необхідне позов задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. На підставі ст.ст. 391,405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved