Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що 15.10.2018 року між ним та відповідачем по справі - АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір. Відповідач звертався до суду з позовом до позивача про стягнення з останнього заборгованість за кредитним договором. На даний час позивач направив відповідачу листа з вимогою про розірвання кредитного договору. Отримуючи заробітну плату позивач зрозумів, що відповідач не санкціоновано знімає з його картки грошові кошти. При цьому позивач не надавав згоди на зняття коштів із його зарплатної картки. Також банк неодноразово в односторонньому порядку відмовлявся виконувати розпорядження щодо перерахунку коштів та блокував видачу готівки. За період з вересня 2019 року по травень 2020 року з рахунку позивача банком списано суму 16051,80 грн., що позивач вважає як таке, що банком отримано без законих підстав. Банк знав про те, що він списує кошти без достатніх правових підстав, у звязку з використанням коштів без достатніх правових підстав - просить суд стягнути проценти за користування коштами в розмірі 2021,05 грн. на момент подачі позову до суду. Також просить суд на відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача 25000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, від відповідача до суду надійшов відзив, відповідно до змісту якого вбачається, що останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Як на підставу відмови у позові посилався на наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2020 року частково задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості та стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.10.2008 року у розмірі 680,96 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. При цьому, постановою Київського апеляційного суду від 04.09.2020 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2020 року було скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, штрафам та в частині стягнення судового збору та постановлено нове, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] було задоволено частково, а саме: стягнуто з останнього на користь Банку заборгованість по процентам в розмірі 1170,43 грн., штрафи в сумі 250,00 грн. та в сумі 500,12 грн. та 333,33 грн. суми судового збору, а всього стягнуто 2253,88 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із таких мотивів. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.10.2008 року за тілом кредиту у розмірі 680,96 грн. та втрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. У задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, пенею, комісією та штрафних санкцій - відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 04.09.2020 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, штрафам та в частині стягнення судового збору скасовано та постановлено в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 1170,43 грн., штрафи в сумі 2050,00 грн. (фіксована частина) і в сумі 500,12 грн. (процентна складова) та 333,33 грн. суми судового збору, а всього 2253,88 грн. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказував позивач у позовній заяві відповідач у період з 02.09.2019 року по 12.05.2020 року незаконно списав з його зарплатної карточки грошові кошти у розмірі 12248,79 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про захист права споживача - стягнення безпідставно отриманих коштів суд виходить із такого. Так, відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставно набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником з чужого незаконного володіння. Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ч.2 ст. 1215 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536 цього Кодексу). Таким чином, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження правомірності списання коштів з рахунку позивача - у відповідача не було правових підстав для стягнення з позивача починаючи з 02.09.2019 року по 12.05.2020 року грошових коштів, у зв`язку з чим права позивача мають бути захищені та стягнуто на його користь безпідставно набуті відповідачем кошти у розмірі 12248,79 грн. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу) (ч.2 ст. 1214 ЦК України). Отже, виходячи з того, що облікова ставка НБУ у вересні 2019 року становила 16,5% , з відповідача підлягає стягнути на користь позивача 2021,05 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 постанови ПВС України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, діями відповідача, які полягали у порушенні прав позивача як споживача згідно Закону України «Про захист прав споживачів» було завдано також моральної шкоди. Виходячи з принципу розумності та справедливості суд приходить до висновку, що для для вішкодування заподіяної позивачу моральної шкоди є достатньою компенсація у розмірі 1000,000 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 12248,79 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial