Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просив визнати за ним право власності на житловий будинок № 49, що розташований за адресою: с. Камянка Житомирського району Житомирської області по вул. Арзамакіна, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька. В судове засідання сторони не з'явились, проте як від представника позивача, самого позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач та його довіритель заяву підтримала та просили її задовольнити. Представник відповідача позов визнав, однак вказав, що лише за умови, коли судові витрати будуть покладені на позивача. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 28 липня 2013 року помер батько позивача [PERSON] (а.с.7, 14). Після смерті останнього залишилась спадкова маса, яка, зокрема, складається з житлового будинку № 49, що розташований за адресою: с. Камянка Житомирського району Житомирської області по вул. Арзамакіна, який рахувався за [PERSON] згідно запису у погосподарській книзі (а.с.5) та право власності на який не зареєстровано (а.с.13). Позивач є єдиним спадкоємцем до майна свого померлого батька. Заяву про відмову від спадщини подала [PERSON] (а.с.17). Постановою нотаріуса від 13 листопада 2015 року (а.с.6) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне у даній справі нерухоме майно, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший аніж судовий спосіб не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз встановлених судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності, дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя була фактичним власником спірного у даній справі житлового будинку, однак за життя належним чином оформити своє право власності на нього не встиг, у звязку з чим позивач, в даний час, унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємця за законом після смерті батька, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з даних правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачем. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору в розмірі 568,56 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо суд звертає увагу відповідача на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved