Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом Агрофірмим «Проскурів» про визнання незаконним рішення загальних зборів. Позивач зазначає, що згідно рішення загальних зборів членів колгоспу «Комунар» від 27 жовтня 1988 року він був прийнятий на роботу в ремонтно-будівельний цех та в члени колгоспу. 15.02.1991 року колгосп «Комунар» Хмельницького району був реорганізований в агрофірму «Проскурів», яка була правонаступником всіх прав та обовязків колгоспу «Комунар». Після реорганізації він продовжував працювати в даній агрофірмі, з членів колгоспу не вибував. Указом Президента України №666-94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.94 року, п.2, встановлено, що кожному члену підприємства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай), позивач вважає, що станом на листопад 1994 року у нього виникло право на земельну частку (пай). Позивач вважає, що при його виході з членів після 10.11.94 року агрофірма «Проскурів» зобовязана була видати йому сертифікат на земельну частку (пай). 25.10.1995 року позивача було переведено в фірму «Проскурів Агро-буд», яка була дочірнім підприємством агрофірми «Проскурів». При переведенні [PERSON] не писав заяву про виключення його з членів колгоспу, загальні збори таке питання не вирішували. 08.08.1995 року було прийнято Указ Президента України №702-95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», яким конкретизовано саму процедуру оформлення права на земельну частку (пай), а саме складання списків, перелік осіб за якими зберігається таке право, отримання господарством документу, що підтверджує право колективної власності на землю. 20.02.1996 року Агрофірма «Проскурів» отримала Державний акт на право колективної власності на землю. При проведенні розпаювання землі агрофірми позивача не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Вважає таке рішення загальних зборів незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) на землях Агрофірми «Проскурів» у розмірі 2,56 га. в умовних кадастрових одиницях та стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує у повному обсязі, з підстав, зазначених у ньому, просить його задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Судом неодноразово задовільнялись клопотання представника позивача та витребовувались докази від агрофірми «Проскурів», однак відповідачем не було надано запитуваної інформації. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. [PERSON] з 19 листопада 1988 року був членом колгоспу «Комунар» Хмельницького району, який в подальшому був реорганізований в агрофірму «Проскурів». Відповідно до вимог ст. 5 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство членство в підприємстві грунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Судом встановлено, що агрофірма «Проскурів» отримала державний акт на право колективної власності на землю 20 лютого 1996 року. На цей час позивач не був членом агрофірми «Проскурів». Заяву про вступ до створеного на базі колгоспу «Комунар» агрофірми «Проскурів» він не подавав. А тому колишні члени колгоспу не можуть автоматично стати членами новостворених колективних сільськогосподарських підприємств. Позивач вказує, що його не було повідомлено про проведення загальних зборів від 22.03.2006 року, що позбавило його права надати свої обгрунтування щодо членства у агрофірмі та необхідності включення його до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Однак судом критично оцінюються такі пояснення позивача, оскільки встановлено, що на час проведення загальних зборів від 22.03.2006 року позивач не був членом агрофірми «Проскурів», відповідно відповідач не зобовязаний повідомляти [PERSON] про проведення ним загальних зборів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява є безпідставною, необгрунтованою та недоведеною, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed