Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про повернення суми позики у розмірі 178520,40 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 29.01.2011 року відповідач позичив у позивача для особистий потреб грошову суму в розмірі 18000 доларів США, строком до 29.01.2013 року, про що відповідачем власноручно була написана розписка. Проте відповідач грошові кошти не повертає позивачу, на телефонні дзвінки не відповідає, та своє місцезнаходження приховує, з чого позивач прийшов до висновку, що відповідач не має наміру повертати грошові кошти. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2011 року відповідач позичив у позивача для особистий потреб грошову суму в розмірі 18000 доларів США, строком до 29.01.2013 року, про що відповідачем власноручно була написана розписка. Відповідач в строк до 29.01.2013 року грошові кошти у розмірі 18000 доларів США позивачу не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконав грошове зобов'язання та не повернув взяті ним у позивача у борг грошові кошти у розмірі 18000 доларів США, вказані грошові кошти підлягають стягненню з нього на користь позивача Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати

Outcome: approved