Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], треті особи: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.06.2013 року №335 «Про організаційно-правові заходи щодо обслуговування житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» будинок №16-б на бульварі Верховної Ради в м. Києві з 02.09.2013 року знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», яке здійснює утримання та експлуатаційне обслуговування зазначеного будинку. Наймачем квартири була [PERSON], на підставі п.11 наказу №307 від 07.07.2014 року у зв'язку зі смертю наймача [PERSON]. [PERSON] померла в [INFO] та була знята з реєстраційного обліку по спискам відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського району м. Києва 16.09.2014 року. [PERSON] проживала в спірній квартирі до дня смерті одна, не зверталася до адміністрації ЖРЕО-408 з заявами про реєстрацію інших осіб за даною адресою або за нарахуванням житлово-комунальних послуг на інших осіб. Відповідачка [PERSON] після смерті матері з жовтня 2014 року стала проживати разом з донькою [PERSON] в спірній квартирі, а в подальшому - привезла до Києва і сина [PERSON], що підтверджується актом ЖРЕО - 408 від 05.02.2015 року. Вимоги припису ЖРЕО - 408 від 29.01.2015 року про добровільне звільнення самовільно зайнятого жилого приміщення [PERSON] не виконала. У зв'язку з чим позивач змушений звертатися до суду з позовом про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та доповнень до неї. Відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Надала до суду письмові заперечення щодо позову, в яких проти позову заперечувала в повному обсязі. Представник третьої особи - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву до суду про розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи - служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Як убачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.06.2013 року №335 «Про організаційно-правові заходи щодо обслуговування житлового та нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» будинок [ADDRESS] з 02.09.2013 року знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», яке здійснює утримання та експлуатаційне обслуговування зазначеного будинку. (а.с. 8-11) Відповідно до наказу №307 від 07.07.2014 року, в зв'язку зі смертю квартиронаймача [PERSON] перевести особовий рахунок та укласти договір найму квартири [ADDRESS] з [PERSON]. (а.с. 13) Згідно свідоцтва про смерть від 07.07.2014 року, [PERSON] померла [INFO]. (а.с.40) Відповідно до акту від 02.12.2014 року, встановлено, що після смерті наймача [PERSON] стала проживати її донька [PERSON], та онука [PERSON], які до дня смерті [PERSON] проживали за місцем реєстрації чоловіка [ADDRESS]. Згідно довідки виданої ЖРЕО №408, за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] з 1976 року по день смерті, виписана 16.09.2014 року. В період з 21.03.2007 року по день смерті із заявою про реєстрацію інших осіб не зверталися. Допитана в якості свідка [PERSON], суду пояснила, що [PERSON] була наймачем квартири [ADDRESS]. Після смерті наймачки до її квартири переїхала донька з онукою, де вони проживають до теперішнього часу. Допитана в якості свідка [PERSON], суду пояснила, що вона працювала у ЖРЕО та спілкувалася з матір'ю відповідачки, оскіли остання була головою комітету. Свідок знала про хворобу сина [PERSON] та про те, що донька вийшла заміж і переїхала до Івано-Франківська. Відповідачка приїжджала до матері в гості на короткий період. Після Смерті матері, відповідачка переїхали в її квартиру з однією дитиною, а потім забрала іншу. У спірній квартирі завжди горить світло, відкритий балкон, сусіди бачать як відповідачка ходить до магазину. Як з'ясовано в судовому засіданні та вбачається із заяви [PERSON] на ім'я начальника ЖРЕО від 21.11.2014 року (а.с. 15), відповідачка проживала в сільському будинку в Івано-Франківській області, після смерті матері вона із дочкою та сином переїхали в квартиру [ADDRESS] Відповідно до п. 1 ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Як вбачається з п.1,2, ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно п. 3 ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення,виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 98 ЖК України наймача, що залишився проживати в попередньому приміщенні, слід вважати тимчасовим жильцем, який не набуває права користування цим приміщенням незалежно від строку проживання в ньому і підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Крім того, суд не приймає до уваги заперечення відповідачки, оскільки проживання відповідачів і оплата відповідачами за проживання в квартирі не можуть бути визнані підставою, яка породжує право на жилу площу. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги про виселення підлягають задоволенню, оскільки вони знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved