Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який уточнював, у якому просить скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1503 від 31.12.2004 року «Про передачу квартир у власність громадян», скасувати право власності на квартиру громадян та визнати право власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] за [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що про порушення своїх майнових прав позивач дізнався 18.05.2017 року з відповіді Залізничної районної адміністрації № 32-2574, де йому було надано розпорядження Залізничної районної адміністрації від 31.12.2004 року №1503 та список громадян, яким передаються у власність квартири житлового фонду Львівської міської ради по Залізничному району. В списку осіб не зазначено оскільки райадміністрація знеособила дані та не надала інформацію, хто саме набув у власність квартиру [ADDRESS]. Саме з даної відповіді позивач зрозумів, що невідомі громадяни шляхом шахрайстві заволоділи його квартирою, яка перейшла останньому у власність від батьків по спадкуванню. У зв'язку із чим позивач змушений був звернутись до суду із позовом, який просить задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив такий задовольнити, з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача - [PERSON] позов заперечила, покликаючись на безпідставність такого, у зв'язку із чим, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності відповідачів та їх представників, які у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Судом було відмовлено в задоволенні клопотань позивача, про витребування інвентарізаційної та спадкової справ, у зв'язку з невідповідністтю таких ч. 2 ст. 84 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч.1 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом його визнання. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] у розмірі 1/8 частки, [PERSON] у розмірі 1/8 частки, [PERSON] у розмірі 1/16 частки, [PERSON] у розмірі 1/16 частки та [PERSON] у розмірі 1/8 частки./а.с.72-75/ Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму». Приватизація квартир у будинках, включених до плану реконструкції поточного року, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку. Наймачі, які проживали у квартирах до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих квартир. Одноквартирні будинки, а також квартири в будинках, включених до планів ремонту, можуть бути приватизовані до його проведення за згодою наймачів з наданням їм відповідної компенсації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 3 даного Закону України, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ст. 5 вказаного Закону, якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Так, згідно розпорядження Залізничної районної адміністрації від 31.12.2004 року №1503 та списку громадян, яким передаються у власність квартири житлового фонду Львівської міської ради по Залізничному району було передано квартиру [ADDRESS], що стверджується з витягу із відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якого, вказана квартира передана [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності./а.с.74-75/ Також встановлено, що стверджується свідоцтвами про смерть [PERSON] помер [INFO] року, [PERSON] померла [INFO] року та [PERSON] помер [INFO] року. /а.с.10-12/ Суд критично ставиться до тверджень позивача та його представника про те, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті вище вказаних осіб, як їх єдиний родич, у зв'язку із чим спірна квартира повинна бути передана безпосередньо йому у власність, адже такі доводи жодним чином не підтверджуються. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки усі доводи сторони позивача жодним чином документально не підтверджені, з поданих документів суд позбавлений встановити підставність заявлених вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, на користь позивача також слід покласти обов'язок сплати судового збору у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed