Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить визнати факти належності заповітів, постійного проживання з спадкодавцями та визнати право власності в порядку спадкування за заповітом, в подальшому збільшивши вимоги та просить визнати за ним право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом складеним [PERSON] та визнати за ним право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом складеним [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 15.04.2003 року матір позивача - [PERSON] та його вітчим - [PERSON] склали заповіти на користь позивача, у яких зазначили, що все належне їм майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі належні їм на праві власності частину квартири [ADDRESS] . Однак при укладанні заповітів були допущені однакові помилки, а саме прізвище спадкоємця зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] », також по-батькові вказане в заповітах « [PERSON] », в той час, коли по-батькові позивача « [PERSON] ». 23.07.2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відповіді, в якиз вказано, оскільки не подав заяву в термін до шести місяців з дня смерті матері та вітчима то не прийняв її, також зазначили про невідповідності в прізвищу та по-батькові. Позивач вказує, прийняв спадщину тим, що оскільки проживав весь час разом із спадкодавцями, і він не заявив про відмову від неї. Також вказує, що відповідач незаконно утримував у себе оригінали документів на квартиру (свідоцтво та техпаспорт), заперечує право позивача на на спадкове майно після смерті його вітчима, і вважає що частка має вітчима в квартирі має належати відповідачу. Просить позов задоволити. Ухвалою суду від 08.12.2020 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача поданий позов підтримав з підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві та просять позов задоволити. Відповідач 19.01.2021 року скористався своїм правом на подачу відзиву, в якому заперечував проти вимог позивача, однак у судовому засіданні від 01.06.2021 року не заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] , зазначив що жодного конфлікту між сторонами немає і він не претендує на частку у квартирі, поверне оригінали документів за рішенням суду. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.03.1975 року, після укладення шлюбу приєвоєні прізвища « [PERSON] » /а.с. 15/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 755, [PERSON] померла [INFO] , у віці 82 років /а.с.19/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 991, [PERSON] помер [INFO] , у віці 78 років /а.с.20/ Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 21.07.1994 року виданого Львівською міською адміністрацією, квартира за адресою [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] /а.с. 16/. Показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що позивач є їх сусідом, є єдиним сином померлих [PERSON] та [PERSON] , та що протягом останніх 7-8 років проживав разом з ними за адресою : [ADDRESS] . Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога підлягає до задоволення, а тому слід встановити факт того, що заповіт, складений [PERSON] , яка померла [INFO] у якому стадкоємцем зазначено « [PERSON] » - належить « [PERSON] », який народився [INFO] . Також встановити факт того, що заповіт, складений [PERSON] , який помер [INFO] , у якому стадкоємцем зазначено « [PERSON] » - належить « [PERSON] », який народився [INFO] . Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.03.1975 року, після укладення шлюбу присвоєні прізвища « [PERSON] » /а.с. 15/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 755, [PERSON] померла [INFO] , у віці 82 років /а.с.19/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 991, [PERSON] помер [INFO] , у віці 78 років /а.с.20/ На день смерті [PERSON] та [PERSON] , їм на праві спільної приватної власності належала квартира за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру/а.с. 16/. З листа Другої Львівської державної нотаріальної контори від 08.09.2020 року вбачається, що 22.10.2020 року [PERSON] подав в Другу Львівську державну нотаріальну контору заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що він пропустив піврічний термін з дня смерті спадкодавця для звернення із заявою про прийняття спадщини /а.с.28/. З листа Другої Львівської державної нотаріальної контори від 08.09.2020 року вбачається, що 22.10.2020 року [PERSON] подав в Другу Львівську державну нотаріальну контору заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Однак, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що він пропустив піврічний термін з дня смерті спадкодавця для звернення із заявою про прийняття спадщини /а.с.29/. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вбачається, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З пояснень позивача встановлено, що він постійно проживав разом з матір`ю та вітчимом, після їх смерті він займався її похованнями. На підтвердження факту спільного проживання позивача із спадкодавцями до матеріалів справи долучена довідка, видана ОСББ «Каховська 6» від 03.04.2020 р. № 628, згідно якої, до складу сім`ї входять: [PERSON] (чоловік) проживав за вище вказаним адресом до дня смерті, [PERSON] (дружина) проживала за вище вказаним адресом до дня смерті, та [PERSON] , проживає без реєстрації. Згідно квитанцій про сплату платежів за спожиту електричну енергію позивач продовжує утримувати квартиру [ADDRESS] Виходячи із наведеного, суд вважає, що позивач [PERSON] та померла [PERSON] , [INFO] , постійно проживали у будинку [ADDRESS] , а тому дану позовну вимогу [PERSON] , слід задовольнити, бо встановлення даного факту породжує для нього певні правові наслідки. Також, суд вважає, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] , [INFO] , постійно проживали у будинку [ADDRESS] , а тому дану позовну вимогу [PERSON] , слід задовольнити, бо встановлення даного факту породжує для нього певні правові наслідки. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] та [PERSON] за життя склали заповіти, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те що їм належатиме на день смерті і на що вони за законом матимуть право заповіли [PERSON] тому в силу приписів статті 1217 ЦК України спадкування відбувається за заповітом. Згідно з приписами статті 1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 та 3статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Як вище встановлено, [PERSON] фактично прийняв спадщину, що відкрилася після смерті батьків, що підтверджується його проживанням за місцем відкриття спадщини, однак він не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, Другої Львівської державної нотаріальної контори від 08.09.2020 року Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після батьків, але оформити своє право на спадкове майно не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. При цьому суд враховує ту обставину, що в матеріалах спадкових справ, оглянутих в судовому засіданні, міститься заява відповідача на адресу Другої Львівської державної нотаріальної контори, у якій він просить не видавати свідоцтво на спадщину у зв`язку із тим, що між позивачем та ним існує спір. Враховуючи вищенаведене позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а саме визнати за позивачем право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, складеним [PERSON] , який помер [INFO] . Також визнати за позивачем право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, складеним [PERSON] , яка померла [INFO] Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved