Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 16.02.2015 року ПАТ «Банк «Юнісон» та [PERSON] уклали кредитний договір № SA-000222 від 16 лютого 2015 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у національній валюті у розмірі 5 900,00 грн, а відповідач зобов'язалась сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку шляхом здійснення фіксованих платежів кожного місяця. Надання позивачем кредиту підтверджується меморіальним ордером. Позивач зазначає, що Банк належним чином виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит, натомість відповідач умови договору не виконує, має заборгованість перед Банком у сумі 20 826,50 грн., яка складається: -5 437,22 грн - прострочена заборгованість за кредитом; -1 609,43 грн - прострочена заборгованість за процентами; -5 806,01 грн - прострочена заборгованість за комісіями; -3 569,36 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; -691,96 грн - пеня за прострочення сплати процентів; -2 612,52 грн - пеня за прострочення сплати комісії; -1 100,00 грн - штраф. Зважаючи на вказане вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 20 826,50 грн, а також судовий збір - 1 762,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, направленим листом просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав. Відповідач до суду не з'явилась, направила відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі, у зв'язку із пропуском строків позовної давності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 16.02.2015 року ПАТ «Банк «Юнісон» та [PERSON] уклали кредитний договір № SA-000222 від 16 лютого 2015 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у національній валюті у розмірі 5 900,00 грн, а відповідач зобов'язалась сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку шляхом здійснення фіксованих платежів кожного місяця. Надання позивачем кредиту підтверджується меморіальним ордером. Банк належним чином виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит, натомість відповідачка умови договору не виконує, має заборгованість перед Банком у сумі 20 826,50 грн., яка складається: 5 437,22 грн - прострочена заборгованість за кредитом; -1 609,43 грн - прострочена заборгованість за процентами; -5 806,01 грн - прострочена заборгованість за комісіями; -3 569,36 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; -691,96 грн - пеня за прострочення сплати процентів; -2 612,52 грн - пеня за прострочення сплати комісії; -1 100,00 грн - штраф. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З матеріалів справи убачається, що останній платіж погашення заборгованості відповідачем був здійснений у травні 2015 року. Оскільки позивач звернувся до суду в квітні 2018 році, зважаючи на те, що має місце перебіг строку позовної давності сплатою відповідачем поточних платежів, суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений. Зважаючи на те, що позивач свої обов'язки за кредитним договором виконав повністю, а свої договірні зобов'язання відповідач належним чином не виконує, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 437,22 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 1 609,43 грн - прострочена заборгованість за процентами; 5806,01 грн - прострочена заборгованість за комісіями; 1 100,00 грн - штраф, всього: 13 952,66 грн, а також судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Так, як штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, та їх одночасне застосування за одне й те саме порушення тягне за собою подвійну відповідальність, суд вважає, що в частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми пені слід відмовити. На підставі ст.ст.526, 549, 625, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial