Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, яку в подальшому уточнив та просив стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Ірокс» грошові кошти в розмірі 821304,51 грн в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Ірокс» покликається на те, що 02.11.2011 року комісією ПрАт «Ірокс» було проведено інвентаризацію матеріальних цінностей на об`єкті Шевченка, 418 у м.Львові за період з 21.07.2009 року по 05.08.2011 року. В результаті проведеної інвентаризації було встановлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 970426,53 грн з ПДВ. Відповідно до Угоди від 19.05.2009 року про матеріальну відповідальність та посадової інструкції начальника управління капітального будівництва матеріально-відповідальною особою за товарно-матеріальні цінності на об`єкті будівництва по вул.Шевченка, 418 у м.Львові у період, за який проводилася інвентаризація був начальник відділу капітального будівництва [PERSON] , який робив замовлення матеріальних цінностей на підприємствах для ПрАТ «Ірокс». Водії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримували матеріальні цінності на підприємствах. Проте, позивач вважає, що останні не в усіх випадках доставляли їх на будівництво. Згідно з накладними, позивач стверджує, що відповідачами отримано на підприємствах, однак не завезено до ПрАТ «Ірокс» матеріальних цінностей на загальну суму 821304,51 грн. Позивач також покликається на те, що в ході проведення аудиторської перевірки встановлено, що первинні документи підтверджують факти видачі і приймання товаро-матеріальних цінностей на складі постачальника, проте, документи, які підтверджують транспортування і доставку товаро-матеріальних цінностей на склад відсутні, їх оприбуткування обґрунтовано не повністю та здійснено з порушенням встановленого порядку. У зв`язку із чим змушені звернутися до суду. У судове засідання учасники не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що уточнені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечуює. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про отримання поштових відправлень, відзиву чи заперечень на позовну заяву не надходило. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із наступним. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до наказу №84 від 30.05.2011 року комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було проведено інвентаризацію будівельних матеріалів задіяних на об`єкті по вул.Шевченка, 418 у м.Львові . Згідно з Актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей на об`єкті ЗАТ «Ірокс» по вул.Шевченка, 418 у м.Львові від 01.08.2011 року встановлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 970426,53 грн з ПДВ. Встановлено, що згідно з накладними: №1393 від 15.12.2009 р. ДПМОУ «ЛЗЗК»; №1 від 11.03.2010 р. ТзОВ «Трамбетон Україна»; №201 від 24.03.2010 р. ДП МОУ «ЛЗЗК»; №150 від 12.03.2010 р. ДПМОУ «ЛЗЗК»; №124 від 10.03.2010 р. ДП МОУ «ЛЗЗК»; №175 від 18.03.2010 р. ДП МОУ «ЛЗЗК»; №340 від 27.04.2010 р. ДП МОУ «ЛЗЗК»; №298 від 19.04.2010 р. ДП МОУ «ЛЗЗК»; №342 від 27.04.2010 р. ДП МОУ «ЛЗЗК»; №459 від 17.05.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №379 від 03.05.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; № 431 від 07.05.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №498 від 20.05.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №769 від 15.07.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №905 від 06.08:2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №931 від 11.08.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №1136 від 24.09.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №1428 від 19.11.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №1583 від 22.12.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №1591 від 24.12.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №1533 від 09.12.2010 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №46 від 28.01.2011 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №35 від 26.01.2011 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №93 від 14.02.2011 р. ДП МОУ « ЛЗЗК»; №221 від 21.03.2011 р. ДП МОУ »ЛЗЗК»; №313 віді2.04.2011 р. ДП МОУ «ЛЗЗК»; №443 від23.05.2011 р. ДП МОУ «ЛЗЗК»; №ЛФ 0001818 від 07.05.2010 р. ЛРФ ВАТ «УМГК»; № ЛФ 0001770 від 06.05.2010 р. ЛРФ ВАТ «УМГК»; № ЛФ 0335 від 30.08.2010 р. ТзОВ «ТЕХМЕТАЛ»; № ЛФ 0467 від 19.10.2010 р. ТзОВ «ТЕХМЕТАЛ»; №ЛФ 0535 від 20.10.2010 р. ТзОВ «ТЕХМЕТАЛ»; №ЛФ 0006936 від 05Л 1.2010р. ЛРФ ВАТ «УМГК»; №ЛФ 0007528 від 26Л 1.2010р. ЛРФ ВАТ «УМГК»; № 99 від 17.02.2011р. ТзОВ «ТЕХМЕТАЛ»; №106 від 22.02.2011р. ТзОВ «ТЕХМЕТАЛ»; №127 від 16.03.2011р. ТзОВ «ТЕХМЕТАЛ»; №158 від 16.03.2011р. ТзОВ «ТЕХМЕТАЛ»; №191 від 24.03.2011р. ТзОВ «ТЕХМЕТАЛ»; №303 від 14.04.2011р. ТзОВ «ТЕХМЕТАЛ»; № 05515 від 30.05.2011р. ТзОВ Торговий дім «Вікант»; №1 від 29.01.2010 р. ВАТ Миколаївське АТП 24665; № 7 від 11.03.2010 р. ВАТ Миколаївське АТП 24665; №9 від 11.04.2010 р. ВАТ Миколаївське АТП 24665; №129 від 13.05.2011 р. ТзОВ «Галнафто-Інвест»; № 30 від 28.01.2011 р. ВАТ Миколаївське АТП 24665; №22 від 28.04.2011 р. ВАТ Миколаївське АТП 246654; № 684 від 23.12.2009 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 527 від 05.10.2010 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 571 від 20.10.2010 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 533 від 06.10.2010 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 647 від 25.11.2010 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 98 від 28.03.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 6 від 18.01.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 45 від 17.02.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 69 від 08.03.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 99 від 29.03.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; №110 від 08.04.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 124 від 19.04.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 138 від 29.04.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 109 від 06.04.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 07/05 від 07.05.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 214 від 23.05.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 181 від 12.05.2011р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; № 165 від 06.05.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; №144 від 04.05.2011 р. ЗАТ «Воютицький цегельний завод»; Pнк/LV - 0004276 від 12.05.2010 р. TOB «Епіцентр»; Pнк/LV - 0004062 від 06.05.2010 р. TOB «Епіцентр»; Pнк/LV - 0007711 від 26.07.2010 р. TOB «Епіцентр»; Pнк/LV - 0003600 від 18.03.2010 р. TOB «Епіцентр»; Pнк/LV - 0003094 від 11.03.2010 р. TOB «Епіцентр»; Pнк/LV - 0003721 від 21.03.2010 р. TOB «Епіцентр» виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 821304,51 грн. Відповідно до ст.135-3 Кодексу законів про працю України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Так, позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Угодою від 19.05.2009 року про матеріальну відповідальність та Посадовою інструкцією начальника управління капітального будівництва матеріально-відповідальною особою за товарно-матеріальні цінності на об`єкті будівництва по вул.Шевченка, 418 у м.Львові у період, за який проводилася інвентаризація, був начальник відділу капітального будівництва [PERSON] , який робив замовлення матеріальних цінностей на підприємствах для ПрАТ «Ірокс». За змістом ст.3 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Статтею 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Водії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримували матеріальні цінності на підприємствах. Проте, позивач вважає, що останні не в усіх випадках доставляли їх на будівництво. Покликання ПАТ «Ірокс» проте, що саме [PERSON] як начальник відділу капітального будівництва, а також водії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повинні нести матеріальну відповідальність за встановлену недостачу є голослівними у зв`язку із наступним. Відповідно до вимог ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. ТзОВ «Ярус. Аудиторські послуги» проведено перевірку щодо правильності організації і повноти структури документообігу виробничих запасів ЗАТ «Ірокс» та їх бухгалтерського обліку. Так, було складено Звіт про фактичні результати стосовно повноти та правильності документального оформлення надходження і оприбуткування виробничих запасів ПАТ «Ірокс» за період з 01.12.2009 року по 31.05.2011 року. Відповідно до вказаного Звіту, первинні бухгалтерські документи, наявні в ПАТ «Ірокс», якими забезпечувалося документування надходження виробничих запасів (прибуткові накладні і подорожні листи вантажних автомобілів), підтверджують факти видачі і приймання товарно-матеріальних цінностей на складі постачальника та відправлення товарно-матеріальних цінностей зі складів постачальників. Первинні документи, які підтверджують транспортування і доставку товарно-матеріальних цінностей на склад ПАТ «Ірокс» по вищевказаних накладних вПАТ «Ірокс» відсутні. Крім того, зі Звіту вбачається, що обов`язкові реквізити та інші дані, наявні в наданих ПАТ «Ірокс» первинних документах, не дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій при оприбуткуванні товарно-матеріальних цінностей на складі ПАТ «Ірокс», зокрема на будівельному майданчику за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 418. Відтак, оприбуткування товарно-матеріальних цінностей обґрунтовано не повністю та здійснення з порушенням встановленого порядку документального оформлення первинних документів та господарських операцій. Крім того, судом неодноразово призначалися по справі експертизи за клопотаннями представників ПАТ «Ірокс». Жодна з ухвал виконана не була, оскільки клопотання експерта про надання додаткових документів позивачем не виконувалися, вартість експертизи не оплачувалася. Відтак, встановити належність підписів відповідачів на накладних не видалося за можливе. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Крім того, відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 (з наступними змінами і доповненнями) Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками суд при розгляді справ даної категорії у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Більше того, ПАТ «Ірокс» не надано в розпорядження суду документів, які б підтверджували факт перебування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в трудових відносинах із ПАТ «Ірокс». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів того факту, що нестача товарно-матеріальних цінностей настала в результаті винних дій відповідачі. За таких обставин судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку нестачі товарно-матеріальних цінностей з діями відповідачів. Оскільки судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку нестачі товарно-матеріальних цінностей з діями відповідачів, то судом не досліджувалося правомірність нарахування позивачем такої матеріальної шкоди в сумі 821304,51 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то судовий збір позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed