Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, покликаючись на припинення сімейних стосунків. Зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя. Вважає, що подальше спільне життя, збереження шлюбу і примирення неможливі, суперечить його інтересам. Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 03 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання призначене на 01 грудня 2020 року не з`явився, скористався правом відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України. Позивач подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить такі задовольнити. Відповідачка подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України). Сторони зареєстрували шлюб 15 серпня 2003 року у відділі РАГС Залізничного РУЮ м. Львова, про що зроблено актовий запис № 243, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 серпня 2003 року, в якому мають дитину [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, вони тривалий час не підтримують подружні відносини, відсутнє будь-яке порозуміння та повага. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позову, а також те, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам сторін, сім`я розпалась остаточно та шлюб існує формально, а тому вважає необхідним шлюб розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 840, 80 гривень. Враховуючи вищенаведене, а також і те, що розгляд даної справи по суті не здійснювався, суд приходить до переконання, що позивачу [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 420, 40 гривень. Також, в порядку ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення 420, 40 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved