Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та приватного підприємством Транс-Авто-Д про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованності, вказуючи, що 10.04.2008 року між ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надра та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії, згідно якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 150000 грн., строком до 09.04.2013 року. 10.06.2013 року укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень до договору кредитної лінії від 10.04.2008 року, згідно з яким строк виконання зобов'язання збільшено до 09.08.2018 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань перед Банком за кредитним договором від 10.04.2008 року між Банком та Приватним підприємством Транс-Авто-Д було укладено договір застави від 10.04.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1983, який посвідчений приватним нотаріусом, та передано в іпотеку Банку напівпричіп платформа NOOTEBOOM EURO, 1994 року випуску, шасі №R020202, реєстраційний № [NUMBER]. Станом на 19.04.2016 року існує прострочена заборгованність по договору кредиту в сумі 110068,92 грн., тому просять в рахунок погашення заборгованності за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави напівпричіп платформу NOOTEBOOM EURO, 1994 року випуску, шасі №R020202, реєстраційний № [NUMBER], який належить на праві власності ПП Транс-Авто-Д та стягнути з [PERSON] 110068,92 грн. заборгованності за кредитним договором. Ухвалою суду від 15.03.2017 року закрито провадження в справі в частині вимог ПАТ КБ Надра до ПП Транс-Авто-Д про звернення стягнення на предмет застави. У судове засідання представник позивача не з'явився, вказавши в позовній заяві про підтримання позову, слухання справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.5). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився в черговий раз, повідомлений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи (а.с.72,81), подавши перший раз заяву про відкладення розгляду справи для пошуку адвоката, а про причини повторної неявки суд не повідомив, що є підставою для заочного розгляду справи, а враховуючи позицію представника позивача, розгляд справи проводиться в порядку заочного провадження. Неявка сторін у судове засідання є підставою для розгляду справи у їх відсутності на підставі наявних у справі матеріалів, а згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так [PERSON] згідно договору кредитної лінії №08/МК/2008-980 від 10.04.2008 року, додаткової угоди від 10.06.2008 року, отримав від позивача кредит в загальній сумі 150000 грн. із сплатою 19,9 % річних за користування кредитом із строком виконання зобов'язання по поверненню коштів до 09.08.2018 року, однак систематично не сплачував кошти по кредиту і відсотків по ньому, чим порушив умови договору та додаткової угоди, остання проплата здійснена 12.01.2015 року, внаслідок чого виник борг по тілу кредиту в сумі 77227,69 грн., відсотках в сумі 19806,25 грн. В зв'язку з невиконанням відповідачем договору та додаткової угоди, позивачем згідно п.п.8.1, 8.2 кредитного договору за порушення строку сплати платежу по погашенню кредиту нараховано пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за яким нараховується пеня, розмір якої становить 11014,62 грн. Крім того, відповідно до п.8.3 договору за порушення строків сплати відсотків та повернення кредиту відповідачу нараховано штраф в розмірі 5 % від суми заборгованності по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, визначених на дату прострочення, розмір якого становить 2020,36 грн. Розмір нарахованої заборгованності підтверджується доданим розрахунком заборгованності (а.с.6-7). Згідно ст.ст. 525, 526, 530, 611, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором; боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання; договір є обов'язковим для виконання сторонами; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В той же час, що стосується стягнення пені в сумі 11014,62 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами надання кредиту, а саме пунктами 8.1, 8.2, 8.3 передбачено застосування пені та штрафу як виду цивільно-правової відповідальності (неустойки) за порушення строку сплати платежу по погашенню кредиту, відсоткам. Верховний Суд України висловив Правову позицію у справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року, вказавши, що згідно статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладене та те, що відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, позов підлягає задоволенню, однак частково, відмовивши в частині стягнення 11014,62 грн. пені за порушення строку сплати платежу по погашенню кредиту, а сума до стягнення за виключенням цієї суми становить 99054,30 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, повний розмір яких становив 110068,92 грн., відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 99054,30 грн., що буде становити 90 %, тобто 1487,70 грн. від сплаченої суми судових витрат 1651,03 грн.

Outcome: partial