Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 3\~536 гривень. Позов мотивує тим, що на підставі заяви відповідача від 1 грудня 2015 року Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради їй було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 1 грудня 2015 року до 29 травня 2016 року. Під час проведення Державною фінансовою інспекцією у Львівській області ревізії використання Личаківським відділом соціального захисту коштів, виділених зі державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 1 січня 2014 року до 30 червня 2016 року зясовано, що [PERSON] не були повідомлені обставини, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме про її повернення до покинутого місця проживання. Зокрема, [PERSON] перетнула лінію розмежування та перебувала на непідконтрольні окупованій території України понад 60 календарних днів в період з 30 січня 2016 року до 26 червня 2016 року (148 днів). Враховуючи вищезазначене, позивачем було прийнято рішення про скасування дії довідки від 30 листопада 2015 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої [PERSON] та 16 вересня 2016 року комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради вирішила припинити грошову допомогу. Грошова допомоги в період з 1 лютого 2016 року до 29 травня 2016 року виплачена неправомірно по вині відповідача, яка вчасно не повідомила інформацію про те, що вона повернувся до покинутого місця постійного проживання, що вплинуло на її право на виплату грошової допомоги. Це призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 3\~536 гривень, що підлягають стягнення з відповідача. Добровільно кошти остання не повернула, що порушує права позивача, у звязку із чим змушений звернутись із позовом до суду. Ухвалою суду від 8 серпня 2018 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 9 січня 2018 року, позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому, просив його задовольнити. Відповідач в судові засідання 10 жовтня 2018 року та 16 листопада 2018 року не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст.\~223,\~ ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача у справі та ухвалити заочне рішення, відносно чого представник позивача не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. \~ Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача [PERSON] від 1 грудня 2015 року, Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради їй було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 1 грудня 2015 року до 29 травня 2016 року. Як вбачається із довідки від 30 листопада 2015 року № [NUMBER], відповідач перемістилась з тимчасово окупованої території: 83120, м. Донецьк, вул. Пінтера, 28/32. З матеріалів позову вбачається, що за вказаний період відповідачу було виплачено 3\~536 гривень, що підтверджується копією довідки про виплачену допомогу (а.с.12). Відповідно до п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Згідно з п. 12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. У відповідності до положень ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб», підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. У відповідності до абз. 3 ч. 1 вказаної статті,\~у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. Як вбачається із позовної заяви, позивачем у звязку із проведенням ревізії було зясовано, що [PERSON] не були повідомлені обставини, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме про її повернення до покинутого місця проживання, у звязку із чим комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради вирішила припинити грошову допомогу. З долучених позивачем до матеріалів справи листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 13 травня 2017 року № 0.64-15365/0/15-17 вбачається, що відповідач перетнула лінію розмежування у пункті пропуску «Бугас» і перебувала на непідконтрольній окупованій території понад 60 календарних днів в період з 30 січня 2016 року до 26 червня 2016 року. Позивач тричі звертався до відповідача з повідомленнями про перерахунок повернення надміру виплачених коштів від 23 вересня 2016 року, 28 жовтня 2016 року, 21 лютого 2017 року, однак належна до повернення сума коштів добровільно сплачена відповідачем не була. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач не повідомила позивача, що повернулася до покинутого місця постійного проживання, що в свою чергу призвело до надмірної виплати бюджетних коштів в сумі 3\~536 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1762 гривень судового збору.

Outcome: approved