Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 50008737 від 24.04.2012 у розмірі 487322,03 гривні, що становить; дострокове повернення невиплаченої суми кредиту у еквіваленті 9060,60 доларів США, що станом на 28 вересня 2018 становить 256052,55 гривень; штраф за порушення терміну дострокового повернення невиплаченої суми Кредиту - 22 988,01 гривень; проценти нараховані на невиплачену суму кредиту з травня 2015 року по вересень 2018 року в еквіваленті 3296,17 доларів США, що станом на дату звернення становить 92 820,14 гривень; штраф та пеня: 1 429,86 гривень; заборгованість за платежами до Вимоги у розмірі 27 547,90 гривень, з яких 16 262,10 гривень, 1630,66 гривень - пеня, 1667,48 - 3% річних, 7 987,66 - інфляційні втрати; заборгованість зі сплати Додаткового кредиту та процентів 64 128,21 гривень; пеня на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту 6 031,08 гривень; інфляційні втрати на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту 3 499,51 грн.; 3% річних на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту 12 824,77 гривень та судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №50008737 від 24.04.2013, згідно з яким Компанія надала Позичальнику кредит у розмірі 114 490,06 гривень, що на дату укладення договору становило еквівалент 14 110,00 доларів США та додатковий кредит на суму 35158,15 гривень,що становило еквівалент 4 136,00 доларів США. Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна куб. см., рік випуску- 2013. Строк кредитування - 60 місяців. 19 травня 2015 року у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору та допущення виникнення заборгованості більше ніж за 1 місяць на адресу Позичальника Позивачем було направлено Вимогу про дострокове повернення невиплаченої суми кредиту та погашення заборгованості, згідно з вимогою сума заборгованості станом на 19 травня 2015 року становила 229953,32 гривень та складалася з дострокове повернення невиплаченої суми Кредиту у еквіваленті 9 060,60 доларів США, що станом на дату вимоги становило 196 388,51 грн.; несплачені чергові платежі - (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 29365,89 гривень; штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору - 4 207,92 гривень. Після пред`явлення Вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» продовжувалось надання Відповідачеві Додаткового кредиту з метою сплати суми страхових платежів, У зв`язку з цим виставлялися рахунки щодо сплати платежів та процентів за Додатковим кредитів у травня 2015 року по квітень 2018 року (закінчення строку кредитування). Однак дані зобовязання Відповідачем не було виконані. Невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором №50008737 від ІЗ року є підставою для звернення Позивача з стягнення заборгованості та збитків (на підставі ст. 8.5 Договору) у розмірі 487 322,03 гривень. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. У відзиві він зазначає, що кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. В зв`язку з припиненням дії кредитного договору у позивача відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредитного договору. Також відповідач вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційні витрати за умови припинення дії договору, є лише право стягувати 3% річних.. Також відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки вимога про дострокове повернення направлена відповідачу 19.05.2015, а позов пред`явлено у жовтні 2018 року. Представником позивача було надано суду додаткові пояснення щодо строку позовної давності, в якій він посилається на те, що після направлення вимоги про дострокове повернення невиплаченої суми кредиту від 19.05.2015, позивач 07.07.2015 звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, на підставі цій заяви було видано Виконавчий напис № 947 від 07.07.2015 про звернення стягнення на предмет застави шляхом його реалізації на публічних торгах. В подальшому даний Виконавчий напис оскаржувався відповідачем і остаточне Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 залишено в силі рішення Мелітополсьького міськрайонного суду від 13.06.2016, яким визнано Виконавчий напис № 947 від 07.07.2015 таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги і надав пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві. Представник відповідача адвокат Сивова Я.В. позов не визнала, в судовому засіданні підтримала викладене у відзиві на позовну заяву і наполягала на застосуванні строку позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №50008737 від 24.04.2013 року, згідно з яким Компанія надала Позичальнику кредит у розмірі 114 490,06 гривень, що на дату укладення договору становило еквівалент 14 110,00 доларів США та додатковий кредит на суму 35158,15 гривень,що становило еквівалент 4 136,00 доларів США. Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна куб. см., рік випуску- 2013. Строк кредитування - 60 місяців. Умови Кредитного договору №50008737 від 24.04.2013 року викладені у додатку до Кредитного договору № 50008737 від 24.04.2013 року «Загальні умови кредитування» Відповідно до пункту 1.2 Договору Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Компанії Кредит та Додатковий Кредит у повному обсязі, а також ти проценти за використання Кредиту та Додаткового кредиту, а також інші платежі відповіднодо умов Кредитного договору. Пунктом 1.4.2 Договору передбачено, що до 10 числа кожного місяця Компанія надсилає гтьнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіку погашення Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту. Компанія зо надсилати рахунки за поштовою адресою Позичальника, а також електронною поштою, а зтьник зобов`язується забезпечити отримання рахунків та їх своєчасну сплату. Відповідно до пункту 5.1. Договору Позичальник зобов`язується використовувати Кредит та Додатковий Кредит відповідно до цільового призначення, визначеного Кредитним договором, забезпечити повернення Кредиту та Додаткового кредиту та сплату плати за користування Кредитом та Додатковим Кредитом у повному обсязі та на умовах Кредитного договору. Пунктом 1.6. Договору передбачено, що виконання зобов`язання Позичальника за Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави, а також усім Позичальника, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України. Згідно з пунктом 2.1. Договору за використання Кредиту у межах встановленого терміну кредитування Позичальник сплачує Компанії проценти за процентною ставкою (фіксованою або змінною), визначеною у Кредитному договорі. 23 квітня 2013 року на забезпечення виконання зобов`язань за Договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Договір застави №50008737 від 26.04.2013року, згідно з яким у заставу передано автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № [NUMBER] , об`єм і 598 куб. см., рік випуску- 2013, державний номер [NUMBER] . Відповідно до пункту 8.1. Договору у разі порушення сплати Позичальником терміну сплати будь-якого платежу з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення Кредиту, Позичальник сплачує Компанії пеню у розмірі 10%(десяти відсотків) річних від заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування Кредитом та/або Додатковим кредитом. Згідно з пунктом 3.2.1. Договору дострокове повернення на вимогу Компанії відбувається у разі порушення Позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення Кредиту та/або сплати плати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць. 19 травня 2015 року у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору та допущення виникнення заборгованості більше ніж за 1 місяць на адресу Позичальника Позивачем було направлено Вимогу про дострокове повернення невиплаченої суми кредиту та погашення заборгованості, згідно з вимогою сума заборгованості станом на 19 травня 2015 року становила 229953,32 гривень та складалася з: достороке повернення невиплаченої суми Кредиту у еквіваленті 9 060,60 доларів США, що станом на дату вимоги становило 196 388,51 грн.; несплачені чергові платежі - (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 29365,89 гривень; штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору - 4 207,92 гривень. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання заданим договором. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про повернення невиплаченої суми Кредиту у еквіваленті 9060,60 доларів США, що станом на 28 вересня 2018 становить 256052,55 гривень підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості зі сплати Додаткового кредиту та процентів у сумі 64128,21 гривень задоволенню не підлягають, оскільки між сторонами у справі було укладено Кредитний договір № 50008737 від 24.04.2013, основними умовами якого було надання Позичальнику суми кредиту та суми Додаткового кредиту. Додаток до Кредитного договору № 50008737 від 24.04.2013 містить також умови надання та повернення наданих Позичальнику суми кредиту та Додаткового кредиту, а додаток до Кредитного договору Графік погашення кредиту від 24.04.2013 не містить розмежування між сумами кредиту та Додаткового кредиту. Таким чином, суд дійшов до висновку, що Графік погашення кредиту не розмежовує суми кредитних зобов`язань. У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору та допущення виникнення заборгованості більше ніж за 1 місяць на адресу Позичальника Позивачем було направлено 19 травня 2015 року Вимогу про дострокове повернення невиплаченої суми кредиту та погашення заборгованості. Таким чином, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. Статтєю 611 ЦК України передбачено, що після того, як позивач направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він фактично змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами до 2018 року, був правомірно змінений ним на повернення всією сумою в термін 30 днів з моменту отримання вимоги. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Саме таку правову позицію висловив ВС/КЦС у постанові від 14.02.2018 у справі справа № 564/2199/15-ц та Верховний Суд України у постановах від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15), які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу за порушення терміну дострокового повернення невиплаченої суми Кредиту у розмірі 22988,01 гривня не підлягають задоволенню, так як були нараховані після дострокового припинення дії Кредитного договору. Аналогічного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, які нараховано на невиплачену суму кредиту з травня 2015 року по вересень 2018 року в еквіваленті 3296,17 доларів США, що станом на дату звернення становить 92 820,14 гривень, оскільки у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів передбачених кредитним договором, а його права підлягають захисту відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України, а саме, кредитор отримує право нараховувати 3 % річних від простроченої суми кредиту та інфляційні втрати. Такий висновок щодо неможливості нарахування процентів передбачених кредитним договором був підтриманий Великою Палатою у своїх Постановах від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що право позивача нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) З огляду на це суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення штрафу та пені у сумі 1429,86 гривень та пені на прострочені платежі зі сплати Додаткового кредиту у сумі 6031,08 гривень. Враховуючи, що кредитний договір був виражений в доларах США, то суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних виплат. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за платежами до Вимоги у розмірі 27547,90 гривень суд задовольняє частково. Так, задоволенню не підлягає сума заборгованості у розмірі 16262,10 гривень, оскільки судом задоволено позовні вимоги про стягнення невиплаченої суми кредиту, яка вміщує і вказану суму. Позовні вимоги про стягнення пені у сумі 1630,66 гривень, 3% річних у сумі 1667,48 гривень, інфляційні витрати у сумі 7987,66 гривень підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання грошових зобов`язань, то суд вважає, що дана позовна вимога є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Суд погоджується з розрахунками відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання, який був наданий позивачем. На думку суду, є необґрунтованим посилання представника відповідача про те, що позивачем був пропущений строк звернення з позовом про стягнення неповерненої суми кредиту, оскільки позивач звернувся до суду в межах трьохрічного строку після ухвалення остаточного рішення Великою Палатою Верховного Суду від 16.05.2018. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Outcome: partial