Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із уточненим позовом, посилаючись на те, що 18.07.2008 року між ТОВ «Просто Фінанс» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 61 100 грн. під 13,99% річних з кінцевим терміном повернення 10.07.2013 року. Проте, взятих на себе зобовязань [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим, станом на 10.04.2016 року, має заборгованість за кредитним договором у розмірі 76 677,93 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині заборгованості у сумі 22\~710 грн.(за останні 15 місяців), в іншій частині позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов\~наступного висновку. Встановлено, що відповідно до договору №02013331725 від 18.07.2008 року відповідач [PERSON] отримав від ТОВ «ПростоФінанс» кредит у розмірі 61 100 грн. під 13,99% річних з кінцевим терміном повернення 10.07.2013 року. 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі якого позивач набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Проте, взятих на себе зобовязань щодо своєчасного повернення сум кредиту відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 10.04.2016 року з процентною ставкою 13,99 % має заборгованість за договором у розмірі 76 677,93 грн., що складається з 39 972,52 грн. заборгованості за кредитом, 28 033,34 грн. відсотків, 5040,75 грн. комісії та 3631,32 грн. штрафу. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.\~\~Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідачем порушені умови договору та наведені норми матеріального права, вимоги банку про стягнення заборгованості у вказаному розмірі є обґрунтованими. Вирішуючи позов в частині стягнення комісії та штрафу за кредитом, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, стягнення штрафу у фіксованому розмірі та процентної складової, від суми заборгованості по кредиту з урахуванням комісії, діючим законодавством не передбачена. Щодо застосування строків позовної давності до основної суми за період з 18.07.2008 року по 06.09.2010 року, суд вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 06.09.2013 р., а строк дії договору закінчується 10.07.2013 року, отже позивачем не пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості.

Outcome: partial