Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та [PERSON] встановились фактичні відносини з приводу надання послуг згідно рішення Дніпропетровської міської ради №526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Споживач зобовязаний оплатити послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: м.Дніпро, пр. Миру, буд. 18. кв. 543, де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], на імя якої відкрито особовий рахунок № 963125000543, станом на 28.02.2018 складає 15206,33 грн., з яких: сума основного боргу 8244,96 грн.; інфляційне збільшення суми боргу 5803,29 грн.; розмір 3 % річних 1158,08 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також стягнути судові витрати у сумі 1762,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавала, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та [PERSON] встановились фактичні відносини з приводу надання послуг згідно рішення Дніпропетровської міської ради №526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Згідно з Постановою Верховного суду України від 30.10.2013 року у справі №6-659цс13 та Постанови Верховного суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15 - споживач зобовязаний оплатити послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: м.Дніпро, пр. Миру, буд. 18. кв. 543, де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], на імя якої відкрито особовий рахунок № 963125000543, станом на 28.02.2018 складає 15206,33 грн., з яких: сума основного боргу 8244,96 грн.; інфляційне збільшення суми боргу 5803,29 грн.; розмір 3 % річних 1158,08 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також стягнути судові витрати у сумі 1762,00 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~предметом регулювання цього\~Закону\~є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п. 2\~ст. 5 вищезазначеного Закону\~комунальні послуги\~це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 5\~частини 2\~статті\~7\~Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що \~споживачі зобовязані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1\~ст.\~9\~ Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду, витне водопостачання та водовідведення» визначено, що споживачі питної води зобов'язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 526 ЦК України\~ визначено, що зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог\~за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних, суд зазначає наступне. Згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобовязання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачки трьох відсотків річних та інфляційних обґрунтована й підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне заявлений позов у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційний також задовольнити. У порядку\~статті 141 ЦПК\~з відповідачки на користь позивача солідарно підлягає стягненню компенсація понесених судових витрат загальною сумою 1 762,00 грн.\~

Outcome: approved