Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся з даним позовом до суду, де з подальшими уточненнями позовних вимог просить суд зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,00318 га, що розташована по [ADDRESS] , яка належить позивачу [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №051706, шляхом перенесення за власний рахунок частини огорожі довжиною 20.00 м., що складає 50% від загальної довжини огорожі, від поворотної точки «Г» в напрямку точки «А», які позначені на Плані меж земельної ділянки державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №051706, - на територію земельної ділянки по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності та стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок та 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок витрат у зв`язку із залученням спеціаліста для проведення відновлення межових знаків. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки по [ADDRESS] , кадастровий №4620310100:09:001:0045. Дана ділянка згідно даних земельного кадастру та правовстановлюючих документів має ширину зі сторони [ADDRESS] , [ADDRESS] та з протилежної сторони також [ADDRESS] , 00 м. Актом обстеження приватних земельних ділянок по [ADDRESS] від 23.11.2018 року було встановлено, що земельна ділянка позивача фактично становить 19,30 м. із сторони [ADDRESS] , 80 [ADDRESS] . з протилежної сторони, та на ній встановлена огорожа з бетонних стовпців власником сусідньої земельної ділянки, який є відповідачем по справі. Добровільної згоди з відповідачем не досягнуто, а тому просить задовольнити позов. 19.06.2019 року відкрито провадження у справі. 15.07.2019 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Секретар О.Л. подано відзив на позовну заяву. Який мотивовано тим, що позивачем не надано жодних доказів про невідповідність фактичних розмірів земельної ділянки позивача розмірам, встановленим рішенням Бродівської міської ради від 24.03.2006 року № 590 та державному акту про право власності на землю, саме з вини [PERSON] та становлення нею огорожі з бетонних стовпців. [PERSON] не надано доказів порушення його прав саме [PERSON] , у зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 25.10.2019 винесено ухвалу про заміну відповідача та залучення третьої особи. Замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного - [PERSON] . Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] . 06.11.2019 подано письмове пояснення третьої особи щодо позову. В якому зазначила, що у заяві про зміну предмета та підстав позовних вимог позивач зазначає, що саме [PERSON] захопила частину його земельної ділянки, при подачі позову він добросовісно помилився вважаючи, що [PERSON] захопила частину його земельної ділянки, оскільки після встановлення [PERSON] у 2018 році огорожі його земельна ділянка зменшилася. Крім цього, в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 07.10.2019 року відображено встановлену огорожу [PERSON] , з чого слідує, що саме [PERSON] відбулося захоплення частини земельної ділянки позивача, результатом чого стало зміщення межових знаків суміжних сусідів. Тобто, позивач користується земельною ділянкою [PERSON] з причин, що не залежали від його волі. Тому враховуючи дані факти проти задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] - не заперечує, оскільки звільнення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,00318 га, яка належить позивачу, шляхом перенесення огорожі, також сприятиме відновленню порушених прав [PERSON] , як власника земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30.08.2011 року. 06.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Лейковський А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові та заявах про уточнення до позовних вимог, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] \~в судовому\~засіданні позов\~ визнала\~частково.\~Пояснила,\~що саме [PERSON] був ініціатором встановлення бетонної огорожі між їхніми земельними ділянками. Він особисто разом із своїм батьком вимірював, де саме має проходити огорожа та облаштовував паркан. Позивач вимірював межі земельних ділянок, вона покладалася на те, що він правильно виміряв межі, тому не вчиняла жодних дій, щоб пересвідчитись чи правильно буде встановлено паркан. Підтвердила, що 50% витрат на облаштування даної огорожі понесла саме вона як коштами, так і будівельними матеріалами. Визнає, що парканом частково зайнята земельна ділянка позивача, але вважає, що саме його дії привели до порушень, які він просить усунути в судовому порядку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] та її представник - адвокат Секретар О.Л. в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення позову [PERSON] . Пояснили, що спір з приводу меж земельних ділянок розпочався восени 2018 року, коли [PERSON] хотіла встановити паркан на розмежування земельних ділянок із сусідом [PERSON] . Тоді з`ясувалося, що в [PERSON] менша площа земельної ділянки від тієї, що є закріплена у Державному акті на право власності на земельну ділянку [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідків, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Згідно з вимогами\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №051706 від 25.05.2006року [PERSON] є власником земельної ділянки за адресом [ADDRESS] , кадастровий №4620310100:09:001:0045. Розмір земельної ділянки становить 0,0800 га (а.с.5). Згідно даних земельного кадастру та правовстановлюючих документів дана земельна ділянка має ширину із сторони [ADDRESS] та з протилежної сторони також 20.00 м. Сусідами даної земельної ділянки згідно плану земельної ділянки з однієї сторони є [PERSON] з іншої [PERSON] (а.с.6). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №597727 відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки за адресом [ADDRESS] , кадастровий №4620310100:09:001:0078. Розмір земельної ділянки становить 0,0800 га (а.с.113). ТзОВ «Ордо Плюс» на замовлення [PERSON] проведено у відповідності відновлення межових знаків на земельній ділянці кадастровий номер 4620310100:09:001:0045 по [ADDRESS] . Згідно акту прийому передачі межових знаків на зберігання від 07.10.2019 встановлено, що [PERSON] встановлено огорожу на відстані 1,59 м від точки «Г», позначеної на плані меж земельної ділянки [PERSON] у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №051706 (а.с.64-65). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків (ст. 152 ЗК України). Згідно вимог п.»г» ч.1 ст.91 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч.1 ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ч.1 ст.107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Частиною 3\~ст. 152 ЗК України\~передбачені способи захисту прав на земельні ділянки, зокрема: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відповідно до\~ст. 212 ЗК України\~самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. З пояснень свідків сторін, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитаних в судовому засіданні встановлено, що огорожу між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] встановлювали за спільною домовленістю, вкладаючи кошти та несли спільно інші матеріальні витрати. Цей факт в судовому засіданні відповідач [PERSON] також не заперечувала. Твердження відповідача [PERSON] про те, що сам позивач винен у неправильності вимірів, що призвело до встановлення огорожі з порушенням меж земельних ділянок, внаслідок чого частина земельної ділянки перейшла у користування [PERSON] , а тому позивач самостійно має привести земельні ділянки до попереднього стану не заслуговують на увагу. [PERSON] як власник земельної ділянки при облаштуванні огорожі між суміжними ділянками повинна була бути зацікавлена у встановленні меж земельної ділянки відповідно до земельно-кадастрової документації та облаштуванні огорожі, враховуючи розміри земельних ділянок та своїми діями попередити встановлення огорожі з порушенням меж земельних ділянок. Так як в судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач [PERSON] , внаслідок встановлення огорожі частково займає земельну ділянку позивача [PERSON] та те, що сторони спільно несли витрати на облаштування огорожі, однак в добровільному порядку відповідач не бажає звільнити частину земельної ділянки, яка належить [PERSON] шляхом перенесення половини встановленої огорожі, то суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. Що стосується заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, то суд звертає увагу на таке. \~Відповідно до\~ст.256\~ЦК України\~позовна давність\~-\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу. \~Відповідно до\~ст.257\~ЦК України загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до\~ч.ч.3,4\~ст.267\~ЦК України позовна\~давність застосовується\~судом лише\~за заявою\~сторони у\~спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судому засіданні встановлено, що позивачу стало відомо про порушення свого права восени 2018 року, коли постало питання про встановлення огорожі для розмежуванні земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON] . Як пояснила третя особа [PERSON] та свідок [PERSON] тоді ж з`ясувалося, що в [PERSON] менша площа земельних ділянок від тієї, що є закріплена у Державному акті на право власності на земельну ділянку [PERSON] . Зазначене також стверджується актом обстеження приватних земельних ділянок по [ADDRESS] від 23.11.2018 року (а.с.9). За таких обставин суд вважає, що позивач звернувся в суд з позовом в межах позовної давності, тому заява відповідача [PERSON] про застосування позовної давності до задоволення не підлягає. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному розгляді справи, зібравши по справі докази,

Outcome: approved