Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пласт» та [PERSON] 24413,06грн. заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що27 лютого 2012 року між ТзОВ «Агропромшляхбуд» (Виконавець) та ТзОВ «Пласт» (Замовник) було укладено договір про надання послуг №15, за умовами якого ТзОВ «Агропромшляхбуд» (Виконавець) зобов'язався надавати в оренду екскаватор, а ТзОВ «Пласт» (Замовник) зобов'язався оплачувати за оренду екскаватора 250грн. за годину. Згідно актів здачі-приймання виконаних робіт та рахунків до них №22 від 26 червня 2012 року, №33 від 31 липня 2012 року, №42 від 31 серпня 2012 року, ТзОВ «Агропромшляхбуд» надав ТзОВ «Пласт» послуги екскаватора на суму 15750грн. Окрім цього, ТзОВ «Агропромшляхбуд» поставив ТзОВ «Пласт» товар, а саме щебень, на загальну суму 5040грн., що стверджується: накладною №2 від 22 травня 2012 року та рахунком до неї №10 від 22 травня 2012 року; накладною №4 від 29 травня 2012 року та рахунком до неї №15 від 29 травня 2012 року; накладною №6 від 31 липня 2012 року та рахунком до неї №34 від 31 липня 2012 року. Однак, за надані послуги екскаватора та поставлений товар відповідач ТзОВ «Пласт» так і не здійснив оплати, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 20790грн., що стверджується також актом взаємних розрахунків станом на 12 грудня 2013 року підписаним між ТзОВ «Агропромшляхбуд» та ТзОВ «Пласт». З метою забезпечення виконання зобов'язань ТзОВ «Пласт» за договором про надання послуг №15 від 28 лютого 2012 року, між ТзОВ «Агропромшляхбуд» та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався відповідати за виконання ТзОВ «Пласт» свого обов'язку на суму 500грн. (пункт 1.1, 2.1.1 Договору поруки). Згідно пункту 2.1.3 договору поруки, у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Всупереч норм цивільного законодавства та умов договору, відповідачі свої зобов'язання перед ТзОВ «Агропромшляхбуд» щодо оплати наданих послуг та товару після їх отримання належним чином не виконали. З метою мирного врегулювання спору, ТзОВ «Агропромшляхбуд» надсилало ТзОВ «Пласт» претензію з вимогою протягом 7 днів з дня її отримання, але не пізніше як до 25.05.2014р. сплатити існуючу заборгованість в сумі 20790грн., однак така залишилась без реагування. А тому, відповідно до ст.625 ЦК України, вважає, що відповідачі прострочивши грошове зобов'язання, зобов'язані сплати на користь ТзОВ «Агропромшляхбуд» 3% річних від простроченої суми, що становитиме 1200,29грн., а також встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, що становитиме 2422,77грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду письмові заперечення на позов, в яких просить розглядати справу у його відсутності та в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Агропромшляхбуд» щодо стягнення з нього заборгованості в сумі 24413,06грн. - відмовити, виходячи з наступного. За умовами договору поруки укладеного між ним та ТзОВ «Агропромшляхбуд», він поручився за виконання ТзОВ «Пласт» зобов'язань за договором про надання послуг від 27 лютого 2012 року лише в межах суми 500грн. та за умови направлення кредитором йому повідомлення з вимогою виконати зобов'язання боржника. Всупереч наведеному, жодних повідомлень він не отримував. Окрім цього, відповідно до п.2.1 договору про надання послуг від 27 лютого 2012 року - замовник оплачує за оренду екскаватора згідно виставленого рахунку. Останній рахунок за договором виставлено ще 31 серпня 2012 року. Таким чином, оскільки термін виконання зобов'язання настав 31 серпня 2012 року і боржник його не виконав, то кредитор повинен був пред'явити до нього позов протягом одного року від дня укладення договору поруки, тобто в строк до 27 лютого 2013 року. У зв'язку з наведеним, вважає пред'явлені до нього позовні вимоги безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Положенням ст.509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (оренди). Судом встановлено, що 27 лютого 2012 року між сторонами ТзОВ «Агропромшляхбуд» (Виконавець) та ТзОВ «Пласт» (Замовник) укладено договір про надання послуг №15, за умовами якого ТзОВ «Агропромшляхбуд» (Виконавець) зобов'язався надавати в оренду екскаватор, а ТзОВ «Пласт» (Замовник) зобов'язався оплачувати за оренду екскаватора 250грн. за годину. Згідно пунктів 2.1, 2.2 договору ТзОВ «Пласт» зобов'язувався оплачувати ТзОВ «Агропромшляхбуд» за оренду екскаватора згідно виставленого ним рахунку, оплата повинна була проводитись згідно документів за надані послуги. Згідно актів здачі-приймання виконаних робіт та рахунків до них №22 від 26 червня 2012 року, №33 від 31 липня 2012 року, №42 від 31 серпня 2012 року, ТзОВ «Агропромшляхбуд» надав ТзОВ «Пласт» послуги екскаватора на суму 15750грн. Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. Як ж вбачається з тверджень позивача викладених в позовній заяві, між ТзОВ «Агропромшляхбуд» та ТзОВ «Пласт» було також укладено договір поставки товару, а саме щебеню. Згідно представлених суду накладних №2 від 22 травня 2012 року та рахунком до неї №10 від 22 травня 2012 року, №4 від 29 травня 2012 року та рахунком до неї №15 від 29 травня 2012 року, №6 від 31 липня 2012 року та рахунком до неї №34 від 31 липня 2012 року, ТзОВ «Агропромшляхбуд» поставив ТзОВ «Пласт» товар, а саме щебінь, на загальну суму 5040грн. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Так, згідно вимог ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З наданих суду документів вбачається, що відповідач ТзОВ «Пласт» взяті на себе зобов'язання за договорами належним чином не виконав та в повному обсязі не оплатив за надані виконавцем послуги та отриманий товар. Згідно акту взаємних розрахунків ТзОВ «Агропромшляхбуд» та ТзОВ «Пласт» станом на 12 грудня 2013 року, заборгованість ТзОВ «Пласт» за договором про надання послуг №15 від 27 лютого 2012 року, а також за поставку щебеню згідно вищезазначених накладних та відповідних рахунків, становить 20790грн. ТзОВ «Агропромшляхбуд» надсилало ТзОВ «Пласт» претензію з вимогою протягом 7 днів з дня її отримання, але не пізніше як до 25.05.2014р. сплатити існуючу заборгованість в сумі 20790грн., яка отримана ТзОВ «Пласт» 14 травня 2014 року, що стверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення, однак залишилась боржником без реагування. А відтак, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ТзОВ «Пласт» суми боргу в розмірі 20790грн. є підставними та підлягають до задоволення. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно представленого позивачем розрахунку індекс інфляції за час прострочення з становить 2422,77грн., а три проценти річних від простроченої суми за порушення виконання зобов'язань - 1200,29грн. Даний розрахунок відповідачем ТзОВ «Пласт» не заперечено та не спростовано, а відтак такий приймається до уваги. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором про надання послуг від 27 лютого 2012 року, між ТзОВ «Агропромшляхбуд» (Кредитор) та відповідачем [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки від 27 лютого 2012 року. В пунктах 1.1, 2.1.1, 2.1.3 договору поруки передбачено, що поручитель [PERSON] поручається перед кредитором ТзОВ «Агропромшляхбуд» за виконання боржником ТзОВ «Пласт» свого обов'язку за договором про надання послуг від 27 лютого 2012 року в межах суми 500 гривень і відповідає перед кредитором за порушення зазначеного зобов'язання боржником як солідарний боржник. А відтак, відповідач [PERSON] поручався перед ТзОВ «Агропромшляхбуд» за виконання зобов'язань ТзОВ «Пласт» лише за договором про надання послуг екскаватора від 27 лютого 2012 року, а не договору поставки щебеню, та лише за виконання зобов'язання в межах суми 500гривень. Згідно пункту 3.1.1 договору поруки кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з основного договору при умові, якщо в установлений основним договором строк виконання зобов'язання не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання боржника в частині, визначеній цим договором. У відповідності до вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Всупереч наведеному, як вбачається з письмових заперечень відповідача [PERSON], жодних повідомлень ТзОВ «Агропромшляхбуд» з вимогою виконати зобов'язання боржника ТзОВ «Пласт» він не отримував, доказів направлення такого позивачем ТзОВ «Агропромшляхбуд» не надано та в матеріалах справи такі відсутні. Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явленням вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки від 27 лютого 2012 року укладеного між позивачем ТзОВ «Агропромшляхбуд» та відповідачем [PERSON], вбачається, що строк дії поруки встановленим не був. Суд не приймає до уваги п.4.2 зазначеного договору поруки в якому визначено, що дія цього договору закінчується належним виконанням боржником взятих на себе зобов'язань по основному договору та виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ж п.п.2.1 основного договору №15 від 27 лютого 2012 року про надання послуг, укладеного між позивачем ТзОВ «Агропромшляхбуд» та відповідачем ТзОВ «Пласт», оплата проводиться згідно виставленого рахунку. Останній ж рахунок ТзОВ «Агропромшляхбуд» виставило ТзОВ «Пласт» ще 31 серпня 2012 року. Судом встановлено, вимоги до поручителя [PERSON] за договором поруки від 27 лютого 2012 року пред'явлені позивачем лише шляхом звернення із вказаним позовом 18 липня 2014 року, жодних доказів пред'явлення вимог до поручителя раніше позивачем суду не надано. Таким чином, вимоги до поручителя пред'явлені з пропуском встановленого ч.4 ст.559 ЦК України строку, а тому поруку слід вважати припиненою. Враховуючи наведене, доводи позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів суми боргу є безпідставними та підлягають до задоволення лише в частині стягнення такої з відповідача ТзОВ «Пласт». Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної чи відмовленої частини вимог. А відтак, з відповідача ТзОВ «Пласт» слід стягнути в користь позивача 244,13грн. судового збору. На підставі ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 546, 559, 610, 625, 629, 712, 759, 762 ЦК України, та

Outcome: approved