Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] , відповідно до наказу №35-к від 01 квітня 2010 року працював у ТОВ «Дніпрокомунтранс» водієм автомобіля «DAF75.250CF», р.н. [NUMBER] , який належить відповідачу. 25 грудня 2016 року, близько 13 години 15 хвилин, рухався по проїзній частині житлової зони вул. Генерала Захарченко та вул. Березинська в м. Дніпро, де проводилось вивантаження сміття зі сміттєвих баків до кузова (баку) автомобіля під його керуванням. При поновленні руху автомобіля з одночасною зміною його напрямку руху вправо, в бік буд. №43 на вул. Березинська, від сміттєвого баку, який розташований навпроти буд. №12 на вул. Генерала Захарченко в м Дніпро, водій [PERSON] , порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а) та 10.1 Правил дорожнього руху України, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка в момент поновлення його руху з одночасною зміною напрямку руху вправо, знаходилась на проїзній частині вказаної житлової зони. В результаті скоєної водієм [PERSON] . ДТП від сумісної тупої травми тіла у вигляді грубого порушення анатомічної цілісності ціла, а саме численних переломів кісток скелету, розтрощення, забоїв та відриву внутрішніх органів, настала смерть [PERSON] . Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року було стягнуто з ТДВ «Дніпрокомунтранс» на користь доньки потерпілої [PERSON] матеріальну шкоду, завдану скоєним [PERSON] злочином у розмірі 4172,06 грн. та моральну шкоду в розмірі 200000 грн. Позивачем було повністю виконано вирок суду, а тому він звернувся до суду із вказаним позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. Представником позивача надано до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] , відповідно до наказу №35-к від 01 квітня 2010 року працював у ТОВ «Дніпрокомунтранс» водієм автомобіля «DAF75.250CF», р.н. [NUMBER] , який належить відповідачу (а.с. 6). 25 грудня 2016 року близько 13 години 15 хвилин, [PERSON] , виконуючи згідно наказу №35-к від 01.04.2010 функції водія ТДВ «Дніпрокомунтранс», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «DAF75.250СF» реєстраційний номер [NUMBER] , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 13.09.2012 р. належить ТОВ «З», рухався по проїзній частині житлової зони вул. Генерала Захарченко та вул. Березинська в м. Дніпро, де проводилось вивантаження сміття зі сміттєвих баків, які розташовані на території вказаної житлової зони до кузова (баку) автомобіля «DAF75.250СF» реєстраційний номер [NUMBER] . Близько 13 години 20 хвилин 25.12.2016 р., при поновленні руху автомобіля «DAF75.250СF» реєстраційний номер [NUMBER] з одночасною зміною його напрямку руху вправо, в бік буд. №43 на вул. Березинська, від сміттєвого баку, який розташований навпроти буд. №12 на вул. Генерала Захарченко в м Дніпро, водій [PERSON] , порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а) та 10.1 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не переконавшись, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, виконуючи маневр поновлення руху з одночасною зміною напрямку руху вправо, слідуючи по проїзній частині житлової зони вул. Генерала Захарченко та вул. Березинська, в районі будинку №45 на вул. Березинська, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка в момент поновлення його руху з одночасною зміною напрямку руху вправо, знаходилась на проїзній частині житлової зони вул. Генерала Захарченко з вул. Березинська. В результаті скоєної водієм [PERSON] . ДТП від сумісної тупої травми тіла у вигляді грубого порушення анатомічної цілісності ціла, а саме численних переломів кісток скелету, розтрощення, забоїв та відриву внутрішніх органів, настала смерть [PERSON] . Вина відповідача підтверджується вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року (а.с. 3-5). Даним вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» (02128158) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) матеріальну шкоду, завдану злочином в розмірі 4172,06 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. Вказані грошові кошти повністю перераховані стягувачам, що підтверджується випискою по рахунку ТДВ «Дніпрокомунтранс» (код ЄДРПОУ 02128158) № [NUMBER] з 28 серпня 2017 року по 28 серпня 2017 року. Позивач вказує на те, що, особа, яка повністю відшкодувала шкоду, завдану з вини її працівника при виконанні ним своїх трудових обов`язків, має право зворотної вимоги І регресу) до цього працівника в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоду завдано не при виконанні трудових обов`язків та у нетверезому стані. Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення даного позову і стягнення із [PERSON] , як працівника ТДВ «Дніпрокомунтранс», розміру матеріальної шкоди, завданої підприємству за статтею 134 КЗпП України 224739,26 грн. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved