Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 5930,04 гривень за кредитним договором б/н 20.10.2008, а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору від 20.10.2008 [PERSON] отримав кредит у розмірі 10300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник помер, спадкоємці померлого - відповідачі у справі постійно проживали зі спадкодавцем на час його смерті за адресою: [ADDRESS] , із заявами про відмову від спадщини не зверталися, а тому вважаються такими, що спадщину прийняли. Станом на час смерті позичальника заборгованість за кредитним договором склала 5930,04 гривень з яких 5801,53 гривень - заборгованість за кредитом, 128,51 гривень - заборгованість за відсотками. 12.09.2019 року позивачем було направлено лист-претензію до відповідачів, але заборгованість не була погашена. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.01.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 02.02.2020 через канцелярію суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , яким відповідачі заперечують проти позовних вимог, посилаючись на те, що спадкове майно після смерті [PERSON] відсутнє, за місцем реєстрації останній не проживав, спадкоємці не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а тому не приймали спадщину та не мають обов`язку сплачувати заборгованість за кредитним договором. Також, зазначено, що позивачем пропущено строк пред`явлення вимоги спадкоємцям кредитора, а тому відповідач просить застосувати строк позовної давності до вказаних позовних вимог. Відповідачем [PERSON] надані аналогічні заперечення проти позову та заяву про застосування строку позовної давності. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.07.2020 року витребувані докази по справі - з Першої Харківської державної нотаріальної контори витребувані відомості про те чи заводилася спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у разі заведення - надати копію цієї справи. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20.10.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 10300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором - заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Боржник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть сепрії [NUMBER] , виданим 05 лютого 2014 року відділом ДРАЦС по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. 30.05.2014 року позивачем направлено до Першої Харківської державної нотаріальної контори претензію кредитора з проханням повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого, включити кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком. Із відповіді Першої Харківської державної нотаріальної контори від 06.06.2014 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведена за вимогою кредитора. Як вбачається з відповіді Першої Харківської державної нотаріальної контори від 14.08.2020 року № 2213/01-16, із заявами про прийняття спадщини/відмову від спадщини ніхто із спадкоємці не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Позивачем самостійно були визначені спадкоємці померлого Боржника - особи, що були зареєстровані з померлим за однією адресою - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , про що Харківським міським відділом ДРАЦС Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 17.03.2020 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 06.09.2019 року позивачем були направлені листи-претензії відповідачам з вимогою погасити заборгованість у сумі 5930,04 гривень. Частиною 1статті 509 ЦК Українипередбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 3ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно дост.1281ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, боржник [PERSON] помер [INFO] , 30.05.2014 року позивачем направлено претензію кредитора до нотаріальної контори та 06.09.2019 листи-претензії до відповідачів. При цьому суд зауважує, що вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст.1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця. Судом встановлено, що після смерті боржника до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, коло спадкоємців не визначалося, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкова справа заведена за претензією кредитора. Відповідно дост.1282ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Зазначене також міститься у п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.3012 № 5, в якому зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців, суди мають враховувати положення ст. 1282 ЦК України, що спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. При визначенні вартості спадкового майна суд виходить із обов`язку доказування даної обставини стороною відповідача, тобто спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки саме спадкоємці повинні підтвердити суду яке саме майно одержано ними у спадщину та яка вартість цього майна. Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Суд зауважує, що відповідачі не зверталися дот нотаріальної конториа ані з заявами про прийняття спадщини, ані із заявами про отриманням свідоцтва про право на спадщину. Крім того, позивачем не надано доказів про те, що відповідачі є спадкоємцями померлого [PERSON] , померлого [INFO] , та прийняли спадщину після його смерті. При таких обставинах, суд не вважає доведеним наявність у відповідачів обов`язку задовольнити вимоги кредитора померлої особи, а відтак суд позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Outcome: dismissed