Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить зобов»язати відповідача по справі [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні житловою квартирою за адресою [ADDRESS], з передачею ключів від даної житлової квартири. Стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, подав суду письмову заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у його відсутності та у відсутності його довірителя, позов підтримує, просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик до суду, в судове засідання не прибув, причину своєї неявки суд не повідомив. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6). Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 2 березня 2017 року було проведено поділ майна, нажитого в шлюбі, згідно якого позивачу було присуджено 1/2 частку житлової квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.7). На підставі даного рішення суду позивачу було видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84271733 від 5 квітня 2017 року (а.с.8). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що на даний час відповідачка по справі чинить йому перешкоди в користуванні часткою в даній житловій квартирі, не впускає його в квартиру, не надає йому ключів від вхідних дверей даної житлової квартири. В цій квартирі проживає їх спільний син [PERSON], [INFO] і він, як батько, має повне право бачити в яких умовах проживає його дитина, однак він на даний час позбавлений такої можливості. З приводу перешкод у користування житловою кваргирою він звертався з письмовою заявою в Бродівський відділ поліції, однак йому було роз»яснено право звернутися із позовною заявою в суд. Він неодноразово намагався потрапити в дану квартиру, але його зусилля були марними, добровільної згоди щодо користування квартирою між ними не досягнуто. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснює, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині другій ст. 64 ЖК України, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв'язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при зверненні до суду в розмірі 640 грн.

Outcome: approved