Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що 29.02.2008 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідачем було отримано від позивача кредит у розмірі 2000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що відповідачем було надано згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком Договір. Однак в порушення договірних умов, відповідач свої зобов'язання не виконує. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 6416,37 доларів США та судові витрати. Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та посилаючись на викладені в позові обставини просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання з`явився, надав заяву про застосування у спірних відносинах строків позовної давності, відповідно до якої просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 29.02.2008 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено заяву, яку позивач вважає договом № б/н, відповідно до якого відповідачем було отримано від позивача кредит у розмірі 2000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З причини невиконання відповідачем умов вказаного вище договору за станом на 28.02.2014 року відповідач перед позивачем має заборгованість у сумі 6416,37 доларів США, з яких: 1954,05 дол. США - заборгованість за кредитом; 3361,74 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 747,32 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг - 50.10 грн. - штраф (фіксована частина) та 303.16 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, згідно з заявою, яку відповідач підписав 29.02.2008 року в заяві вказано, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком Договір, але «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи банку» відповідач не підписував та з ними ознайомлений не був. У судовому засіданні також встановлено, що останній платіж за договірними зобов'язаннями, відповідно до наданої представником позивача виписки з карткового рахунку по вказаному вище кредитному договору відповідачем здійснювався 23 травня 2009 року, а згідно з розрахунком заборгованості, заборгованість по комісії за боржником рахується з 23.05.2009 року. Тобто, саме з 23 травня 2009 року відповідач припинив виконання свого зобов'язання перед позивачем, що свідчить про початок строку з якого обраховується позовна давність у спірних відносинах по кожному виду платежу. З урахуванням пояснень сторін, досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором, кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у даній справі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України). У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) - ч. 2 ст. 258 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто позивач мав право звернутися до суду з позовом коли у нього виникло право на пред'явлення такого позову до суду. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) - ст. 266 ЦК України. Встановлені правовідносини регулюються ст.ст. 254, 256, 257, 258, 261, 264, 266, 267, 525, 526, 530, 549, 567, 610, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України, На підставі викладеного та

Outcome: dismissed