Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 15 липня 2013 року він на підставі довіреності придбав у [PERSON] та [PERSON] автомобіль ЗАЗ-ДЕУ Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску, держномер [NUMBER], що належить [PERSON] 20.02.2014 року цей автомобіль був вилучений працівниками ДАЇ Волноваського району Донецької області. В даний час він з'ясував, що на виконанні в Приморському ВДВС Маріупольського управління юстиції знаходиться виконавче провадження про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 2 595,36 гривень та моральної шкоди в сумі 20 000 гривень на користь [PERSON] та державним виконавцем накладений арешт на майно боржника [PERSON], в тому числі автомобіль ЗАЗ-ДЕУ. 25.02.2014 року державним виконавцем складений акт опису та арешту майна - автомобіля ЗАЗ-ДЕУ Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску, держномер [NUMBER]. Вважає, що зазначений автомобіль належить йому на законних підставах, що підтверджується довіреністю серії ВМР №846632 від 16.04.2010 року, довіреністю серії ВТ1 №344916 від 15.07.2013 року та розпискою від 15.07.2013 року про отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 40 000 гривень. Просив суд зупинити виконавче провадження в частині накладення арешту та конфіскації (реалізації) майна на автомобіль ЗАЗ-ДЕУ Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску, держномер [NUMBER], а також виключити з-під арешту (опису) та визнати право власності на цей автомобіль за ним. В суд позивач не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] своїй письмовій заяві просив позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі, додавши до заяви ксерокопію договору купівлі-продажу від 16.07.2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], а справу просив розглянути без його участі.В обгрунтвання підстав позову посилався на ст.ст.346, 347 ЦК України. Представник відповідача Приморського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, додавши письмову інформацію про вчинені в рамках виконавчого провадження виконавчі дії. Вирішення спору відніс на розсуд суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явились, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Тому суд, вважаючи причину їх неявки неповажною, розглянув справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає та у задоволенні позовних вимог відмовляє з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 2 ВРЕВ м.Маріуполя УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, право власності на автомобіль ЗАЗ-ДЕУ Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску, держномер [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] (а.с.7). Згідно наданої Приморським ВДВС Маріупольського міського управління юстиції письмової інформації: - 08 травня 2013 року до Приморського ВДВС ММУ надійшло на виконання виконавче провадження по примусовому виконанню вл №054144962012 від 20.03.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь Маріупольської міської лікарні №2 боргу в сумі 1095,20 гривень; - 08 травня 2013 року до Приморського ВДВС надійшло на виконання виконавче провадження по примусовому виконанню вл №054144962012 від 20.03.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь Обласної травматологічної лікарні м.Донецька боргу в сумі 1399,16 гривень; - 08.07.2013 року до Приморського ВДВС надійшло на виконання виконавче провадження по примусовому виконанню вд №054144962012 від 19.04.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 20 000 гривень. - В рамках виконавчого провадження було надіслано запити до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, УПФУ Приморського району, ДПС України, АБ, 2-го МРЕВ м.Маріуполя, для встановлення нерухомого та рухомого майна, належного боржнику, а також джерел його доходів; - Згідно отриманих відповідей, за боржником зареєстровані транспортні засоби: ам «КІА» ДНЗ [NUMBER], ам ЗАЗ-ДЕУ ДНЗ [NUMBER], ам «Мітсубісі-Лансер» ДНЗ [NUMBER]. - 23.07.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме транспортних засобів: ам «КІА» ДНЗ [NUMBER], ам ЗАЗ-ДЕУ ДНЗ [NUMBER], ам «Мітсубісі-Лансер» ДНЗ [NUMBER]. - 13.08.2013 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме : ам «КІА» ДНЗ [NUMBER], ам ЗАЗ-ДЕУ ДНЗ [NUMBER], ам «Мітсубісі-Лансер» ДНЗ [NUMBER]. - 13.08.2013 року виконавче провадження зупинене на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження»; - 23.02.2014 було розшукано транспортний засіб ЗАЗ-ДЕУ держномер [NUMBER] - 25.02.2014 року виконавче провадження поновлене та в той же день складений акт опису та арешту вищевказаного транспортного засобу. 20.02.2014 року інспектором ДПС взводу ДПС [PERSON] відповідно до ст..40 Закону України про виконавче провадження», в присутності двох свідків, здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу ЗАЗ-ДЕУ [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с.6). В обґрунтування законності набуття права власності позивач в позовній заяві посилався на довіреності від 16.04.2010 року та від 15.07.2013 року, при цьому правових підстав для визнання права власності за ним на транспортний засіб, суду не привів. За нотаріально посвідченою довіреністю від 16 квітня 2010 року ВМР №846632, [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] користуватися, розпоряджатися (продавати, міняти, сдати в оренду, передати у заставу) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] легковим автомобілем ЗАЗ-ДЕУ Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Довіреність дана з правом передоручення терміном на 10 років та дійсна до 16.04.2020 року (а.с.4) 15 липня 2013 року [PERSON] нотаріально посвідченою довіреністю ВТ1 №344916 від 15.07.2013 року уповноважив [PERSON] представляти його інтереси з питання експлуатації, користування та розпорядження (продати, обміняти, здати в оренду, передати в заставу, застрахувати тощо) належним [PERSON] на підставі технічного паспорту (Свідоцтва про реєстрацію ТЗ) [NUMBER] автомобілем ЗАЗ-ДЕУ Т13110 ЗНГ держномер [NUMBER]. Довіреність видана без права передоручення до 16.04.2020 року. (а.с.5) Згідно ст..ст.237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва її інтересів перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідносини, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочини від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст..240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. За ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Тобто з метою захисту цивільних прав та інтересів того, кого представляють, законом встановлена заборона укладення угоди представником відносно себе особисто або відносно іншої особи, представником якої він є. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою ст..206 цього Кодексу. За вимогами п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» в Україні існує спеціальний порядок переходу права власності на транспортні засоби. Обов'язковою умовою для переходу права власності на транспортний засіб є його попереднє зняття у встановленому законом порядку з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Пунктом 7 цієї ж постанови КМУ №1388 встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після їх придбання... Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Забороняється експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах ДАІ. Зокрема ст..34 Закону України «Про дорожній рух» також передбачає обов'язкову реєстрацію транспортного засобу при вчиненні угоди про його придбання. Відповідно до ст..37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів. Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.4 ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Аналізуючи положення діючого законодавства, що регламентує питання, пов'язані із купівлею-продажем транспортних засобів в Україні, суд приходить до висновку, що однією з підстав для набуття права власності на транспортний засіб є укладений у передбаченому законом порядку договір купівлі-продажу такого автотранспортного засобу, який підлягає державній реєстрації. При цьому видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. За таких обставин, враховуючи, що спірний транспортний засіб з обліку в органах МРЕВ не знято, перехід права власності від однієї особи до іншої у встановленому законом порядку шляхом перереєстрації в органах ДАІ не відбувся, на автомобіль накладено арешт та вилучено, підстав для визнання права власності на спірний автомобіль та звільнення транспортного засобу з-під арешту у суду не має та позовні вимоги задоволенню не підлягають. Доводи представника позивача, викладені у письмовому тексті дебатів від 07.04.2014 року, в частині обгрунтування підстав позову посиланням на ст..ст.346, 347 ЦК України, взагалі суперечать підставам позову, викладеним у самій позовній заяві, не ґрунтуються на законі та не можуть бути покладені судом в обґрунтування рішення по справі. Так, в своєму позові позивач посилався на те, що набув права власності на спірний автомобіль на підставі довіреності від довірених осіб власника автомобіля - [PERSON] та [PERSON], при цьому гроші за придбаний автомобіль від нього отримала [PERSON] При цьому суду представником позивача надана ксерокопія договору-купівлі-продажу від 16.07.2013 року, укладеного між [PERSON] та позивачем, згідно тексту якого гроші за проданий автомобіль від позивача отримав [PERSON] По-друге, в даному випадку мова про відмову від права власності не може йтись, оскільки сам же представник посилається на те, що між [PERSON] та [PERSON] укладений цивільно-правовий договір, що є самостійною підставою набуття права власності. Відчуження власником свого майна та відмова власника від свого майна є різними підставами припинення права власності та в сукупності застосуванню не підлягають. До того ж, за ч.3 ст.347 ЦК України у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Таким чином, правових підстав для визнання за позивачем права власності в даному випадку суд не вбачає, а у зв'язку із цим не підлягають задоволенню і решта позовних вимог, зокрема в частині звільнення спірного автомобіля з-під арешту. За таких обставин? оскільки підстав для задоволення позовних вимог у суду не має, то у його задоволенні суд відмовляє повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed