Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання своє статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачам за адресою: [ADDRESS] . Так, як даний будинок є багатоповерховим, опалення до зазначеної квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Відповідачі не здійснювали у повному обсязі оплату за надані послуги, внаслідок чого за період з 01.02.2016 року по 01.02.2019 року утворилась заборгованість на суму 30452,06 грн. Тому, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості та судовий збір. Представник позивача [PERSON] В. до початку судового засідання надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оприлюднення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом на відзив не скористався. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Заяви про відкладення розгляду справи не надавала. Правом на відзив не скористалась. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» як постачальником теплової енергії для потреб постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Житлове приміщення перебуває у комунальній власності, наймачем є [PERSON] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] (а.с. 6). На даний час за вказаною вище адресою зареєстрована [PERSON] (а.с. 6, 18). Будинок, в якому зареєстрована відповідач, є багатоповерховим, опалення квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку. Відповідач у вказаний у позові період накопичення заборгованості ніяких заяв про припинення теплопостачання до підприємства позивача не надавала та не зверталась. Отже, оскільки опалення багатоквартирного будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового багатоквартирного будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку, в тому числі, і опалення квартири відповідача, тому відповідач є таким, що фактично споживала надані послуги. На підставі зазначених фактів, конклюдентних дій відповідачів та приписів норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року, - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з постачання теплової енергії. Відтак, позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії за адресою [PERSON] , однак остання належним чином не виконувала своїх зобов`язань по оплаті за отримані послуги, у зв`язку з чим, у неї перед КПТМ «Криворіжтепломережа» утворилася заборгованість за період з 01.02.2016 року по 01.02.2019 року на суму 30452,06 грн. (а.с. 7). Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( в редакції чинній на час виникнення правовідносин) плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п.5 ч.3 ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або законом. Обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію також встановлено ст.\~19\~Закону України «Про теплопостачання». У судовому засіданні встановлено, що розмір плати за послуги, які надавались КПТМ «Криворіжтепломережа», встановлений відповідно до Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 614\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення заборгованості з [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 1\~Закону України\~«Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Як вже судом було встановлено, позивач заявляє позовні вимоги також до [PERSON] , при цьому інформація щодо споживання послуг останнього в матеріалах справи відсутня. При цьому, відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Зі встановлених обставин, слід дійти до висновку, що відповідач [PERSON] не є належними відповідачем, оскільки вони не є споживачем комунальних послуг в розумінні Закону України «Про теплопостачання», а тому і не є суб`єктом, який має здійснювати оплату за надані послуги в даному випадку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial