Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

позивач звернувся з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] 86365 грн. 82 коп. заборгованості за Договором з урахуванням інфляції, 1688 грн. 05 коп. пені, три проценти річних 2532 грн. 00коп., а всього 90585 грн. 87 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та [PERSON] 09 вересня 2015 року укладений договір оренди транспортних засобів. Позивач виконав свої обовязки за вищевказаним Договором та надав відповідачу в оренду автомобіль - Газель, реєстраційний номер [NUMBER]. Однак відповідач у порушення п.4.1 Договору своєчасно не сплачував орендну плату за користування автомобілем починаючи з 10 вересня 2015 року по липень 2016 року включно, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 81500 грн. Відповідно до п. 4.1 Договору «у випадку прострочення виплати орендних платежів понад строки, вказані в цьому пункті, Орендодавець має право нарахувати пеню в розмірі 2% від простроченої суми за кожен день прострочення». Розмір нарахованої відповідно до Договору пені складає 1688 грн. 05 коп., період нарахування пені становить з 08 жовтня 2015 року по 20 жовтня 2016 року. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційне збільшення боргу становить суму 4864,82 грн. Розмір суми 3 % річних нарахованих відповідно до Договору - 2532 грн. 00 коп. Період нарахування 3 % річних становить з 08 жовтня 2015 року по 20 жовтня 2016 року. Посилаючись на норми ст.ст.525, 526, 610, 624, 625, 629, 759, 762 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за невиконання умов договору. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Позивач в судовому засіданні зазначив, що на пропозицію відповідача, який є племінником його сусіда уклав з відповідачем [PERSON] оренди належної йому машини. В договорі сторони обумовили плату за користування належним позивачу майном. Він передав належний йому транспортний засіб та ключі від нього відповідачу одразу після підписання Договору оренди. [PERSON] нотаріально не засвідчували, оскільки довіряючи відповідачу, який має юридичну освіту, не знав про необхідність засвідчувати договір, вважаючи, що договір є дійсним з моменту підписання сторонами. В наступному, через несплату відповідачем орендної плати, встановленої договором забрав у відповідача транспортний засіб. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. П.1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ч.1 ст.759 ЦК України визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України). Наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму (ч.1 ст.765 ЦК України). За ч.1 ст.798 ЦК України визначено, що предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. У відповідності до ч.1 ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Як підтверджується матеріалами справи, 09 вересня 2015 року між фізичними особами - [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендарем) укладено договір оренди транспортних засобів, у відповідності до якого у порядку та на умовах, зазначених Договором, Орендодавець зобов`язався передати Орендареві у платне користування на невизначений строк транспортний засіб, що зазначений у п.1,2 Договору. За п.1.2 Договору, предметом договору є автомобіль Газель держ.номер. В п.4 Договору сторонами обумовлено плату за оренду та порядок проведення розрахунків, розмір пені за порушення строків виконання зобов`язання. В п.5 Договору визначено, що передача автомобіля здійснюється в день підписання Договору. договір містить підписи сторін. Водночас, за ч.ч.1, 4 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно зі ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ч.1 ст.209 ЦК України). За ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У відповідності до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін (ч.4 ст.216 ЦК України). Ст.220 ЦК України встановлює, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За ч.2 ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Наданий суду [PERSON] оренди транспортних засобів, укладений між позивачем та відповідачем, які є фізичними особами не містить відомостей про його нотаріальне посвідчення, не містить відомостей щодо предмету оренди, який би надавав змоги ідентифікувати його предмет за певними особливостями, доказів на підтвердження передачі транспортних засобів суду не надано, доказів ухилення сторін від нотаріального посвідчення суду не надано, а тому в силу ст.220 ЦК України, не створює юридичних наслідків у вигляді обов`язку сплати відповідачем орендної плати, передбаченої ст.762 ЦК України, п.4 укладеного Договору у вигляді сплати орендної плати за користування, пені, відповідальності за порушення зобов`язання і в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір з відповідача не стягується.

Outcome: dismissed