Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позов до відповідача, згідно якого просив суд в рахунок виконання основного зобов'язання [PERSON] щодо оплати заборгованості в розмірі 3834942,88 грн. за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки № 64309 від 19.09.2007 року шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 101 кв.м, житловою площею 52,30 кв.м, що належить іпотекодержателю на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 11218598000, згідно умов якого банк надав позичальнику кошти в розмірі 200000,00 дол. США з розрахунку 12,90 % річних на строк до 19.09.2027 року. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Отже, відповідно до вказаного договору позивач набув права вимоги по кредитному договору № 11218598000. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань відповідач за договором іпотеки № 64309 від 19.09.2007 року передав в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS] що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов договору. Однак, зобов'язання відповідачем не виконані, у зв'язку з чим станом на 05.08.2014 року виникла заборгованість в розмірі 3834942,88 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав. Підтримав письмові заперечення надані суду 27.02.2015 року в яких зазначив, що позивачем не було повідомлено відповідача про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. На думку відповідача звернення позивача до суду з вказаним позовом є передчасним, оскільки як вбачається з умов договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Договір іпотеки не передбачає такого способу звернення стягнення як набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Позивач фактично подав позов про визнання права власності на нерухоме майно, не реалізувавши при цьому своє право позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, визначене застереженням. Крім того, в матеріалах справи відсутній звіт про оцінку нерухомого майна, не проведено оцінку ринкової вартості квартири, що не дає можливості встановити реальну вартість предмету іпотеки. 06.05.2015 року представник позивача надав клопотання про застосування строків позовної давності, зазначивши, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником вимог договору про погашення боргу частинами починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулось це порушення. ( а.с.97-102) Представником відповідача подано до суду заяву про призначення будівельно-технічної експертизи, разом з тим зазначене клопотання підтримано представником відповідача в суді не було, про готовність оплати за проведення експертизи - не зазначено. ( а.с.94-95) Суд, заслухавши пояснення представник позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 19.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11218598000, за умовами якого банк надав відповідачу кошти в розмірі 200000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався прийняти кошти та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1010000,00 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору, зі строком кредитування з 19.09.2007 року по 19.09.2017 року та сплатою 12,90 % річних (а.с. 7-13). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, у результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку заборгованості за договором № 1121859800 від 19.09.2007 року станом на 29.10.2014 року становить по тілу кредиту 176666,62 дол. США, що еквівалентно 2287999,68 грн., по відсотках - 94605,18 дол. США, що еквівалентно 1225226,48 грн. (а.с.63) Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплата чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11218598000 від 19.09.2007 року (а.с.63) та виписки по особовим рахункам (а.с.64) вбачається, що відповідач здійснив останню виплату в розмірі 500,00 дол. США в період з 06.09.2012 року по 05.10.2012 року на погашення заборгованості по договору, чим фактично підтвердив визнання ним свого боргу, тому відсутні підстави для застосування судом строку позовної давності до чергових платежів згідно графіку погашення кредиту за період з 19.09.2007 року по 19.08.2011 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено договір іпотеки № 64309, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно двокімнатну квартиру, загальною площею 101 кв. м, житловою площею 52,30 кв. м, що належить іпотекодержателю на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно висновку ТОВ «Експертінвест», становить 1818633,00 грн.( а.с. 27-30) Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. 09.11.2005 року. Відповідно до п. 1.2. договору іпотеки іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань позичальником за кредитним договором № 11218598000 від 19.09.2007 року. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. (а.с.37-38). В тому числі і за кредитним договором № 11218598000 від 19.09.2007 року, та договором іпотеки № 64309 від 19.09.2007 року укладених з відповідачем, що підтверджується випискою з акту прийому прийому-передачі документації від 09.04.2012 року. ( а.с.39) Про перехід прав вимоги до позивача відповідача було повідомлено листом № 31.4-08/7899/14 від 12.08.2014 року, що підтверджується копією листа та випискою з поштового реєстру, які містяться на а.с. 35, 36. Згідно п. 2.1.2. договору іпотеки у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.1. договору іпотеки звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання , що забезпечено іпотекою за цим договором. Згідно п. 4.2. вказаного договору звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду тощо. За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 12.08.2014 року ПАТ «Дельта Банк» за вих. № 31/4-08/7899/14 направило відповідачу лист-вимогу з повідомленням про необхідність сплатити прострочену заборгованість, у разі незадоволення листа-вимоги банк змушений буде захищати свої майнові права. (а.с.35) Крім того, у відповідності до роз'яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України). Суд приходить до висновку про необхідність у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за кредитним договором № 11218598000 від 19.09.2007 року у розмірі 3513226,16 грн., що складається із заборгованості: за кредитом - 2287999,68 грн., за відсотками - 1225226,48 грн., звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки № 64309 від 19.09.2007 року шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 101 кв. м, житловою площею 52,30 кв. м, що належить [PERSON] на праві власності. Разом із тим, з 03.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до ст. 1 якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Спірна квартира відповідає усім вимогам щодо нерухомого житлового майна на яке розповсюджується мораторій. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. При цьому суд приходить до висновку, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року не є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача, однак є підставою для зупинення виконання даного рішення на час дії вказаного закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3654,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. (а.с.1)

Outcome: partial