Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, у якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 11 лютого 2005 року Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області за актовим записом №1. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] року та сина - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтував тими обставинами, що подружнє життя не склалося через, що відповідач змінила своє ставлення до позивача, як до чоловіка, не виконувала обов'язки по домогосподарству, затівала сварки, не розуміла та не хоче розуміти сутності проблем, які виникли в сім'ї. З 2016 року із відповідачем шлюбних відносин не підтримують, шлюб існує лише формально. Наміру зберігати сім'ю він не має, а тому просив розірвати укладений шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила залишити їй дошлюбне прізвище «Вартанян». На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 11 лютого 2005 року Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] виданим 03 січня 2006 року Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис №1, серії № [NUMBER] виданим 14 травня 2010 року виконкомом Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис №4, серії [NUMBER] виданим 14 травня 2010 року виконкомом Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис №5. Розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд повинен виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не мають наміру зберігати шлюб, у зв'язку із втратою взаємної любові та поваги, почуття сімейної єдності. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин і звернення позивача до суду є втрата почуття одне до одного. Шлюбні стосунки між сторонами припинено з 2016 року, з того часу вони разом не проживають, шлюб існує лише формально. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачені підстави припинення шлюбу. Однією з таких підстав є його розірвання. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Беручи до уваги згоду сторін на розірвання шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вказала, що після розірвання шлюбу бажає іменуватисядошлюбним прізвищем «Вартанян». Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 640 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 37 від 06 липня 2017 року. Понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110-114 Сімейного кодексу України ,

Outcome: approved