Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розподіл майна. В позові та в уточненні до нього зазначив, що у період перебування у шлюбі з відповідачкою ними була придбане майно. Просив суд залишити майно в спільній частковій власності, а саме: залишити йому холодильник «SAMSUNG» (2005 р.) вартістю 2000 грн., домашній кінотеатр «ВВК» вартістю 1000 грн., електричний водонагрівальний накопичувальний бак вартістю 1600 грн.; залишити [PERSON] телевізор «DAEWOO» вартістю 1500 грн., пральну машинку «ZANUSSI» вартістю 2500 грн., диван, два крісла та передпокій вартістю 2000 грн., супутникове телебачення (антена та тюнер) вартістю 2000 грн. Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в частині залишення майна у спільній частковій власності, просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в частині залишення майна у спільній частковій власності. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду 20.09.2012 р. (а.с.3, 8). Під час шлюбу ними було придбане майно: холодильник «SAMSUNG» (2005 р.), домашній кінотеатр «ВВК», електричний водонагрівальний накопичувальний бак, телевізор «DAEWOO», пральна машинка «ZANUSSI», диван, два крісла та передпокій, супутникове телебачення (антена та тюнер). Відповідно до ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст..69, 70, 71 зазначеного кодексу, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними внатурі. Згідно постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у разі коли жоден із подружжя не вчинив дій щодо отримання обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Проаналізувавши обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами були придбані певні речі, яки є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню: зазначене у позові майно підлягає залишенню у спільній частковій власності.

Outcome: approved