Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до заяви б/н від 19.03.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11675,01 грн., та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою від 19.11.2019 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу двічі направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Станом на 14.04.2020 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.03.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», (назву змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9, 10). Кредитний договір укладено шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої відповідач погодився, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно із цією статтею ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України ). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Як стверджує позивач, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконувала, в результаті чого, відповідно розрахунку заборгованості, станом на 12.09.2019 року, утворився борг, який становить в розмірі 11675,01 грн. та складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 1183,37 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., пені за прострочене зобов`язання - 7109,50 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2350,00 грн., штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина) та 532,14 грн. - (процентна складова) (а.с. 4-6, 7-8). До позову позивачем додана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, в якій, зокрема зазначені: базова % ставка в місяць - 2,5%, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця слідуючого за звітним; комісія зняття готівкою: в банкоматах та пунктах видання готівкою ПриватБанк - 4% від суми операції, в банкоматах других банків України - 4% + 5 грн./1S, закордонних банкоматах - 3% + 30,00 грн./3 S; комісія за зняття особистих коштів 1% від суми операції; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня (1) = базова процентна ставка по договору)/30-нараховується за коже день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму від 50,00 грн. і більше; штраф при порушенні строків по будь-якому з грошових обставин, передбачених договором, більше чим на 30 днів - 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків, комісій; відсоткова ставка (за місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 3,75% (а.с. 10). Зазначена довідка підписана відповідачем [PERSON] , підтверджує її приєднання до умов договору в розумінні положень ст. 634 ЦК України, оскільки, підписавши цю довідку, відповідач особисто ознайомилась з запропонованими їй умовами кредитування, тобто була обізнана з умовами на яких отримала наданий позивачем кредит, а отже банк має право вимагати від позичальника виконання умов договору в частині сплати відсотків, пені, штрафів. Враховуючи правову природу зобов`язань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 1183,37 грн., тобто фактично використані відповідачем кредитні кошти, які не повернуті нею на рахунок кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на 12.09.2019 року. Заборгованість за нарахованими відсотками відсутня. Вимога щодо стягнення пені за прострочене зобов`язання не може бути задоволена, з огляду на таке. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому, незважаючи на умови кредитного договору, їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення (порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з відповідача штрафів (як процентної, так і фіксованої частин) та пені у межах відповідальності за зобов`язаннями за одним і тим самим кредитним договором, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача штрафи в сумі - 500,00 грн. (фіксована частина) та 59,17 грн. (процентна складова, відповідно розрахунку 1183,37 грн. х 5%), у стягненні пені за зобов`язаннями, слід відмовити, що повністю узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду, викладеною у постановах: від 13 лютого 2019 року у справі № 216/2813/15 (провадження № 61-38341св18), від 13 лютого 2019 року у справі № 523/17197/15-ц (провадження № 61-24792св18), від 13 лютого 2019 року у справі № 2-884/10 (провадження № 61-24993св18). Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, за таких обставин, суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача: заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 1183,37 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 59,17 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial