Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про зняття арешту з майна\~квартири № 23 по вул. Дванадцятого Квітня, б. 10/46 у м. Харкові. В обґрунтування посилався на те, що 121.10.2014 року помер його батько\~ [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини вищевказаної квартири, яка належала померлому на підставі договору міни, 21.05.2001 року посвідченого Четвертою Харківською Державною нотаріальною конторою, реєстровий 3-1276 та зареєстрована за [PERSON] на праві власності 21.06.2001 року, реєстровий В-56407. Позивач звернувся до нотаріальної контори у передбачений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, однак останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину в звязку із тим, що, відповідно до письмової відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 02.02.2017 року за № 2500379 відповідно до постанови Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ від 16.07.2010 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [INFO], у звязку із чим позивач і звернувся до суду. Позивач та представник позивача - [PERSON] у судове засідання не прибули, надали суду заяву із клопотанням про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач\~-представник Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, у судове засідання також не прибув, надав суду заяву із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечував. З-я особа [PERSON] у судове засідання не прибув, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задовольнити позов, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 14 травня 2010 року Орджонікідзевським райсудом м. Харкова було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-147/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 87\~000 гривень. Відповідно до вищевказаного рішення суду з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто суму в розмірі 87 000 грн. Відповідно до постанови державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМЮ [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.07.2010 року було накладено арешт на все майно [PERSON], [INFO], в межах суми боргу (а.с.8). 21.10.2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ № 467565 від 21.10.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 6). На час смерті боржника [PERSON] рішення суду примусово виконано не було. Відповідно до постанови державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2017 року - виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-147, виданого 14.05.2010 року Орджонікідзевським райсудом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 87\~000 грн. закінчено в звязку зі смертю боржника [PERSON] на підставі ст.ст.39,40 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.12). Позивач є рідним сином померлого та спадкоємцем 1-ї черги після смерті [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серія 1-ВЛ № 03294, виданого 01.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова. Позивач у шестимісячний термін з моменту смерті [PERSON] звернувся до 4- ї Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті померлого батька [PERSON], в звязку з чим було відкрита спадкоємна справа, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40080590 від 06.04.2015 року (а.с.49). Під час оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивачеві стало відомо, що до теперішнього часу не знятий арешт та заборона на відчуження 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності нині померлому [PERSON]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій 4-ї Харківської Державної нотаріальної контори від 04.04.2017 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] в звязку з тим, що як вбачається з письмової відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 02.02.2017 року за № 2500379 відповідно до постанови Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ від 16.07.2010 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [INFO]. Як вбачається з постанови державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у ХО про закінчення виконавчого провадження від 16.06.2017 року - виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-147, виданого 14.05.2010 року Орджонікідзевським райсудом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 87\~000 грн. виконавче провадження закінчено в звязку зі смертю боржника [PERSON] на підставі ст.ст.39,40 ЗУ «Про виконавче провадження», але арешт з майна боржника [PERSON] не скасований (а.с.7). Як вбачається з письмової відповіді державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 38275 від 09.11.2017 року, то останні позбавлені можливості зняти арешт з майна самостійно, оскільки відсутні чіткі правові вказівки до такого, позивачеві було рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна (а.с.13). Відповідно до\~ст. 321 ЦК\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно\~до ч. 1 ст.4 ЦПК України - \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. На підставі викладеного, оскільки виконавче провадження, під час якого був накладений арешт на майно, закрито, суд вважає є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved