Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/16 частку трикімнатної квартири № 32, яка розташована за адресою: м.Миколаїв вул. Велика Морська 19. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 04 лютого 2015 року померла його матір - [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 9/16 частрк квартири № 32, що розтошована за адресою: м.Миколаїв, вул.Велика Морська 19. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла своєму сину [PERSON] Позивач у встановлений законом 6-місячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 06 серпня 2015 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: м.Миколаїв вул. Велика Морська 19. Однак, постановою нотаріуса від 06 серпня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/16 частку квартири № 32, що розтошована за адресою: м.Миколаїв, вул.Велика Морська 19, оскільки право власності спадкодавиці на спадкове майно не зареєстроване відповідно до законодавства України. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява, про розгляд справи у його відсутність, просив винести рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Від представника третьої особи надійшла заява, про розгляд справи у його відсутність, просив прийняти рішення на розсуд суду. Суд, оглянувши письмові докази по справі, спадкову справу № 02-14 [PERSON]., яка померла 04.02.2015 року, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 лютого 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 37/. За життя [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належить на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла своєму сину [PERSON] /а.с.40/. Після смерті брата позивача - [PERSON], який помер 10.12.2007 року, на 1/8 частину майна належного спадкодавцеві - квартири № 32, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 19 , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом його матері [PERSON], а 7/8 часток спадкового майна видано свідоцтво про право власності за заповітом його дружині [PERSON] /а.с. 10/. Проте згідно пояснень позивача, за життя його матір [PERSON] не встигла зареєструвати право власності на спадкове майно, яке складало 1/16 частину квартири № 32, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 19. 18 лютого 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] /а.с. 33/. 06 серпня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка складається з 9/16 часток квартири № 32, що розтошована за адресою: м.Миколаїв, вул.Велика Морська 19 /а.с.46/. 06 серпня 2015 року приватним нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину, яка складається з 1/2 частки квартири № 32, що розтошована за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 19, яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.12.2006 року Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради м.Миколаєва, зареєстрованого у ММБТІ 01.03.2007 року за реєстровим № 18023314 /а.с.55/. Разом з тим, 06.08.2015 року приватним нотаріусом винесена постанова про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/16 частку квартири № 32, що розтошована за адресою: м.Миколаїв, вул.Велика Морська 19, оскільки право власності спадкодавиці на спадкове майно не зареєстроване відповідно до законодавства України /а.с. 56/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] його матір'ю є [PERSON] /а.с.45/. Таким чином, позивач є спадкоємцем 1 черги за законом, та він своєчасно у 6-місячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved