Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, в якому просив визначити місце проживання дитини [PERSON], 13.05.2009 р. н., разом з батьком [PERSON], за місцем його проживання, а саме за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину Крістіну, яка проживала разом із відповідачкою. В той же час, у подальшому вона потрапила на лікування до психіатричної лікарні, у звязку з чим дитина проживала разом з батьком. На теперішній час, на думку позивача, проживання дитини із відповідачкою може негативно вплинути на психіку доньки. Донька же тривалий час проживає разом з батьком, емоційно ближча до батька, який створив всі необхідні умови для проживання та утримання дитини. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про відкладення розгляду справи з тих підстав, що вона не може взяти участь у судовому засіданні через хворобу. В той же час, на думку суду, вказана причина неявки не може вважатися поважною. Представник третьої особи у судове засідання також не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала. При цьому, від представника третьої особи до суду також надійшов висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки матеріали справи містять достатньо даних про права та взаємини сторін. Як вбачається із матеріалів справи, з 19 липня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу позивач та відповідачка мають дитину - [PERSON], 13.05.2009 р. н.. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з відповідачкою. В той же час, згідно з довідкою Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 відповідачка перебуває на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1. В групі консультативного нагляду перебувала з 2011 року по 2015 рік, з 2015 року перебуває на диспансерному обліку. Неодноразово лікувалась стаціонарно в МОПЛ № 1 з діагнозом: «Аффективно-бредовий розлад ОРГ генезу внаслідок ЧМТ». На час лікування відповідачки у психіатричній лікарні дитина проживала та знаходилася на вихованні разом з відповідачем. Навесні 2015 року відповідачку було госпіталізовано до психіатричної лікарні, після чого дитина по липень 2016 року постійно проживала та знаходилася на утриманні та вихованні позивача. На час розгляду справи у суді дитина проживає з матірю, однак відвідує навчальний заклад за місцем проживання батька. Батько працює в ТОВ СП «Нібулон» на посаді заступника начальника відділу, заробітна плата за період з 01 грудня 2015 року по 31 травня 2016 року склала 257\~246 грн. 75 коп. За місцем роботи батько характеризується позитивно, як дисциплінований та виконавчий працівник. Порушень виробничої, технологічної, трудової дисципліни з боку позивача зафіксовано не було. Згідно з довідками МОПЛ № 1, Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, позивач на обліках не знаходиться. Відповідно до наявних у матеріалах справи Свідоцтва та Витягу про право власності на майно у власності позивача перебуває квартира за адресою: [ADDRESS]. Згідно з характеристикою за місцем навчання [PERSON] дитину до школи постійно приводив її батько, а зі школи забирала бабуся [PERSON]. Дитина була постійно доглянута, здорова, охайно зачесана, мала гарний настрій, ввічлива. Батько постійно виконував все, що було потрібно для нормального і обовязкового порядку та правил у школі. Мати школу відвідувала 01 вересня 2015 року та 27 травня 2016 року (останні дзвоник), з учителькою не спілкувалася. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради №\~1876/02.02.01-22/22/14/16 від 31.08.2016 року орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON], 13.05.2009 р. н., з батьком [PERSON]. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. За такого, суд дійшов до висновку, що проживання малолітньої [PERSON], 13.05.2009 р. н., разом з батьком відповідає потребам та інтересам дитини, відсутній негативний вплив на його розвиток з боку батька. Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved