Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди посилаючись на те, що [INFO] року через мережу Інтернет, а саме веб-сайт інформаціно-аналітичного видання «Газета ПостФактум», власником якої є відповідач, опубліковано статтю «[INFO]», в якій викладено інформацію щодо затримання позивача співробітниками російського ФСБ при перевезенні наркотиків. Крім того у зазначеній статті вказано про наявність у газети джерела інформації, з якого стало відомим про заробітки позивача на справах, на яких він зміг накопити на елітну іномарку вартістю 50 тисяч доларів США. Враховуючи те, що позивач проходить службу в Управлінні СБУ в Херсонській області, ніякого відношення до розповсюдження наркотичних речовин не має та не займався їх перевезенням та не затримувався співробітниками російського ФСБ за їх перевезення, не мав інших заробітків окрім державного грошового забезпечення, під час проходження служби мав відношення до справ, категорія яких визначена чинним законодавством, що регулює діяльність спецпідрозділів СБУ України, а авто придбав у власність за кошти з бюджету сім'ї, вважає поширені відомості такими, що не відповідають дійсності, та є такими, що завдають шкоди честі, гідності, діловій репутації та зважаючи на те, що поширенням недостовірної інформації позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась в моральних страждання та переживаннях, просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену асоціацією «Юридична палата Херсонської області» [INFO] року через мережу Інтернет, а саме сайт інформаційно-аналітичного видання «Газета ПостФактум» (http://www.postfactum.ks/ua) в статті «[INFO]»; зобов'язати Асоціацію «Юридична палата Херсонської області» протягом семи днів з дня набрання законної сили рішенням суду по даній справі спростувати недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача у такий же спосіб, у який вона була поширена, розмістивши статтю наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ. Шановні користувачі! [INFO] року редакцією інформаційно-аналітичнорго видання «Газета ПостФактум» була опублікована стаття «[INFO]». Однак поширена нами інформація є неправдивою та відомості викладені в ній не відповідають дійсності». Також просив стягнути з відповідача на його користь 01,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, подали суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, просили позов задовольнити, у разі повторної неявки представника відповідача у судове засідання проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечували. Представник відповідача до суду повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, із заявами, клопотаннями на адресу суду не звертався. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів зі згоди позивача у заочному порядку, що не суперечить положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до даних Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності інформаційно-аналітичне видання міста Херсон та Херсонської області Газета «ПостФактум» заснована 25.08.2010 року Асоціацією «Юридична палата Херсонської області». За відомостями, розміщеними на веб-ресурсі зазначеного видання((htpp://www.postfactum.ks.ua), відбір, редагування, опублікування наявних та надісланих до редакції матеріалів здійснюється виключно редакцією. [INFO] року на сайті Газети «ПостФактум» було опубліковано статтю, в якій було розміщено наступну інформацію: «[INFO]». Судом встановлено, що [PERSON] з 26.01.1998 року і по теперішній час проходить службу в СБ України, до адміністративної, дисциплінарної чи кримінальної відповідальності не притягався, відповідно до листа т.в.о. начальника УСБ України в Херсонській області [PERSON] № 71/С-323/27, довідки Управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Херсонській області від 23.10.2014 року № 193-22102014/65210. Згідно довідки КУ «Обласного наркологічного диспансеру» ХОР № 2158 від 05.11.2014 року [PERSON] на наркологічному обліку не перебуває. Відповідно довідки МВС по республіці Крим МВС Росії № 14/23623 від 28.10.2014 року, відносно [PERSON] відомостей про судимість або про факти кримінального переслідування, про припинення кримінального переслідування на території Російської Федерації не значиться. Крім того, суд встановив, що позивач з 20.04.2013 року перебував на посаді начальника 3 відділу ГВБКОЗ Управління СБУ в Донецькій області. Відповідно до Наказу начальника Управління №585-ОС від 27.12.2013 року позивач перебував у відпустці з правом виїзду до м. Херсон та АР Крим. 24.03.2014 року позивач подав рапорт начальнику УСБУ в Донецькій області, в якому повідомив про події, які сталися з ним під час перебування у відпустці на території АР Крим, а саме 16-17.03.2014 року, під час яких невідомі озброєнні особи з застосуванням фізичного та психічного насилля позбавили його свободи пересування та заволоділи особистими речами позивача. Наказом УСБУ в Донецькій області №112,ДСК від 28.03.2014 року для перевірки обставин, що викладені в рапорті, призначено службове розслідування. Відповідно до Висновку за результатами проведеного розслідування стосовно полковника [PERSON] від 10.04.2014 року комісією встановлено, що «полковник [PERSON] є потерпілим від протиправних дій невстановлених осіб». Вказані обставини встановлені постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 03.07.2014 року, яка набула законної сили 29.07.2014 року і в силу вимог ст.ст. 60,61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають. Статтею 201 ЦК України встановлено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ст.ст. 94,277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожному гарантується право на захист ділову репутацію та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. За змістом вказаних норм законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що особи, які поширюють інформацію, діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій(наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Згідно з положенням ст.1 Закону України «Про друковані засоби масової інформації(пресу) в Україні» під друкованими засобами масової інформації(пресою) в Україні розуміються періодичні та такі, що продовжуються, видання, які виходять під постійною назвою, з періодичністю один і більше номерів(випусків) протягом року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію. Враховуючи викладене, суд вважає, що опублікована інформація є негативною по відношенню до позивача, оскільки характеризує останнього як особу, звільнену з рядів СБУ, який має відношення до кримінальних подій, містить констатацію факту вчинення останнім кримінального правопорушення, та вчинення дій, що компрометують його, однак з доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що викладена інформація є негативною, недостовірною, викладена неправдиво. Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного. Стороною відповідача не було надано до суду документів, матеріалів або інших доказів на підтвердження достовірності опублікованої ними інформації у зазначеній вище статті. В силу частини 3 статті 277 ЦК України, обов'язок по спростуванню негативної інформації покладено на особу, яка її поширила. Як роз'яснив Пленум ВССУ в постанові №1 від 27.02.2009 року, юридичним складом правопорушення наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснити своє особисте немайнове право. Дослідивши повний зміст вказаної статті та наведений фрагмент, беручи до уваги стиль, характер, манеру викладення інформації, суд вважає, що відомості, які містяться в даній статті стосуються позивача, не відповідають дійсності, принижують репутацію позивача, як особи, що є співробітником органів безпеки держави, носять зневажливо-принизливий характер, та формують стійке негативне ставлення до нього, з огляду на що суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену асоціацією «Юридична палата Херсонської області» [INFO] року через мережу Інтернет відносно позивача. Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та(або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена(ч.7 ст.277 ЦК України). Надаючи правову оцінку статті, суд вважає, що інформація яка в ній міститься, за своїм характером викладається саме як фактичні твердження, а не як оціночні судження, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. З огляду на приписи наведених норм та встановлені судом фактичні обставини справи, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача спростувати поширену у вказаній статті інформацію підлягають також задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (пункт 4 частини 2). Таким чином, оскільки судом встановлено, наявність порушення прав позивача, які полягають у поширені неправдивої негативної інформації про нього, що призвело до негативного впливу на його репутацію, на мікросоціальні та між особові зв'язки, підрив значною мірою авторитету, який призвів до певної психологічної ізольованості та необхідності виправдовуватись, суд вважає, що позивач має право в силу вимог ст. 23 ЦК України на відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначений позивачем у сумі 01,00 грн.. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved