Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до Южного міського суду Одеської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є відповідач, який повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини, ніяких відносин із нею не підтримує, вихованням не займається, не телефонує, не цікавиться здоров`ям, матеріально не забезпечує. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 27.05.2020 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 18.11.2020 закрито підготовче судове засідання по цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що з своєю неповнолітньою дитиною не спілкувався, так як не знав адресу її проживання, останній раз бачив її і спілкувався з нею у 2014 році. Крім того має іншу сім`ю та йому приходиться працювати у вихідні дні, тому не має можливості на спілкування з дитиною. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Згідно рішення Южного міського суду Одеської області від 07.11.2012 шлюб між сторонами розірваний, що сторонами не заперечувалось в судовому засіданні. Відповідно розрахунку заборгованості по аліментам АСВП №28605599, складеним Южненським МВ ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), станом на 22.04.2020 розмір заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] складає 8 409,92 грн. (а.с.5). Також в матеріалах справи є розрахунок заборгованості по аліментам ВП №28605599, складеним Южненським МВ ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), станом на 01.08.2020 розмір заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] складає 22 491,26 грн. 22.09.2020 ухвалено рішення виконавчим комітетом Южненської міської ради про затвердження висновку Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого [PERSON] , повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , передбачених ст.150 Сімейного кодексу України: ніяких відносин із малолітньою не підтримує, вихованням дитини не займається, не цікавиться здоров`ям, не приймає участь у розвитку дитини як особистості. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні малолітньої дитини, не утримує її та не спілкується з нею. Вихованням неповнолітньої доньки займається позивач, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved