Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON], яка відкрилася після смерті її батька [PERSON], померлого 30.11.2013 року та складається з земельної ділянки загальною площею 5,72 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив №9, ділянка №24, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5120882000:01:002:0540; визнати за [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30.11.2013 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 338017, видане виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 03.12.2013 року, актовий запис №62. Той факт, що померлий був батьком позивача підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 29), та копією свідоцтва про шлюб (а.с. 30). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 5,72 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив №9, ділянка №24, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5120882000:01:002:0540, яка належала померлому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№294547. За життя [PERSON] склав заповіт від 10.10.2006 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі під №393, відповідно до якого на випадок своєї смерті все своє майно заповів [PERSON]. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлого. Інших спадкоємців, які звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] або мають право на обов'язкову частку у спадщині немає, що підтверджується копією спадкової справи №63/2014. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На даний час позивач не може оформити свої спадкові права відносно земельної ділянки, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.06.2016 року, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька та має право на отримання спадщини, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, у зв'язку із відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог. Так, вимога про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставною. Із копії спадкової справи вбачається, що позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, від спадкового майна не відмовлялася, заява прийнята нотаріальною конторою та нотаріусом видано свідоцтво на ім'я позивача на право власності на спадкове майно, із чого вбачається, що позивач прийняла спадщину після смерті батька, та вказаний факт не підлягає додатковому встановленню.

Outcome: partial