Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

позивач звернувся з позовом до суду до відповідачки про стягнення аліментів на утримання неповноілтіньої дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачкою проживали в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18 листопада 2009 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний час між сторонами шлюбні відносини припинені, відповідачка проживає окремо, донька [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача, відповідачка матеріальну допомогу не надає, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених в позові підстав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково та не заперечувала проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від її доходів. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18 листопада 2009 року (а.с.4). Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сім»єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут. У сторін народилося двоє дітей: неповнолітня [PERSON], [INFO] та малолітній [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.5-6). На даний час позивач з відповідачкою однією сімєю не проживають, донька [PERSON] проживає разом з позивачем, а син [PERSON] разом з відповідачкою. [PERSON] знаходиться на повному утриманні батька, відповідачка на утримання доньки допомогу не надає, що достовірно встановлено в ході судового засідання. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір \~аліментів на одну дитину за жодних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Підстав для звільнення відповідача від виконання обовязку по утриманню доньки суд не вбачає. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] поліни Станіславівни, [INFO], суд враховує обставини справи, положення вказаного Закону та СК України, матеріальне становище дитини, індивідуальні особливості її стану здоров'я та розвитку, наявність у відповідача та позивача на утриманні інших дітей, їх сімейні стани та стани здоров'я. Доказів на підтвердження необхідності стягнення з відповідачки аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів, з боку позивача суду в ході розгляду справи надано не було. Судом встановлено, що на утриманні відповідачки знаходиться малолітній син [PERSON]. Крім того, перебування на утриманні відповідачки малолітнього сина [PERSON], підтверджується копією довідки виданою виконкомом Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 16.07.2015 року за №2503 (а.с.7). Оскільки з боку позивача не надано достатніх та належних доказів на підтвердження розміру аліментів 1/3 всіх видів доходів відповідача, які він просить стягнути з відповідачки і витрат, які він несе на утримання дитини, враховуючи те, що батьки мають рівні обов»язки щодо утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення аліментів з моменту пред»явлення позову і до повноліття дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним для забезпечення утримання неповнолітньої [PERSON], оскільки на утриманні відповідачки перебуває малолітній син [PERSON] та рівнозначний обов'язок щодо її утримання ст. 141 СК України покладається як на відповідача, так і на позивача по справі. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial