Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом з вимогою позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до нього, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився [INFO] в місті Одесі, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, 12.08.2011 р., актовий запис № 14. Його батьками в свідоцтві про народження зазначені: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] В малому віці вони з мамою [PERSON] , проживали в селі Зельци Роздільнянського району Одеської області. У них був власний будинок з господарськими будівлями та спорудами, домашня худоба. Але трапилась велика пожежа, під час якої згоріло все їхнє майно: будинок, речі, документи. Після пожежі вони з матір`ю переїхали жити в село Новосельці Щербанської сільської ради Роздільнянсього району Одеської області, де мати найняла приватний будинок, власного житла у них не було. Там позивач пішов до першого класу. Мати не працювала, зловживала спиртними напоями, його вихованням та навчанням не займалась, не доглядала його та не опікувалась. Влітку 2012 року, вони переїхали жити в м. Первомайськ, де на той час жив старший брат позивача, [PERSON] . Він наймав приватний будинок по вулиці Партизанської Іскри, (номер будинку не пам`ятає) і вони з матір`ю оселилися у нього. Мати віддала до Кінецьпільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеню Первомайської районної ради Миколаївської області, де [PERSON] пішов у 3 клас, але провчився недовго, тому що в нього не було документів. В той час мати зловживала алкогольними напоями, часто сварилася з братом та невісткою, тому вони переїхати в інше приміщення, по [ADDRESS] . Це був маленький садовий будиночок,загальною площею 7 кв.м., який складався з однієї кімнатки, та був зовсім не придатний для проживання. Не було газу, світла, води, меблів, будинок мав пічне опалення. В той час він покинув ходити до школи та навчатися. Мати збирала лікарські рослини та оброблювала людські городи. За цією адресою позивача виявили працівники СКМСД Первомайського МВ УМВС України. Так у липні 2013 року за клопотанням служби у справах дітей Первомайської міської ради він був влаштований до Комунального закладу «Первомайський міський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» в якому матір його жодного разу не відвідала та не зателефонувала, іншим чином не поцікавилась його справами та здоров`ям. Після закінчення терміну перебування в КЗ міста Первомайська, він був направлений до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради» матір ним теж не цікавилась. Йому стало відомо, що мати начебто поїхала поновлювати документи, з того часу він її не бачив. З реабілітаційного центру позивача забрав його брат [PERSON] , з того часу, майже шість років він живе разом з братом. На той час [PERSON] , [INFO] , проживав без реєстрації в [ADDRESS] , який він купив, але нотаріально не переоформив, так як у нього немає паспорта. Під час проживання в селі Чаусово Друге, [PERSON] навчався у Чаусівському навчально - виховному комплексі «дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів» № 2 Первомайської районної ради Миколаївської області з 04.04.2014 р по 14.06.2019 р. На сьогоднішній день вони з братом [PERSON] переїхали та проживають в [ADDRESS] , без реєстрації. Зараз позивач навчається в ДНЗ Первомайський професійний промисловий ліцей II рівню атестації на першому курсі денної форми навчання, на бюджетній основі, неповному державному забезпеченні, а також у 10-А класі вечірньої школі Первомайської міської ради. Брат позивача [PERSON] , не зміг стати йому законним представником та взяти його під опіку у зв`язку з тим, що у нього немає документів, які б посвідчували його особу. [PERSON] працює як самозайнята особа, так як офіційно парацевлаштуватися не має можливості. Він повністю опікується братом, турбується про нього, займається вихованням та духовним розвитком, забезпечує всім необхідним. Брат повністю замінив йому батька та матір. З того моменту як позивача забрали в КЗ «Первомайський міський центр соціально-психологічної реабілітації дітей», протягом 6 років, він не бачив ні батька ні матір, вони не спілкувалися з ним, не цікавилися станом його здоров`я, успіхами у навчанні, не підтримували матеріально, не дарували подарунки, не вітали зі святами та днями народження, не телефонували, та ніяким іншими засобами не намагалися спілкуватися з ним, налагодити контакт, приймати участь у його житті. Батько, [PERSON] , [INFO] , сином не цікавиться, не телефонує, не приїжджає, фінансово не підтримує, не охоплює турботою та любов`ю. Позивачу відомо про останнє місце його проживання за адресою: [ADDRESS] . З батьком він не спілкується, навіть його не знає. Викладені вище обставини свідчать про те, що батьки [PERSON] , та [PERSON] , самоусунулись від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина [PERSON] . На підставі ст. 166 СК України, [PERSON] просив одночасно вирішити питання про стягнення з відповідачів на його утримання аліментів в розмірі 1/2 частини з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову. Позивач в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] надав у судове засідання заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце слухання справи оповіщена відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позов не подала. Представники Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради та Служби у справах дітей Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання надали заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст.150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, і батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: якщо батьки не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного: в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина [PERSON] , [INFO] , відносно якого вони не проявляють батьківської турботи протягом тривалого періоду часу; не надають матеріальної допомоги та не піклуються за нього. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради № 7631/03.01.-26 від 12.11.2019 року, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно їх неповнолітнього сина. За таких обставин, позбавлення відповідачів батьківських прав на теперішній час є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі згідно ст.164 СК України. Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути аліменти на утримання їх сина, оскільки вони не надають матеріальної допомоги на його утримання, відповідно до ст. 180 СК України. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідачі працездатного віку, проживають окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в судове засідання не надали. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав, вони мають право бути поновленими у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір по 840,80 грн. з кожного, як за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved