Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Мартове Печенізького району Харківської області, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №007069, виданого на підставі рішення Печенізької райдержадміністрації від 28 травня 1996 року №173, на ім`я [PERSON] . Встановити факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Мартове Печенізького району Харківської області, та [PERSON] , [INFO] , уродженцем села Мартове Печенізького району Харківської області, як між рідною матір`ю та сином. Визнати за [PERSON] , [INFO] , уродженцем села Мартове Печенізького району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , право на земельну частку (пай) розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №007069 виданого на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Мартова», що належала спадкодавиці на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №007069. Однак у вищевказаному Сертифікаті на право на земельну частку помилково значиться по батькові матері Позивача « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Окрім цього у свідоцтві про смерть прізвище матері Позивача зазначене як [PERSON] , а у свідоцтві про народження Позивача прізвище матері записано як [PERSON] . Після смерті матері позивач продовжив користуватися її речами, в тому числі особистими побутовими речами померлої; зберіг документи, що залишилися після її смерті, в тому числі оригінал сертифікату на земельну частку (пай), який зберігає й до нині; продовжив проживати в будинку, в якому він проживав та був зареєстрований разом з померлою за адресою: [ADDRESS] . Наразі позивач звернувся до Печенізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] але у зв`язку з помилками в сертифікаті на право на земельну частку (пай) та у свідоцтві про смерть, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а тому Позивач змушений був звернутись до суду. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив винести рішення на розсуд суду. Суд вважає, що учасники справи, які не прибули, належним чином повідомлялись про розгляд справи та відповідно до вимогст.128 ЦПК України розглядає дану цивільну справу за їх відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані докази, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Встановлення факту родинних відносин здійснюється судом в порядку окремого провадження. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. [PERSON] народився [INFO] в селі Мартове Печенізького району Харківської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . У вказаному Свідоцтві матір`ю зазначена [PERSON] . ( аркуш 11). Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Печенізьким РВ УМВС України в Харківській області 19 травня 2003 року, [PERSON] народився [INFO] в селі Мартове Печенізького району Харківської області. Місце реєстрації: [ADDRESS] . ( аркуші 6-7). Згідно записів в погосподарських книгах по домоволодінню, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником домоволодіння вказаний [PERSON] , а його матір`ю в одному випадку вказана [PERSON] , а в іншому- [PERSON] ( аркуші 33-36). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач проживає в будинку матері [ADDRESS] . За життя [PERSON] та позивач проживали в будинку разом. Стосунки між [PERSON] та позивачем завжди були тісними, родинними, вони ставилися одна до одної як син та матір і цей факт ніколи не заперечували, ніхто ніколи щодо цих обставинах не мав жодних сумнівів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що добре знайома з позивачем та спілкувалася також з [PERSON] за її життя, адже проживала по одній вулиці з ними. Вказувала, що позивач проживав з матір`ю в будинку [ADDRESS] . З якого часу точно не пам`ятає, але дуже тривалий час. Зазначила, що матір позивача [PERSON] померла за вказаною адресою, похованням займався син. Стосунки між позивачем та [PERSON] завжди були тісними, родинними, сумнівів щодо материнства останньої ніколи не виникало. Після смерті матері в будинку проживає позивач, який доглядає будинок та земельну ділянку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . ( аркуш 9). Згідно довідки виконавчого комітету Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області №1004 від 01.11.2019 року [PERSON] [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з нею на момент смерті був зареєстрований син [PERSON] . ( аркуш 12). Враховуючи пояснення свідків та з огляду на відомості, викладені у письмових доказах, суд дійшов висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Мартове Печенізького району Харківської області та [PERSON] , [INFO] , уродженцем села Мартове Печенізького району Харківської області, як між рідною матір`ю та сином, є доведеним та підлягає встановленню у судовому порядку. Крім того, після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Мартова», що належала спадкодавиці на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №007069, виданого Печенізькою райдержадміністрацією, згідно рішення від 28 травня 1996 року №173 на ім`я [PERSON] . ( аркуш 10). Судом встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №007069 належить [PERSON] , що підтверджується листом Архівного відділу Печенізької РДА Харківської області №01-44/19 від 21.02.2020 року відповідно до якого згідно записів у книзі по встановленню стажу роботи колгоспникам колгоспу «Маяк» [PERSON] . 1913 року народження (так значиться у документі) працювала з 1943 по 1964 роки, у графі «довоен. ст.» стоїть запис - 3. Згідно з записами у розрахунково-платіжних відомостях 2 від. за вересень-грудень 1964 року [PERSON] (так значиться у документі) нараховувалася заробітна плата з вересня по жовтень 1964 року (включно). ( аркуш 39). Відповідно листа відділу у Печенізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №29-20-0.23,27-47/118-20 [PERSON] внесена до списку осіб, що додається до відповідного державного акту на право колективної власності на землю. ( аркуш 38), що також підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю серія ХР-23-00-000295. (аркуш 42) та списком громадян, що до відповідного державного акту. ( аркуші 44-45). Проаналізувавши матеріали справи і оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Мартове Печенізького району Харківської області, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №007069, виданого на підставі рішення Печенізької райдержадміністрації від 28 травня 1996 року №173, на ім`я [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігається з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановити факт належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в ч.5 пункту 9 Листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., не допускається вирішення справи в порядку окремого провадження, якщо заява містить вимогу про визнання права, зокрема права власності. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, як було встановлено судом в ході судового розгляду справи спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є позивач по справі [PERSON] . Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті матері Позивач прийняв спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, а саме після смерті [PERSON] продовжив користуватися речами, які залишились після смерті спадкодавиці, в тому числі особистими побутовими речами померлої; зберіг документи, що залишилися після смерті матері, в тому числі оригінал сертифікату на земельну частку (пай), який позивач зберігає й до нині; продовжив проживати в будинку, в якому він проживав та був зареєстрований разом з померлою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі доказів сторін вважає, що позивач повністю довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, його позовні вимоги не протирічать закону та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved