Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відстосків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість 10953,64 грн., яка складається з наступного: 315,72 грн. - заборгованість за кредитом; 6082,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3795,27 грн.\~заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 509,70 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач у\~встановлений строк\~надав відзив\~на позов,\~в якому\~просив відмовити\~у задоволенні\~позову у\~повному обсязі\~та зазначив,\~що позивач\~не надав\~доказів ознайомлення\~позичальника з\~Умовами та\~правилами надання\~банківських послуг,\~оскільки вони\~ним не\~підписані,\~а наданий\~банком розрахунок\~не оформлений\~належним чином,\~так як\~не містить\~прізвища та\~підпису посадової\~особи,\~яка має\~право складати\~такий розрахунок.\~Також відповідач\~зазначив,\~що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачем було внесено 06.01.2010 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 16.01.2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Заяв про пролонгацію дії кредитного договору (картки) відповідач не подавав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. \~Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає за необхідне відмовити у задоволенні виходячи з наступного. В своєму позові позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відстосків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість 10953,64 грн., яка складається з наступного: 315,72 грн. - заборгованість за кредитом; 6082,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3795,27 грн.\~заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 509,70 грн. - штраф (процентна складова). Однак, позивачем не надано належних доказів на підтвердження заборгованості, так як наданий банком розрахунок заборгованості не оформлений належним чином, оскільки не містить прізвища та підпису посадової особи, яка має право складати такий розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 р. підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтверджували заборгованість відповідача перед позивачем суду не надано. Отже, докази подані позивачем не відповідають вимогам ст.ст. 77,78 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Крім того відповідачем у своїх запереченнях на позов зроблено заяву про застосування позовної давності до усіх вимог банку. Так, відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогами про захист порушеного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином,\~у разі\~неналежного виконання\~позичальником зобовязань\~закредитним договором,\~позовна давність\~за вимогами\~кредитора про\~повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За пунктами 6.5, 6.9, 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем до позовної заяви, клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. В разі виникнення заборгованості держатель по картрахунку зобов'язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. За порушення строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням згідно кредитного договору більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5% від суми позову. Натомість в тексті позовної заяви позивач зазначає штраф у розмірі 250,00 грн., що не співпадає з текстом умов та правил надання банківських послуг, що надані самим же позивачем до позовної заяви. Як вбачається із змісту п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобовязань та інших зобов'язань за цим договором. Пунктом 2 Умов та правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких, мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя, які щомісячно належать до сплати держателем протягом строку дії карти. Мінімальний обов'язковий платіж є обов'язковим для держателя платіжних карт, здійснюючих операції по кредитній схемі. Строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з встановленим мінімальним обов'язковим платежем визначений в пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту (п.5.3. Правил користування платіжною картою). Відповідно до умови заяви та п.4.1. Правил користування платіжною картою, погашення заборгованості по кредиту може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Із заяви позивальника, яка є складовою частиною кредитного договору, вбачається, що заборгованість за кредитним договором погашається щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, остання оплата в рахунок погашення заборгованості здійснена 06.01.2010 року. Після вказаного періоду будь-які платежі в рахунок погашення заборгованості не здійснювались. Поряд зі встановленням порядку пролонгації строку дії договору (п.9.12. розділ 9 Умов і Правил надання банківських послуг) сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань (внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору (п.6.5., 8.6. Умов і Правил надання банківських послуг та п.5.3. Правил користування платіжною картою). Відповідно до визначеного в Заяві порядку проведення повернення кредитних коштів, таке повернення може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Як зазначено вище, останнє перерахування [PERSON] коштів для погашення заборгованості було проведено банком 06.01.2010 року. У подальшому, починаючи з лютого 2010 року будь-яке погашення або шляхом внесення коштів [PERSON], або шляхом перерахування банком коштів з інших карт не здійснювалось. Таким чином, момент виникнення заборгованості слід рахувати з лютого 2010 року. Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 16.01.2018 року, тобто через 8 років - з пропуском строку позовної давності. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Для обчислення позовної давності мають застосовуватись загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, є очевидним, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), а також в постанові Верховного суду від 25.04.2018 року (справа №61-616св18). \~\~ На підставі викладеного суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у звязку із його не доведеністю та у зв'язку\~\~із пропущенням строку позовної давності позивачем.

Outcome: dismissed