Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.07.1989 року було придбано у колгоспу ім. Горького житловий будинок в селі Кулява на умовах позики та при умові, що позивач з дружиною буде працювати в колгоспі не менше 10 років. Вказав, що позику він повернув у 1992 році. Зазначив, що зареєструвати право власності на будинок позивач не зміг через хворобу та те, що будинок не був зареєстрований за колгоспом. Позивач просив визнати за ним право власності на будинок № 100 по вул. Б.Хмельницького в с. Кулява, Жовківського району, Львівської області. Позивач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у ньому. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак ними надіслано заяви про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у їх відсутності. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. З копії договору від 20.07.1989 року вбачається, що колгосп ім. Горького продає колгоспнику [PERSON] житловий будинок за 90% вартості в сумі 8440 крб. з терміном виплати протягом 10 років при умові, що [PERSON] і його дружина будуть працювати на фермі с. Кулява не менше як 10 років. З копій квитанцій до прихідного ордеру № 83 та № 250 вбачається, що позивач повернув позику колгоспу ім. Горького в загальній сумі 6405,00 грн. З довідки, виданої правлінням колгоспу ім. Горького про те, що [PERSON] дійсно сплатив за жилий будинок вартість якого становить 8440 крб. З виписки із погосподарської книги Кулявської сільської ради № 395 від 22.07.2015 року вбачається, що головою двору в с. Кулява, вул. Б.Хмельницького, 100, станом на 01.07.2015 року є [PERSON], члени двору [PERSON] З копії технічного паспорта на будинок № 100 по вул. Б.Хмельницького в с. Кулява вбачається, що загальна площа такого складає 165,8 метрів квадратних. З довідки № 3027 від 21.07.2015 року, виданої КП Червоноградським МБТІ, вбачається, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на житловий будинок № 100 по вул. Б.Хмельницького в с. Кулява не проводилася. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що позивач придбав у колгоспу ім. Горького житловий будинок за 90% вартості в сумі 8440 крб. з терміном виплати протягом 10 років при умові, що [PERSON] і його дружина будуть працювати на фермі с. Кулява не менше як 10 років, що стверджується копією договору від 20.07.1989 року. Довідкою, виданою правлінням колгоспу ім. Горького, стверджується те, що [PERSON] дійсно сплатив за жилий будинок вартість якого становить 8440 крб. Однак вказана довідка не містить таких реквізитів як номер та дата її видачі. Позивач просить визнати за ним право власності на будинок № 100 по вул. Б.Хмельницького в с. Кулява, Жовківського району, Львівської області. Однак у вказаних договорі від 20.07.1989 року та довідці не зазначено який саме житловий будинок позивач придбав у колгоспу ім. Горького, не зазначено його адреси чи будь-яких інших даних, які дали б змогу ідентифікувати проданий будинок. Позивач посилається на ст. 392 ЦК України, згідно якої власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Однак суду не надано належних та допустимих доказів того, що право позивача порушено, невизнано чи оспорюється, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: dismissed