Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із цим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою проживали у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2000р., жили однією родиною до жовтня 2012р., розірвали шлюб 18.10.2013р., мають неповнолітнього сина, який живе з відповідачкою, за час спільного мешкання за спільні кошти вони придбали 12.07.2000р. вказаний будинок у [ADDRESS], який оформлений на відповідачку і та його право власності на 1/2 частину будинку не визнає, тому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину цього будинку. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Представник позивача в судовому засіданні на позовних наполягає, просила визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного будинку. Відповідач позовні вимоги не визнала, подала суду заяву про розгляд справи без неї. Представник відповідача показав суду, що дійсно будинок сторони купили вони у шлюбі, але не за спільні кошти, а за кошти відповідачки, яка 05.07.2000р. продала належну їй квартиру за 2392грв., земельну ділянку за 50грв., взяла в борг у своїй матері 5тис.грв. (купили будинок 12.07.200р. за 7218грв.), оскільки шлюб вони зареєстрували 14 червня, а будинок купили 12.07.2000року, тобто менше ніж через місяць, тому ніяких спільних грошей у них просто не могло бути. Але при цьому зустрічних позовних вимог відповідачка суду не подала. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріла справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що сторони були одружені з 14.06.2000р. до жовтня 2012р., розірвали шлюб 18.10.2013р. (а.с.6), спірний будинок придбали 12.07.2000р. (а.с.7), тобто під час шлюбу. Згідно з вимогами ст.22 КпШС України 1969р. (судом застосовується вказаний Закон, оскільки будинок був придбаний в час, коли діяв КпШтС України) майно, яке було нажито подружжям під час шлюбу, є їхньою загальною спільною власністю. Заперечення представника відповідача в тій частині, що будинок відповідачка придбала за власні кошти (продала 12.07.2000р. належну їй квартиру за 2392грв., земельну ділянку за 50грв., взяла в борг у своїй матері 5000грв.), і саме ці належні особисто їй гроші витратила на придбання будинку (будинок придбали за 7218грв.), і що за три тижня шлюбу у них з позивачем не могло бути і не було спільних коштів (шлюб зареєстрували 14 червня, а будинок придбали 12 липня 2000р.) судом до уваги не приймаються, оскільки, по-перше, представник відповідачки (і відповідачка, яка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності) не надав суду доказів своїх заперечень (а саме - доказів того, що спірний будинок був придбаний за особисті гроші відповідачки - будинок придбали за 7218грв., а відповідачка отримала від продажі своєї власності лише 2442грв.). Посилання відповідача на те, що вона взяла в борг у своїй матері 5000грв., також відповідачем в судовому засіданні не підтверджено - надана лише ксерокопія розписки самої ж відповідачки, що вона начебто взяла в борг ці гроші у своєї матері. При цьому допитати свою матір в судовому засіданні в якості свідка відповідач (її представник) не просив, не надав доказів повернення вказаного боргу (представник відповідачки заявив суду, що йому про це нічого не відомо). Жодного доказу отримання вказаної суми в борг (як і її повернення, оскільки якщо борг в був повернутий матері відповідачки, то лише за час шлюбу і відповідно зі спільних грошей сторін) відповідачка (її представник) суду не надали. Крім того мати відповідачки не подала суду зустрічного позову про оспорювання угоди купівлі-продажу спірного будинку, чи про стягнення суми боргу. По-друге, відповідачка не подала суду зустрічного позову про визнання спірного будинку її особистою власністю, лише не визнала позовні вимоги. Судом також не береться до уваги пояснення представника відповідачки (саме пояснення, а не самостійні зустрічні позовні вимоги з розрахунками і доказами) в судовому засіданні про відступлення від принципу рівності часток у майні подружжя, оскільки представник відповідачки в судовому засіданні не надав суду розрахунку чи зустрічних позовних вимог про відступлення від засади рівності часток подружжя з урахування заборгованості по аліментах позивача і того, що неповнолітня дитина живе із нею і це дає їй право на збільшення її частки у спільній сумісній власності. Також не надала доказів вартості будинку на теперішній час, зроблених в ньому полішпень і змін за час спільного життя (і відповідно за спільні кошти). Судом заперечення відповідача не приймаються до уваги ще і тому, що спірний будинок сторонами був придбаний у 2000році за 7218гру., його житлова площа на момент придбання була - 24.4кв.метри (а.с.7), а на день розгляду судом справи вартість будинку складає 33.048грв. (при цьому це не ринкова вартість, а про проведення експертизи і встановлення вартості будинку і вартості зроблених в ньому поліпшень сторонами в судовому засіданні взагалі питання не ставилося) і його загальна площа тепер складає 116кв.м, будинок має два поверхи (а.с.8-27). Висновок спеціаліста відповідачем під сумнів не поставлений і не заперечений. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки спірний будинок був придбаний сторонами у шлюбі і тому відповідно за спільні кошти, оскільки відповідачем в судовому засіданні це не спростовано. Оскільки будинок був придбаний подружжям під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі і на спільні кошти, кожному з них належить ? частина цього майна, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Підстав для відступлення від засаду рівності часток у загальній спільній власності судом не встановлено. Стягнути судові витрати позивач не просив. На підставі викладеного, ст.ст.22-36 КпШтС України,

Outcome: approved