Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації в якому просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] публічно вибачитися перед ним за розповсюдження неправдивих відомостей, що паплюжать його честь і гідність на загальних зборах працівників митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці ДФС України, стягнути з [PERSON] на його користь 100000 грн. моральної шкоди та 1600 грн. судового збору. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що з листопада 2002 року він працює на посаді головного державного інспектора митного поста «Купянськ» Харківської митниці ДФС України. 15.05.2017 р. його викликали до керівника структурного підрозділу, де його повідомили про отримання листа від [PERSON] в якому вона поширила недостовірну, на думку позивача, негативну інформацію. В листі відповідачка називає його «чорним ріелтором» та звинувачує в організації діяльності з незаконного заволодіння нерухомим майном третіх осіб. Позивач вважає, що зазначені відомості є недостовірними та такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачки адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та заявила, що дійсно у травні 2017 року [PERSON] направила на ім`я в.о. начальника Харківської митниці ДФС звернення щодо проведення з [PERSON] відповідних профілактичних заходів у зв`язку із його маргінальною поведінкою у позаробочий час. У вказаному зверненні нею було використане оціночне судження особи позивача «так званий «чорний ріелтер». Даним зверненням вона реалізовувала своє право громадянина на звернення до органів державної влади, закріплене, в тому числі, в Конституції України. В даному листі вона довела до відома керівництво позивача, що за участю [PERSON] та його матері судами розглядались декілька цивільних справ, пов`язаних із визнанням права власності на нерухоме майно. Під час їх розгляду на відповідачку чинився тиск з метою, щоб вона відмовилась від своїх майнових прав і цей тиск чинився, на її думку, позивачем [PERSON] Також представник відповідачки вважає, що позивачем не доведено факт неправомірних дій [PERSON] Зясувавши думку позивача та його представника, представника відповідачки, допитавши свідків, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Ст.ст.297, 299 ЦК України встановлюють право фізичної особи звернутися до суду з позовом про захист її честі, гідності та ділової репутації. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] листом від 11.05.2017 р. звернулася до в.о. начальника Харківської митниці ДФС [PERSON] в якому вона повідомила, що тривалий час (майже 2 роки) в різних судових інстанціях слухаються цивільні справи стосовно спору з приводу визнання права власності на нерухоме майно, де вона виступає однією із сторін, а іншою стороною виступає матір позивача. В листі відповідачка стверджує, що [PERSON] на неї постійно здійснюється тиск з метою усунути її від участі у справі та позбавити належного їй за законом майна. Також вона просила забезпечити проведення з [PERSON] відповідних заходів та профілактичної роботи та роз`яснити йому правила суспільного життя та поведінки в позаробочий час, особливості спілкування з пересічними громадянами, відповідальність за вчинені кримінальні та корупційні правопорушення та за незаконне збагачення за рахунок інших громадян. За результатами розгляду листа від 11.05.2017 р. на адресу відповідачки за підписом в.о. начальника митниці [PERSON] надійшла відповідь в якій, зокрема, повідомлено, що керівництвом митниці забезпечено проведення з головним державним інспектором Баєвим М.Ю. індивідуально-виховної роботи, під час якої додатково роз`яснені правила суспільного життя та поведінки, у тому числі в позаробочий час, особливості спілкування з громадянами, відповідальності за вчинені кримінальні та корупційні правопорушення з метою недопущення ним вчинків, несумісних із статусом державного службовця. Як пояснили свідки [PERSON] та [PERSON], вони являються безпосередніми керівниками позивача на митному посту «Куп`янськ» і у травні 2017 року ними була отримана з Харківської митниці ДФС лист [PERSON] від 11.05.2017 р. стосовно дій [PERSON] З метою реагування на даний лист з [PERSON] була проведена індивідуальна бесіда з приводу недопущення порушення діючого законодавства України про що був зроблений запис у відповідному журналі, який зберігається на митному посту. Після цього була підготовлена відповідь заявниці. Крім того, на загальних зборах колективу митного посту особистому складу було повідомлено про існування такого листа [PERSON] та всі працівники попереджені про недопущення порушень закону в позаробочий час. Текст самого листа [PERSON] колективу не оголошувався, його зміст повідомлявся в загальних рисах, у інших працівників митниці до цього листа доступу не було. Після надходження цього листа і відповіді на нього до [PERSON] відношення ні у працівників митного посту, ні у керівництва не змінилося, наявність цього звернення ніяким чином не відобразилось на проходженні ним служби. Позивач [PERSON] також в судовому засіданні підтвердив, що лист [PERSON] ніяким чином не вплинув на проходження ним служби на митному посту. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] звернулася з листом до компетентного органу, в підпорядкуванні якого знаходиться митний пост «Куп`янськ», щоб той провів профілактичні заходи із інспектором Баєвим М.Ю. з метою недопущення в подальшому порушення ним закону. В межах своєї компетенції Харківська митниця ДФС провела з позивачем профілактичні заходи про які повідомила [PERSON] листом від 26.05.2017 р. Таким чином, судом встановлено, що в листі від 11.05.17 р. відповідачка [PERSON] виклала обставини судових процесів в яких вона брала участь і роль у них [PERSON] [PERSON] не вимагала від Харківської митниці ДФС перевірити дані факти та притягнути [PERSON] до відповідальності. Чи відповідають викладені у листі від 11.05.2017 р. факти щодо дій [PERSON] дійсності, то таких даних суду надано учасниками справи не було. Згідно ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу думки та слова. Відповідно кожен має право висловлювати, публікувати свої думки, враження щодо дії іншої особи, [PERSON] цих дій, в тому числі виокремлення негативних моментів, не є порушенням права на недоторканість ділової репутації. Позивач не надав суду будь-які дані про те, що зміст вказаної заяви відповідачка доводила до відомості громадськості чи окремих громадян, колективу в якому працює [PERSON] Відповідно до Ухвали Верховного Суду України від 19.12.2002 року у випадку, коли особа звертається до суду, іншого правоохоронного чи державного органу, організацію, наділену у відповідності до закону власними повноваженнями, із заявою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган чи організація наділена власними повноваженнями відповідно відновлення законності у відповідних відносинах або застосування передбачених законом санкцій до правопорушника, таке звернення для розв`язання спору, відновлення прав або захист законних інтересів або для відновлення законності не є розповсюдженням інформації. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 10.04.2003 р. положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1960 р.) поширив такі відомості в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов`язків порушено її право, не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації ( п.16 Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи») Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що звернення відповідачки [PERSON] до в.о. начальника Харківської митниці ДФС [PERSON] від 11.05.2017 р. в якій вона виклала факти тиску на неї працівника митного посту «Куп`янськ» [PERSON] під час розгляду цивільних справ в суді, з метою проведення з останнім профілактичних заходів по недопущенню порушень закону, не може вважатися розповсюдженням інформації, яка порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Таким чином, при відсутності з боку відповідачки [PERSON] розповсюдження інформації, яка порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача [PERSON], а також дій, які б порушили право позивача на повагу до гідності, честі та на недоторканість його ділової репутації, суд вважає неможливим задовольнити вимоги останнього по відшкодуванню моральної шкоди. Згідно ст. 280 ЦК України фізична особа, особисте немайнове право якої порушено, має право на відшкодування шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до вимог ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; при відшкодуванні моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршання здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації. Враховуючи те, що позивачем не надано суду будь-яких відомостей про погіршення стану здоров`я чи глибину душевних страждань внаслідок подання відповідачкою вищевказаного листа та відсутня будь-яка медична документація, яка б свідчила про погіршення стану здоров`я позивача, суд вважає, що дії [PERSON] (направлення цього листа до Харківської митниці ДФС) не є протиправними та такими, що не заподіяли [PERSON] будь-якої шкоди. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено свого позову, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.12 ЦПК України і обставин, згідно яких можна встановити глибину фізичних та душевних страждань, погіршання здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та у позові слід відмовити. На підставі ст.ст. 34,40 Конституції України, ст.ст. 23, 277, 280, 297, 299 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 263-265 ЦПК України, Рішення Конституційного Суду України від 10.04.2003 р., Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1,

Outcome: dismissed