Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання незаконними рішення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 14.07.2011 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також про визнання незаконним та недійсним набуття [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права власності кожним по 2/9 ідеальних частин будинку [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що здійснюючи державну реєстрацію права власності на відповідні частки у будинку [ADDRESS] в м. Винники, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» було порушено норми ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок під літ. А-2 загальною площею 300,4 м.кв. на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 25.12.2002 року, з якої випливало право відповідачів лише на цегляний будинок загальною площею 248 м.кв. Також, вважає, що право власності відповідачів на спірний будинок зареєстроване неправомірно, оскільки із заявою про здійснення державної реєстрації права власності зверталася лише [PERSON], інші відповідачі [PERSON] та [PERSON] таку заяву не подавали, такого волевиявлення не здійснили. Крім цього вважає, що право власності незаконно зареєстроване за відповідачами і з тих підстав, що заявником не було подано органам БТІ оригіналу чи нотаріально завіреної копії ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 25.12.2002 року. У зв'язку із наведеним просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали повністю з наведених вище мотивів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, суду пояснила, що дійсно на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 25.12.2002 року про визнання мирової угоди у справі про поділ майна між нею та позивачем, як бувшим подружжям, яка роз'яснена ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.11.2010 року, 14.07.2011 року вона, та її діти [PERSON], [PERSON] здійснили державну реєстрацію права власності на належні їм частки в житловому будинку по [ADDRESS] в м. Винники відповідно до умов ухвали. Вважає, що вказаною реєстрацією жодні права не можуть бути порушені, оскільки технічна інвентаризація будинку була проведена лише 24.06.2011 року, коли і було визначено загальну площу будинку 300,4 м.кв. До того часу була відома лише приблизна площа будинку, її обраховував сам позивач, в той же час позивач зберіг своє право власності на належну йому частку у будинку, а тому вважає позовні вимоги безпідставними. Крім цього зазначила, що правомірність рішення про здійснення державної реєстрації їх права власності була предметом розгляду у суді в порядку адміністративного судочинства, і на підставі рішення суду визнано законним. А тому просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] відносно позову заперечив з аналогічних підстав, додатково пояснив, що його інтереси жодним чином не порушені при реєстрації його матір'ю [PERSON] права власності за ним на належну йому частку у власності, оскільки він проживає спільно із матір'ю за одною адресою, і їх інтереси є спільними. В той же час вважає, що права позивача не були порушені здійсненою реєстрацією, оскільки відповідачі здійснили реєстрацію права власності на нерухоме майно у відповідності до тих часток, які їм належать на підставі ухвали суду від 25.12.2002 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що не мав наміру реєструвати право власності на визначену за ним частку у майні, жодного доручення своїй матері на здійснення державної реєстрації права власності від свого імені не давав, а тому просить позов задоволити. Представник ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов відхиляє з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб визначений частиною 2 статті. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач вважаючи порушеним своє право на володіння нерухомим майном - житловим будинком по [ADDRESS] в м. Львів-Винники, звернувся до суду із позовом про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права власності за іншими співвласниками будинку - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також про визнання незаконним набуття ними права власності на вказане нерухоме майно. Дійсно як вбачається із витягу про державну реєстрацію (а.с.19), ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 14.07.2011 року за №30625461 здійснено державну реєстрацію права власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], в м. Львів-Винники, за кожним по 2/9 ідеальних частин. Підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно стала ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 25.12.2002 року про затвердження мирової угоди, роз'яснена ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17.11.2010 року. Як вбачається із ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 25.12.2002 року (а.с.7) судом було затверджено мирову угоду між сторонами у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ подружнього майна , відповідно до умов якої позивачу [PERSON] у власності залишено 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] в м. Львів-Винники, а решту 2/3 частини передано у власність [PERSON] разом із двома неповнолітніми дітьми. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на час прийняття рішення про державну реєстрацію, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Частиною 4 названої статті визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Крім цього, у відповідності до вимог п.5 ч.1 ст. 19 цього Закону державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Також в п.11 додатку № 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 № 1692/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 р. за № 157/6445, серед Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно значиться ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди. Як вбачається із постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2012 року (а.с.71-75), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2012 року (а.с.76-79) та ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 20.12.2012 року (а.с.80-82), на підставі адміністративного позову [PERSON] судом вже перевірялася правомірність рішення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за результатами розгляду якого суд дійшов висновку про безпідставність позову. Серед підстав відмови у задоволенні позову суд зазначав про обґрунтованість відхилення посилання позивача на розбіжність у площі будинку [ADDRESS] в м. Винники зазначеній в ухвалі суду від 25.12.2002 року та у витязі про державну реєстрацію права власності на будинок, оскільки реєстрація проведена відповідно до часток, визначених ухвалою суду, яка набрала законної сили. На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що державна реєстрація права власності на відповідні частки у житловому будинку [ADDRESS] в м. Винники за відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] здійснена ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» правомірно, і така жодним чином не порушує право позивача [PERSON] на належну йому частку у власності на зазначене нерухоме майно, визначену ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25.12.2002 року. При цьому суд вважає, що законність рішення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перевірялась в судовому порядку з дотриманням положень ст.2 ч.3 КАС України і таке рішення в цілому визнано законним. У відповідності до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому з врахуванням того, що законність рішення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перевірялась в судовому порядку в цілому, рішенням всіх інстанцій таку визнано законною, суд не вбачає підстав для задоволення позову виходячи із додаткових, на думку позивача, обґрунтувань незаконності прийнятого рішення. Крім цього, суд вважає, що реєстрація права власності за відповідачами не порушує права позивача, оскільки його частка у праві власності на спірне майно не змінюється, така реєстрація не впливає на його права та обов'язки і така здійснюється без його згоди. Також суд вважає, безпідставними вимоги позивача про визнання незаконним та недійсним набуття [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права власності кожним по 2/9 ідеальних частин будинку [ADDRESS] в м. Винники, оскільки ч.2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів і обраний позивач спосіб захисту у виді визнання незаконним та недійсним набуття права власності на частину будинку [ADDRESS] в м. Винники законом не встановлений. Крім цього, відповідачі набували право власності на нерухоме майно на підставі ухвали про визнання мирової угоди, яка на даний час ніким не скасована, а рішення суду яке набрало законної сили, і в силу вимог ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України підлягає обов'язковому виконанню на всій території України. А тому в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Outcome: dismissed