Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 15 серпня 2011 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, грошової суми в розмірі 37 000,00 грн., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно зазначеного договору [PERSON] зобов'язувався повернути кошти до 15 лютого 2012 року. До теперішнього часу [PERSON] борг не повернув, чим взяті на себе зобов'язання не виконав. Станом на 13 лютого 2014 року борг відповідача перед позивачем становить 37 000,00 грн. сума основного боргу та 135 050,00 грн. пеня, яка складає 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення основного зобов'язання. Позивач зазначає, що зазначений договір позики був укладений одним із подружжя, другим з подружжя була надана згода на укладення даного договору, а майно одержане за договором позики, було використане в інтересах сім»ї, отже положення договору позики створюють обов'язки і для дружини позичальника. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача суму позики за договором позики у розмірі 37 000,00 грн., пеню в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення, що становить 135 050,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 760,50 грн. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити з викладених підстав. Відповідачі у судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі статті 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів. Зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 15 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1810.(а.с. 6) Зазначений договір позики укладався за згодою дружини відповідача [PERSON], викладеної у вигляді заяви, підпис якої засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 15 серпня 2011 року за реєстровим № 562. Відповідно до п. 1 Договору позики грошових коштів, позикодавець передав до підписання цього договору у власність позичальникові грошові кошти у сумі 37 000,00 грн. Відповідно до п. 2. Договору позики грошових коштів, позичальник зобов'язується повернути позичені грошові кошти готівкою у розмірі зазначеному у п. 1 даного договору, без нарахування відсотків в строк до 15 лютого 2012 року. Відповідно до п. 4 Договору позики грошових коштів, у разі неповернення або прострочення (повністю або частково) позичальником суми позики, зазначеної у п. 1 даного договору у строк, вказаний в п. 2 цього договору, позичальник, на вимогу позикодавця зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення. Станом на 18 червня 2012 року [PERSON] своє грошове зобов'язання, передбачене договором позики, не виконав, чим порушив умови договору позики. У зв'язку з цим [PERSON] запропоновано не пізніше 19 липня 2012 року повернути позику в сумі 37 000,00 грн., а також сплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення, що підтверджується заявою, яка була передана рекомендованим листом 18 червня 2012 року, однак ні відповіді від [PERSON], ні передачі заяви про отримання заяви нотаріусу не було. Згідно розрахунку суми пені згідно п. 4 договору позики від 15 серпня 2011 року, поданого позивачем, загальна сума пені складає 135 050,00 грн. (а.с. 8). Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та цивільного кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 2, 3. 4 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна. Згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. Оскільки договір позики був укладений зі згоди дружини позичальника, суд вважає, що даний договір укладений в інтересах сім»ї, а тому створює обов'язки для другого подружжя , а тому суд приходить до висновку про солідарне стягнення боргу з відповідачів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання добровільно не виконав, термін повернення позики минув 15 лютого 2012 року, прострочено 730 днів повернення боргу, відповідач умови договору позики порушив, позику не повернув, тому суд приходить до висновку, що сума боргу з відповідачів підлягає солідарному стягненню в судовому порядку. Відповідно до прибуткового касового ордеру від 12 лютого 2014 року, [PERSON] сплатила 4 000,00 грн. за послуги адвоката згідно договору № 12-02/14 від 12 лютого 2014 року, та згідно квитанції № ПН 594993 від 14 лютого 2014 року, [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1 760,50 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 4 000,00 грн. та 1 760,50 грн. за сплату судового збору. Оцінив та дослідивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява є такою, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved