Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та анулювання актового запису про розірвання шлюбу, вилучення свідоцтва про розірвання шлюбу, зобов'язання органу державної реєстрації актів цивільного стану провести анулювання свідоцтва про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 11 вересня 1976 року позивач та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований П'ятигорським с/загсом Балаклійського району Харківської області. У вересні 2010 року [PERSON] повідомила позивача про те, що в 1987 році шлюб між ними було розірвано. 03 вересня 2010 року позивач отримав в Комінтернівському відділі РАЦС повторне свідоцтво про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що шлюб розірвано 10 березня 1987 року (актовий запис № 180 від 10.03.1987 року). Проте сторони припинили шлюбні відносини в листопаді 2010 року і стали проживати окремо, домовившись про розподіл кооперативної квартири, пайові внески за яку були виплачені в період з 20 січня 1986 року по 24 грудня 1991 року, однак [PERSON] в 2013 році звернулася до суду із позовом про визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач стверджує, що спільну заяву про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], як це було передбачено ч. 1 ст. 181КпШС, він не подавав і не приймав особисту участь при реєстрації в органах РАГСу розірвання шлюбу, в зв'язку із чим актовий запис про розірвання шлюбу є незаконним та підлягає скасуванню. Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, дали пояснення по суті позовних вимог так, як про це зазначено вище в даному рішенні. Відповідач у судове засідання не з'явилася, представник відповідача - Левченко М.В., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що оскільки розірвання шлюбу відбувалося за взаємною згодою позивача та відповідача [PERSON], то підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. Представник відповідача - Комінтернівського відділу ДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, 17 вересня 2013 року начальник відділу Ткаченко О.І. подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 вересня 1976 року, про що П'ятигорським с/загсом Балаклійського району Харківської області цього дня зроблено актовий запис № 21 та видано свідоцтво про укладення шлюбу. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 8). Згідно запису акту про розірвання шлюбу № 180 від 10 березня 1987 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 23). 10 березня 1987 року [PERSON] Комінтернівським відділом ЗАГС видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 25), про отримання якого відповідач поставив свій підпис у Книзі обліку запису актів про розірвання шлюбу (а.с. 40). Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 13052 від 19 березня 2014 року підписи від імені [PERSON] у актовому записі про розірванні шлюбу № 180 від 10 березня 1987 року Комінтернівського відділу ЗАГСу м.Харкова, розташований у п. 14, у рядку «Подписи расторгающих брак (брачные фамилии); книзі запису актів про розірвання шлюбу за 1987 рік Комінтернівського відділу ЗАГСу м.Харкова, розташований на 57 аркуші, у графі: «Роспись в получении или дата или номер письма», у рядку за № ІІ-ВЛ 348434, «[PERSON]» - виконані [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КпШС (який діяв на час спірних правовідносин) при взаємній згоді на розірвання шлюбу подружжя, яке не має неповнолітніх дітей, розірвання шлюбу провадиться в органах реєстрації актів громадянського стану. Згідно ч. 1 ст. 181 КпШС реєстрація розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя у випадках, передбачених ст. 41 цього Кодексу, провадиться на підставі їх заяви, в якій повинно бути зазначено про відсутність у подружжя неповнолітніх дітей. З відповіді начальника Комінтернівського відділу ДРАЦС реєстраційної служби Харківського МУЮ спільна заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу від 03 грудня 1986 року відповідно до номенклатури справ, чинної на той час, зберігалася у відділі п'ять років, в зв'язку із чим надати її суду немає можливості. На підтвердження факту особистої участі [PERSON] під час реєстрації Комінтернівським відділом ДРАЦС розірвання шлюбу між ним та відповідачем [PERSON] суду надано копію актового запису про розірвання шлюбу № 180 від 10 березня 1987 року, підписаного власноруч сторонами (а.с.22). Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не довів суду наявність підстав для визнання незаконним та анулювання актового запису про розірвання шлюбу між ним та відповідачем [PERSON] та підстав для задоволення решти позовних вимог, оскільки окрім тверджень [PERSON] про незаконність розірвання шлюбу, ці обставини не підтверджуються жодним доказом по справі, а наявність підпису відповідача у актовому записі про розірванні шлюбу № 180 від 10 березня 1987 року Комінтернівського відділу ЗАГСу м.Харкова та книзі запису актів про розірвання шлюбу за 1987 рік Комінтернівського відділу ЗАГСу м.Харкова підтверджується висновком експертизи, призначеної судом за клопотанням позивача. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed