Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором кредиту № [NUMBER] від 04.04.2012р. Свій позов мотивує тим, що [PERSON] звернулась до ПАТ «ОТР Банк» з заявою «на отримання кредиту», та надала всі необхідні для отримання кредиту документи. ПАТ «ОТР Банк» розглянувши заяву та надані до неї документи, прийняв позитивне рішення про надання кредиту. Як результат, між ПАТ «ОТР Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № [NUMBER] від 04.04.2012 року. Згідно з умовами вищезазначеного договору, ПАТ «ОТР Банк» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 13680 грн., з кінцевим строком погашення до 04.12.2013 року. Через те, що відповідач виконував взяті на себе зобовязання з істотним порушення умов Договору кредиту, сплачуючи поточні щомісячні платежі з прострочення дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, виникла прострочена заборгованість за Договором кредиту № [NUMBER] від 04.04.2012 року. В наслідок порушень за Договором кредиту, ПАТ «ОТР Банк» визнав строк повного повернення кредиту таким, що настав, та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, здійснюючи телефонні дзвінки, письмові повідомлення про необхідність сплати простроченої заборгованості, але відповідач проігнорувала їх, а прострочена заборгованість не була сплачена. 06.03.2013 року між ПАТ «ОТР Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №08/03/2013, відповідно до умов якого ПАТ «ОТР Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №10015399901 від 04.04.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ОТР Банк», прострочена заборгованість за яким станом на 06.03.2013 року складала: -прострочена заборгованість по тілу кредиту 12995,66 грн.; -прострочені відсотки за користування кредитом 4288,54 грн.; -прострочена комісія 0 грн.; -пеня 0 грн. Разом:17284,2 грн. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] (іпн: [NUMBER]) на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» (код ЄДРПОУ 37616221) заборгованість за Договором кредиту № [NUMBER] від 04.04.2012 року, укладеного між ПАТ «ОТР Банк» та [PERSON], в сумі 17284,2 гривні та сплачений судовий збір в сумі 243,60 гривні. 07.10.2015 року [PERSON] було надано заперечення на позов ТОВ «Росвен Інвест Україна» про стягнення заборгованості, в якому вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню. Наголошує, що при зміні осіб у зобовязанні необхідно укласти угоду між старим кредитором і особою, що займає його місце в зобовязанні. Пояснює, що виходячи із спеціальних положень та Цивільного кодексу, якщо новий кредитор звертається з претензією або позовом до боржника, він має навести докази того, що саме йому первісний кредитор уступив вимогу. Таким доказом є угода між ним і первісним кредитором про відступлення права вимоги. Угода про заміну кредитора у зобовязанні укладається у такій самій формі, що й угода, на підставі якої виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Вважає, що позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів тієї обставини, що відповідач була повідомлена про заміну кредитора у кредитному зобовязані та те, що їй були надані докази переходу до позивача прав у кредитному зобовязанні. Крім того, вважає, що позовна давність по заявленій до неї вимозі пройшла. Просить суд у задоволенні позовних вимог ТОВ «Росвен Інвест України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом відмовити повністю. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю був відсутній. Ним було подано клопотання про розгляд справи за відсутністю представника відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю в судовому позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Посилався на обставини, викладені у запереченні на позов, пояснив, що відповідач не була належним чином повідомлена про заміну кредитора у кредитному зобовязанні Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 04.04.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], згідно якому ПАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] кредит на придбання товару у сумі 13680 гривень 00 копійок, строк кредиту складає 20 місяців. Згідно п.1.4.1 вищевказаного договору, позичальник зобовязаний повністю повернути Кредитору суму отриманого Кредиту та виконати всі інші зобовязання встановлені Кредитним договором не пізніше 04 грудня 2013 року. Згідно договору факторингу №08/03/2013 від 06.03.2013 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП Банк» і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно витягу з реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу №08/03/2013 від 06.03.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТР Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», загальна сума заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 04.04.2012 року складає 17284,2 гривні. Також судом досліджені такі надані документі, як графік платежів, копія вимоги про погашення простроченої заборгованості, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Росвен Інвест Україна», копія додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Росвен Інвест Україна», копії паспорту та ідентифікаційного коду [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ст.179 ЦПК, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.510 ЦК України, сторонами в зобовязані є боржник і кредитор. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобовязальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Для зміни осіб у зобовязані необхідно укласти угоду між старим кредитором і особою, що займає його місце в зобовязані. Статтею 1082 ЦК України визначено порядок виконання боржником грошової вимоги факторові. За змістом цієї норми боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обовязку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обовязку перед ним. Згідно зі ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без годи боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. В силу ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Позивачем не надано підтвердження того, що [PERSON] були надані докази переходу до нового кредитора прав у зобовязанні за кредитним договором. Таким чином, суд позбавлений можливості зробити висновок, який саме порядок та які умови відступлення клієнтом факторові свого права вимоги до боржників передбаченого договором факторингу, оскільки в договорі факторингу №08/03/2013року відсутні умови договору. В той же час у витягу не зазначено валюти зобовязань (гривня або іноземна валюта) початкової суми тіла кредиту, початкового непростроченого залишку, початкового проценту, початкової суми комісії. Також позивачем не надано належного розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, з якого вбачалося, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на 06.03.2013 року. Більш того, нічим не підтверджені доводи позовної заяви про наявність заборгованості відповідача за кредитним договором. Сам по собі розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 06.03.2013 року не є належним, достовірним та достатнім доказом існування заборгованості. Позивачем не надано доказів того, що на момент переходу до нього прав за кредитним договором на підставі договору факторингу у банку, а потім у ТОВ «Росвен Інвест Україна» існувало право вимоги до відповідача, саме у тому обсязі та на умовах, які зазначені у реєстрі заборгованостей боржників ( в тому числі щодо сум «початкового тіла кредиту», «початкового проценту»), а також у позовній заяві. Не доведено ніякими доказами ту обставину, що право вимоги до відповідачки, яке виникло у банку, було передано ним ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі договору відступлення права вимоги, а також в якому саме обсязі зобовязань позичальника та на яких умовах банк відступив право вимоги за вищевказаним договором. Позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів тієї обставини, що відповідач була повідомлена про заміну кредитора у кредитному зобовязані та те, що їй були надані докази переходу до позивача прав у кредитному зобовязанні. Із укладеного договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 04.04.2012 року вбачається, що кінцевий строк погашення 04.12.2013 року. Окрім цього, відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, враховуючи положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному звязку з частиною одинадцятою ст.11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшою сторони договору споживчого кредиту. У звязку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed