Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, посилаючись на те, що постановою про накладення адмінстративного стягнення №8 від 09.06.2017 року, яка набрала законної сили, встановлено, що [PERSON] вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.65 КУпАП, а саме: у кв. 20 Вовченського лісництва вчинив самовільну порубку дев'яти дерев породи «ялиця», загальною кубомасою 6,47 м.куб, внаслідок чого заподіяв лісовому господарству шкоду на суму 51601,46 грн. У добровільному порядку відповідач [PERSON] не відшкодував завдані збитки. У судове засідання з розгляду справи по суті представник ДП «Турківське лісове господарство» Рябінець М.М. не з'явився, хоч був належним чином судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до закону. 17.07.2018 року подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання з розгляду справи по суті представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області не з'явився, хоч був належним чином судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до закону. У судове засідання з розгляду справи по суті відповідач [PERSON] не з'явився, хоч був належним чином судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до закону. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області про прийняття справи до провадження від 06.04.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачу [PERSON] був судом наданий строк 15 днів, з дня отримання ним ухвали суду про прийняття справи до провадження, на подання відзиву на позовну заяву. Згідно поштових повідомлень про вручення поштових відправленнь, відповідач [PERSON] повторно відмовився отримувати конверти із судовими документами. З метою забезпечення прав учасників справи, зокрема права відповідача на подання відзиву, справа розглянута у строк понад 15 днів з дня можливого отримання відповідачем ухвали про прийняття справи до провадження. Відповідачем не надано відзиву на позов у встановлений законом строк та суду не надано доказів про пропущення строку для надання відзиву з поважних причин. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих суду. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки та відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та задоволення позову. Судом встановлено, що Державне підприємство «Турківське лісове господарство», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Верхньояблунська сільська рада Турківського району Львівської області, звернулося до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, посилаючись на те, що постановою про накладення адмінстративного стягнення №8 від 09.06.2017 року, яка набрала законної сили, встановлено, що [PERSON] вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.65 КУпАП, а саме: у кв 20 Вовченського лісництва вчинив самовільну порубку дев'яти дерев породи «ялиця», загальною кубомасою 6,47 м.куб, внаслідок чого заподіяв лісовому господарству шкоду на суму 51601,46 грн. У добровільному порядку відповідач [PERSON] не відшкодував завдані збитки. Розрахунок суми, що підлягає стягненню повністю відповідає вказаній у постанові про накладення адміністративного стягнення шкоді, тобто - 51601,46 грн. Положеннями ч.ч.1, 2 п.1 ст.105 Лісового кодексу України встановлено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч.3 ст.29, ч.1 ст.691 Бюджетного кодексу України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у визначеному вказаними нормами співвідношенні на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів в розмірах 30, 20 та 50 відсотків відповідно. Зазначена норма означає, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. Відповідно до листа УДКСУ у Турківському районі від 26.06.2018 №06-245 грошові стягнення за шкоду, заподіяну вчиненими на території Либохорської сільської ради Турківського району Львівської області порушеннями вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у повному обсязі на розподільчий рахунок Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області (№33111331013673), відкритий в УДКСУ у Турківському районі. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги є підставними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved