Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про виділ частки домоволодіння в натурі із спільного часткового майна та припинення права спільної часткової власності, посилаючись на те, що йому належить 9/50 частки домоволодіння [ADDRESS]. Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є відповідачі. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні сторін. Натомість кожний з співвласників користується належною йому часткою домоволодіння в натурі. Так до частки позивача належить житловий будинок літ. Д-1, прибудова літ. д-1, прибудова літ. д-1-1, гараж літ. Л-1, вбиральня літ. У-1, сарай літ. Т-1. Натомість у добровільному порядку вирішити спір у співвласників не вдається, тому позивач змушений звернутись до суду для виділення йому 9/50 частки домоволодіння в натурі, яке складається з будинку літ. Д-1, прибудови літ. д-1, прибудови літ. д-1-1, гаражу літ. Л-1, вбиральні літ. У-1, сараю літ. Т-1, бо за висновком експерта наведене майно може бути самостійним об'єктом нерухомості, тому може бути окремим домоволодінням. Просив також визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно, припинивши його право часткової власності на домоволодіння [ADDRESS], як співвласника. В подальшому позивачем були змінені позовні вимоги шляхом їх зменшення, внаслідок чого позивач просив суд виділити йому 9/50 частки домоволодіння [ADDRESS] в натурі, яке складається з будинку літ. Д-1, прибудови літ. д-1 та гаражу літ. Л-1, просив визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно, як на окремий об'єкт нерухомості, з припиненням його права спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS], як співвласника. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність за присутності його представника, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених ним позовних вимог. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні повністю підтримала уточнені позовні вимоги [PERSON], які просила суд задовольнити, вказавши у рішенні загальну та житлову площу нерухового майна, на яке просить визнати за ним право власності [PERSON] Відповідач, [PERSON], у судовому засіданні визнавав уточненні позовні вимоги [PERSON], проти задоволенні яких не заперечував, вказуючи, що ще у 1990 році до складу частки домоволодіння [PERSON] було передано житловий будинок Д-1, прибудову д-1 та гараж Л-1. Вказав при цьому, що не давав згоду раніше позивачу, бо той тоді просив визнати за ним право власності також на самовільні побудови. Відповідач, [PERSON], до суду не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність. При цьому не заперечував проти уточнених вимог [PERSON], зазначаючи, що він лише проти визнання за позивачем права власності на самовільні будівлі. Представник третьої особи, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог [PERSON], просила суд визначити площу нерухомого майна, на яке просить визнати своє право власності [PERSON] зі спірного домоволодіння. Заслухавши пояснення учасників процесу, що з'явились, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. На підставі ст. 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За ст. 356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно до положень ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, які можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності № 1180 від 28 грудня 1990 року 9/50 частки домоволодіння по [ADDRESS] належать [PERSON] на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради від 28 листопада 1990 року, право власності якого було зареєстровано в Маріупольському БТІ 28 грудня 1990 року (а. с. 6, 43). При цьому відповідно до рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради від 28 листопада 1990 року вбачається, що був затверджений акт прийому до експлуатації житлового будинку Д-1 по [ADDRESS] з наданням дозволу на оформлення документів на право власності [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS], яке складалось з житлового будинку літ. Д-1, сіней та гаражу (а. с. 44, 45-48). Відповідно свідоцтва про право власності № 1181 від 28 грудня 1990 року вбачається, що 12/50 частки домоволодіння по [ADDRESS] належать [PERSON] на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради від 28 листопада 1990 року, право власності якого було зареєстровано в Маріупольському БТІ 28 грудня 1990 року (а. с. 40). Зі свідоцтва про право на спадщину від 26 березня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом, 35/200 частки домоволодіння по [ADDRESS] належать також [PERSON] на праві власності, яке було зареєстровано в Маріупольському БТІ 27 березня 2009 року (а. с. 39). На підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 червня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом, 7/40 частки домоволодіння по [ADDRESS] належать [PERSON] на праві власності, яке було зареєстровано в Маріупольському БТІ 1 липня 2008 року (а. с. 42). Згідно до договору дарування від 27 липня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом, ще 1/10 частка домоволодіння по [ADDRESS] належать на праві власності [PERSON], які були подаровані останньому [PERSON] (7/200 частки) та [PERSON] (13/200 частки), право власності якого також було зареєстровано в Маріупольському БТІ 13 серпня 2009 року (а. с. 33, 38, 41, 51). За матеріалами оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи на спірне домоволодіння судом було встановлено, що на підставі рішення № 353 від 31 липня 1991 року виконкому Орджонікідзевської районної ради міста Маріуполя було змінено нумерацію житлових будинків, на підставі чого будинок [ADDRESS] (а. с. 11). Відповідно до ст. 361 ЦК співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. На підставі технічної документації на 9/50 частки будинку [ADDRESS] від 10 грудня 2013 року вбачається, що за земельні ділянці під вказане домоволодіння розташований гараж літ. Л-1, а також будинок літ. Д-1 з прибудовою літ. д-1, які складаються з двох житлових кімнат площею 17,1 кв. м. та 7,2 кв. м. відповідно, та коридору, кухні, комори загальною площею 16,8 кв. м., внаслідок чого загальна площа будинку та прибудови становить 41,1 кв. м., а житлова площа становить 24,3 кв. м. відповідно (а. с. 7-10). Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 26 травня 2014 року вбачається, що житловий будинок літ. Д-1, прибудова літ. д-1 та гараж літ. Л-1, розташовані по [ADDRESS], можуть бути самостійний об'єктом нерухомості з виділенням в окреме домоволодіння (а. с. 18-20). На підставі переліченого суд дійшов висновку, що існують усі необхідні правові підстави для задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] шляхом проведення виділення [PERSON] у власність в натурі 9/50 частки домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], в окреме ціле домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. Д-1, прибудови літ. д-1 (загальною площею - 41,1 кв. м., житловою площею - 24,3 кв. м.), гаражу літ. Л-1, бо суд встановив, що виділ вказаного нерухомого майна у власність позивачу не суперечить правам та інтересам інших співвласників, є можливим з технічної точки зору та відповідає належній [PERSON] частці у спільній частковій власності на домоволодіння [ADDRESS]. Таким чином право спільної часткової власності [PERSON], як співвласника, на домоволодіння [ADDRESS] підлягає припиненню, оскільки позивач набуває права власності на виділену йому частку домоволодіння, як єдиний об'єкт нерухомості, що розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку літ. Д-1, прибудови літ. д-1 та гаражу літ. Л-1.

Outcome: approved