Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Просить ухвалити рішення про стягнення суми боргу внаслідок боргового зобов`язання по борговій розписці від 10.10.2018р. в розмірі 17000 грн. - основного боргу, 1888,70 грн. - інфляційних втрат та 447,12 грн. - трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а всього 19335,82 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]. вимоги підтримав, пояснив, що відповідач отримав на підставі розписки від 10.10.2018 року кошти в сумі 17000 грн., з кінцевим терміном повернення 20.10.2018р. До відповідача було пред`явлено письмову вимогу про повернення коштів, однак [PERSON] на вимогу не відреагував. Таким чином просить позов задоволити та стягнути судові витрати по справі. У підтвердження вимог покликається на копію боргової розписки та інші долучені до справи документи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечив. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. З оглянутого в судовому засіданні оригіналу боргової розписки та долученої до справи її копії вбачається, що 10.10.2018 року відповідачем отримано у борг від позивача кошти в сумі 17000 грн., про що відповідач власноручно розписався в розписці, з визначеною датою повернення позики до 20.10.2018 року. (а.с. 11). Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином. Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України - за договором позики, одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики або його умов може бути представлена розписка. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При таких обставинах суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України станом на момент звернення до суду 05.09.2019р. в розмірі 447,12 грн. та 1888,70 грн. - інфляційних втрат. Судом перевірено і прийнято до уваги представлений розрахунок суми, яка підлягає до стягнення. Оскільки позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, зобов`язаний повернути позику, а саме грошові кошти в розмірі 19335,82 грн., з яких: 17000 грн. - основного боргу, 1888,70 грн. - інфляційних втрат та 447,12 грн. - трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, тому суд знаходить підставними вимоги до відповідача. Враховуючи вимоги ст.ст. 133, 137 ЦПК України, слід також стягнути 3000 грн. понесених судових витрат позивачем на надання правової допомоги, понесення яких підтверджено долученою до справи квитанцією №25 від 21.08.2019року (а.с. 18). При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 768,40 гривень. (а.с. 1)

Outcome: approved