Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, а саме про стягнення виплаченого страхового відшкодування в розмірі 40 213,84 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 18 липня 2015 року о 14.30 год. в м. Харків сталася ДТП за участю автомобілів Лексус д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Опель д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Київського районного суду від 08 жовтня 2015 року [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно - правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АІ 5661552 ПрАТ СК «Україна»). Відповідно до інформації МТСБУ, на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - [PERSON] страхове відшкодування в сумі 39 941 грн. 84 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 30 листопада 2015 року, звіту № 146 від 18 листопада 2015 року, наказу № 5128 від 24 червня 2016 року, довідки №1 від 17 червня 2016 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 5128рв від 30 червня 2016 року. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 39941,84 грн. 00 коп. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 5128 рв від 30 червня 2016 року. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ, з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди, складає: 40213 грн. 84 коп. З метою досудового врегулювання спору, МТСБУ звернулося до Відповідача з вимогою від 04 жовтня 2017 року, яка залишилася без уваги останнього. Ухвалою суду від 08 липня 2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзиву на позов не надав, в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Оскільки наслідки ст. 280 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення №640/14257/15п [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Як вбачається із тексту постанови, [PERSON] 18 липня 2015 року о 14 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Лексус» д.н. [NUMBER] на перехресті вул. Весніна- ВУЛ. Сумська в м. Харків проїхав перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження (а.с.7-8). Частина 6 статті 82 ЦПК України передбачає, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до роздруківки із централізованої бази даних МТСБУ станом на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №146 від 18 листопада 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого потерпілому, в результаті пошкодження при ДТП належного йому транспортного засобу складає 64 273,84 грн. (а.с.13-22) Зазначена шкода не була відшкодована [PERSON] Потерплий з метою отримання відшкодування матеріального збитку звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою (а.с.9). На підставі Наказу № 5128 від 24 чеврня 2016 року, відповідно до платіжного доручення № 5128рв від 30 червня 2016 року, МТСБУ сплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 39941,84 грн. Як вбачається з акту виконаних робіт № 3/1-05/35563 від 17 грудня 2015 року, який було складено за дорученням МТСБУ по справі № 30059 МТСБУ залучало аварійного комісара для визначення розміру збитків. Згідно з платіжним дорученням № 541947 від 19.01.2018 року, МТСБУ здійснило перерахування грошових коштів у розмірі 861,20грн. за послуги аварійного комісара. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Відповідно до положень п.22.1 ст.22Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.41.1 ст.41Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 38.2.1 ст.38Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 та 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст.ст. 78, 79 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не здійснювалось, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ в порядку регресу витрат по виплаті страхового відшкодування обґрунтовані і підлягають задоволенню. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають страхове відшкодування у розмірі 39 941,84 грн. та витрати на аварійного комісара у розмірі 272 грн., а всього 40 213,84 грн. На підставі викладеного, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів, позовні вимоги про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1921грн. 00 коп.

Outcome: approved