Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] проходила службу в органах внутрішніх справ України з 16.08.2013 року по 25.12.2015 року. Наказом ХНУВС від 10.08.2013 року № 179 о/с відповідача було прийнято на службу в органи внутрішніх справ та зараховано курсантом ХНУВС з 16.08.2013 року та присвоєно звання «рядовий міліції». Наказом ХНУВС від 25.12.2015 року № 235 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів (за власним бажанням). Відповідач повинен відшкодувати витрати, повязані з її утриманням в ХНУВС в сумі 28287,40 грн. Відповідач добровільно відмовилася відшкодувати витрати. У звязку з викладеним просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати повязані з утриманням, а саме грошові кошти в розмірі 28287,40 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з наказу № 179 о/с від 10.08.2013 [PERSON] прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до факультету з підготовки фахівців для підрозділів слідства Харківського національного університету внутрішніх справ за напрямом підготовки 6.030401 «Правознавство», термін навчання 4 роки з 16.08.2013 року, присвоївши спеціальне звання «рядовий міліції». 02.09.2013 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до умов якого позивач зобовязався здійснити підготовку за державним за мовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом (спеціальністю) «Правознавство». Як вбачається з витягу з наказу № 197 о/с від 04.11.2015 внесено зміни до облікових документів рядового міліції [PERSON], а саме змінено прізвище на [PERSON]. Згідно витягу з наказу № 235 о/с від 25.12.2015 року [PERSON] відраховано зі складу курсантів 3-го курсу факультету № 1 за спеціальністю «Правознавство» Харківського національного університету внутрішніх справ за власним бажанням, 25.12.2015 року. Відповідно до п.2.3.6 договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до довідки-розрахунку від 23.12.2015 року за вих. № 4/1801 загальна сума визначених до відшкодування витрат, повязаних з утриманням курсанта [PERSON] за період з 16.08.2013 року по 25.12.2015 року становить 28287,40 грн. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, і у разі таких порушень настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Отже, уклавши договір з ХНУВС відповідач погодилася на умови навчання та подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ після закінчення навчального закладу як такі, що її влаштовували. Навчальний заклад не примушував, не нав'язував своїх послуг позивачу та не вимагав укладення договору. Судом встановлено, що загальна вартість утримання курсанта [PERSON] за період навчання з 16.08.2013 року по 25.12.2015 року склала 28287,40 грн. До теперішнього часу вказана сума відповідачем не відшкодована. Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повному обсязі. При вирішенні питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь позивача в сумі 1600 грн.

Outcome: approved