Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, з врахуванням уточнень, просить виділити їй в натурі 24% або 6/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами №23 по вул. Березовій у м. Львові та визнати за нею право приватної власності на приміщення житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у складі приміщень, які вказані у технічному паспорті, виготовленому ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 30 квітня 2013 року, за індексами: перший поверх: «1-1» - тамбур, площею 5,20 кв. м; «1-2» - сходи, площею 8,10 кв. м; «1-3» - суміщений санвузол, площею 4,20 кв. м; «1-5» - кухня, площею 8,30 кв. м; «1-6» - житлова кімната, площею 16,20 кв. м; мезонін (мансарда): «1-9» - сходи, площею 6,20 кв. м; «1-10» - вбиральня, площею 1,40 кв. м; «1-11» - кухня, площею 8,40 кв. м; «1-12» - житлова кімната, площею 13,80 кв. м; «1-13» - житлова кімната, площею 8,80 кв. м; сходи; півпідвал: «VII» - підвал, площею 7,10 кв. м; «VIII» - підвал, площею 7,30 кв. м; вхід у підвал; «№ 1» - ворота (металеві); «№ 5» - хвіртка (металева); «№ 6» - замощення (асф./бетон); горище. Також просила виділити в натурі та визнати право приватної власності на приміщення, будівлі і споруди житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Березова, 23 які вказані у технічному паспорті (виготовленому ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 30 квітня 2013 року) під індексами, зокрема: [PERSON] та [PERSON] - 16% або 4/25 частки кожному, у складі наступних приміщень: півпідвал: «V» - кухня, площею 4,80 кв. м; «І» - коридор, площею 5,0 кв. м; «VI» - суміщений санвузол, площею 3,50 кв. м; «ІІІ» - підвал, площею 19, 60 кв. м; «IV» - житлова кімната, площею 11,90 кв. м; «ІІ» житлова кімната, площею 10,70 кв. м; перший поверх: «1-8» - житлова кімната, площею 12,90 кв. м; «1-7» - житлова кімната, площею 20,20 кв. м; «№ 3» - ворота (металеві); «№ 2» - огорожа (металева сітка); «№ 4» - хвіртка (металева); [PERSON] - 60 % або 15/25 частини у складі наступних приміщень: півпідвальне приміщення: «1-14» - коридор, площею 4,80 кв. м; «1-15» - сходи, площею 6,60 кв. м; «1-17» - житлова кімната, площею 13,0 кв. м; перший поверх: «1-16» - сходи, площею 6,50 кв. м; «1-18» - житлова кімната, площею 18,40 кв. м; балкон; «В» - гараж, площею 39,8 кв. м. Також просила стягнути з неї на користь [PERSON] грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток у спільній частковій власності у розмірі 7 919 грн та на користь [PERSON], [PERSON] в рівних частках грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток у спільній частковій власності у розмірі 2 112 грн. Своє право спільної часткової власності на приміщення житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: м.Львів, вул.Березова, 23 просить припинити, у зв'язку із виділенням їй в натурі частки в спільній частковій власності. Окрім цього, відповідачі за первісним позовом звернулись до суду із позовом до позивача, з врахуванням уточнень просять захистити їх право власності на горище у будинку №23 по вул. Березовій у м. Львові шляхом виділення у користування кожному із співвласників житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами частини горища, що відповідає їх частці у власності, зокрема пропонують: [PERSON] як власнику 6/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами №23 по вул. Березовій у м. Львові виділити в натурі для користування два приміщення горища загальною площею 14,88 кв. м, над приміщеннями під індексами: «1-3», «1-5» та «1-6» будинку з використанням існуючих входів на горище; [PERSON] як власнику 4/50 або 2/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами №23 по вул.Березовій у м.Львові виділити в натурі для користування приміщення горища над приміщенням під індексом «1-7» будинку, вхід в які здійснювати ззовні з використанням тимчасової металевої драбини; [PERSON] як власнику 4/50 та 15/25 (17/25) частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами виділити в натурі для користування приміщення горища над приміщенням під індексом «1-8» цього будинку, вхід в які здійснювати ззовні з балкона з використанням тимчасової металевої драбини. З метою ізоляції приміщень горища, виділених в натурі в користування іншим співвласникам, просять зобов'язати [PERSON] замурувати входи на горище з приміщень будинку під індексами «1-9» та «1-13», кожного із співвласників житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами здійснювати поточний капітальний ремонт конструктивних елементів даху та покрівлі над використовуваними приміщеннями горища. У зв'язку із поділом горища, при якому у користування [PERSON] передається площа горища, яка не відповідає обсягу її прав у спільній частковій власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, просять стягнути на користь [PERSON] компенсацію за відхилення від часток у спільній частковій власності в розмірі 7 507 грн 79 коп., а на користь [PERSON] - 5 918 грн 39 коп. Позивач [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 14.02.2013 року про визнання умов мирової угоди, укладеної між співвласниками будинковолодіння № 23 на вул. Березовій в м. Львові, реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції 06.04.2013 року було здійснено державну реєстрацію права власності, а саме за нею на 6/25 часток будинковолодіння, за [PERSON] на 4/50 та 15/25 часток будинковолодіння, та за [PERSON] на 4/50 часток будинковолодіння. Крім цього, вказаною ухвалою суду було визначено кожному із співвласників будинковолодіння частину приміщень будинку, що відповідали їх праву у спільній частковій власності на вказане будинковолодіння. При укладенні мирової угоди і в ході судового розгляду, приміщення горища поділені чи виділені не були, що призвело до того, що такі залишаються у спільній частковій власності сторін. Оскільки приміщення горища є ізольованими від доступу інших співвласників будинку, і облаштування такого доступу є неможливим, з метою недопущення руйнування та забезпечення можливості утримання даху, вважає, що такі разом з іншими приміщеннями, визначеними ухвалою суду від 14.02.2013 року підлягають виділенню у її приватну власність із припиненням її права спільної часткової власності на будинковолодіння та сплатою компенсації відповідачам за відхилення від рівності часток. У звязку із неможливість врегулювання в позасудовому порядку змушена звернутись до суду із позовом. Відповідачі [PERSON], [PERSON] свої позовні вимоги мотивують тим, що будинковолодіння № 23 на вул. Березовій в м. Львові перебуває у спільній частковій власності сторін. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14.02.2013 року було визнано умови мирової угоди, якою співвласники будинковолодіння досягли згоди щодо розподілу між собою приміщень будинку відповідно до належних їм часток у праві власності. При цьому за [PERSON] було визначено ряд приміщень, щодо яких у них немає жодних претензій. На підставі вказаної ухвали за кожним із співвласників було здійснено державну реєстрацію права на частки у будинку. Разом з тим, горище залишилося у спільній частковій власності усіх співвласників будинку, від його поділу в ході укладення мирової угоди співвласники відмовилися і визначили про відсутність в подальшому будь-яких претензій щодо розподілу житлового будинку. Однак [PERSON] в порушення умов мирової угоди намагається виділити в особисту приватну власність усе горище, не враховуючи, що 77% цього приміщення належить їм. Вважають, що таке виділення приміщення горища в особисту власність [PERSON] порушує їх право власності, закріплене у ст.41 Конституції України. В той же час зазначили, що відповідно до проведених ними експертних досліджень приміщення горища можливо поділити між співвласниками будинку відповідно до належних їм часток з облаштуванням окремих входів та здійснення певної реконструкції, а тому в такий спосіб просять захисти їх право власності. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов підтримали, позов [PERSON] та [PERSON] заперечили, додатково пояснили, що відповідно до обраного позивачем способу захисту свого цивільного права, а саме виділу в натурі частки у спільній частковій власності, з метою виокремлення майна, що перебуває у статусі спільної часткової власності, у неї виникне можливість розпоряджатися своєю часткою самостійно, незалежно від волі інших співвласників будинку. Оскільки проведення такого виділу є технічно можливим, тому вважають позовні вимоги підставними. В той же час вказали, що позов відповідачів не підлягає до задоволення, оскільки потрапити в приміщення горища будинку № 23 на вул.Березовій в м.Львові можливо лише через приміщення, які належать [PERSON], а облаштування інших входіввиходів на частинах горища житлового будинку є технічно неможливим, погіршить умови проживання власників будинку та, відповідно, технічний стан будинку, тому вважають доцільним виділити саме [PERSON] 6/25 частин від усього будинку, у складі, зокрема, приміщень горища. Відповідачі [PERSON], [PERSON], їх представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти позову [PERSON] та відповідно підтримали заявлений ними позов, дали пояснення аналогічні наведеним в зустрічній позовній заяві. Додатково пояснили, що відповідно до представлених ними проектних пропозицій є технічно можливим виділити в натурі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] для користування приміщення горища та влаштувати окремі входи-виходи, переобладнати приміщення горища, і таке переобладнання не погіршить умови проживання власників будинку, а навпаки сприятиме більш рівному розподілу приміщень будинку між його співвласниками та забезпеченню дотримання усіх прав співвласників будинковолодіння. Вважають, що у заявлений у первісному позові спосіб [PERSON] має намір позбавити [PERSON] та [PERSON] права власності на приміщення горища, що і стало підставою для звернення ними до суду із позовом. У звязку із наведеним просять їх позов задоволити, а в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши експерта, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов [PERSON] задовольняє частково, а у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] відмовляє з таких підстав. Судом встановлено, що будинок № 23 на вул.Березовій в м.Львові разом із усіма господарськими спорудами належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі [PERSON] 6/25 ідеальних часток, [PERSON] 4/50 та 15/25 ідеальних часток, та [PERSON] 4/50 ідеальних часток. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 14.02.2013 року (а.с.13-15), визнано мирову угоду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні приміщенням, та зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третьої особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про усунення перешкод, визначення реальних часток у нерухомому майні, згідно якої сторони домовились про реальний розподіл житлового будинку № 23 на вул.Березовій в м.Львові у частках, відповідно до реально займаних та використовуваних ними приміщень у вказаному вище будинку і визнали частки згідно «Висновку» ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 1/30854 від 24.12.2012 року, а саме: за [PERSON] 24%, або 6/25 будинку; за [PERSON] та [PERSON] 16% або 4/25 будинку (між собою по ? частині); за [PERSON] 60% або 15/25 будинку. Відповідно до вказаного розподілу [PERSON] стало належати на праві приватної власності 24% або 6/25 від усього будинку № 23 на вул.Березовій в м.Львові, у складі наступних приміщень: І поверх: приміщення за індексами: «1-1» (тамбур), площею 5,20 м.кв.; «1-2» (сходи), площею 8,10 м.кв.; «1-3» (суміщений санвузол), площею 4,20 м.кв.; «1-5» (кухня) площею 8,30 м.кв.; «1-6» (житлова кімната) площею 16,20 м.кв. Мезонін: приміщення за індексами: «1-9» (сходи), площею 6,20 кв.м.; «1-10» (вбиральня), площею 1,40 кв.м.; «1-11» (кухня), площею 8,40 кв.м.; «1-12» (житлова кімната) площею 13,80 кв.м.; «1-13» (житлова кімната) площею 8,80 кв.м.; сходи. Півпідвал: приміщення за індексом «VIІ» (підвал), площею 7,10 м.кв.; приміщення за індексом «VІІІ» (підвал), площею 7,30 м.кв.; вхід в підвал. [PERSON] та [PERSON] стало належати на праві приватної власності 16% або 4/25 від усього будинку № 23 на вул.Березовій в м.Львові, тобто по 4/50 частки кожному, зокрема, [PERSON] - 4/50 частки даного будинку, [PERSON] 4/50 цього ж будинку у складі наступних приміщень: Півпідвал: Приміщення: «V» (кухня), площею 4,80 кв.м., Приміщення «І» (коридор), - площею 5,0 кв.м., приміщення «VІ» (суміщений санвузол), - площею 3,50 кв.м., приміщення «ІІІ» (підвал), - площею 19,60 к.в.м., приміщення «ІV» (житлова кімната), - площею 11,90 кв.м., приміщення «ІІ» (житлова кімната), - площею 10,70 кв.м. Перший поверх: приміщення «18» (житлова кімната), площею 12,90 кв.м., приміщення «17» (житлова кімната), площею 20,20 кв.м. Крім цього, [PERSON] стало належати на праві приватної власності 60% або 15/25 від усього будинку № 23 на вул. Березовій в м.Львові, у складі наступних приміщень: Півпідвальні приміщення: приміщення «114» (коридор), площею 4,80 кв.м., приміщення «115» (сходи), площею 6,60 кв.м., приміщення «117» (житлова кімната), площею 13,0 кв.м. Перший поверх: приміщення «116» (сходи), площею 6,50 кв.м., приміщення «118» (житлова кімната), площею 18,40 кв.м., балкон, приміщення «В» ([PERSON]), площею 39,8 кв.м. На підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 14.02.2013 року, сторонами у справі 06.04.2013 року було зареєстровано право власності на будинок № 23 на вул.Березовій в м.Львові у відповідності до належних їм ідеальних часток(а.с.16-27 том 1). Однак, як вбачається із технічного паспорта на будинок №23 на вул.Березовій в м.Львові, виготовленого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 30.04.2013 року (а.с.28-34), до складу будинку № 23 на вул.Березовій в м.Львові, в обємі мезоніну будинку, входять приміщення горища, які в мировій угоді відображені не були. З матеріалів позову вбачається, що [PERSON], як власник 6/25 ідеальних частин будинку звернулась із позов про виділення їй у власність частини приміщень будинку, що перебувають у її власності на підставі ухвали суду від 14.02.2013 року, а також приміщень горища. Відповідно до положень ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до положень ч.3 ст.364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як зазначено у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст.119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Відповідно до положень правової позиції Верховного Суду України у постанові від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, яка підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст.360-7 ЦПК України визначено, що якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових приміщень, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як жилі через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію й зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. В ході судового розгляду встановлено, що будинок № 23 на вул.Березовій в м.Львові обладнаний двома окремими входами, кухнями та санвузлами, режим користування приміщенням є давно усталеним, ухвалою суду від 14.03.2013 року розділено будинок до реально займаних та використовуваних приміщень. Крім цього, як вбачається із поверхового плану (а.с.32 том 1), усі приміщення горища розміщені в одній площині та є дотичними виключно до приміщень мезоніну, що за умовами мирової угоди перебувають у власності позивача [PERSON] Доступ до цих приміщень, інакше ніж через приміщення мезоніну, що перебувають у власності позивача, є неможливий. На горищі відсутнє технічне обладнання, яке призначене для забезпечення потреб власників будинку, а також для забезпечення експлуатації та технічного обслуговування житлового будинку в цілому. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 23.12.2014 року № 4213 (а.с.219-225 том 1), з врахуванням письмових пояснень в частині індексів приміщень позначених на поверховому плані, вбачається, що з технічної точки зору можливо виділити [PERSON] 6/25 частин від усього будинковолодіння № 23 на вул.Березовій в м.Львові в складі приміщень визначених їй ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 14.02.2013 року: на І поверсі - «1-1» тамбур, площею 5,20 кв.м.; «1-2» сходи, площею 8,10 кв.м.; «1-3» суміщений санвузол, площею 4,20 кв.м.; «1-5» кухня, площею 8,30 кв.м.; «1-6», житлова кімната, площею 16,20 кв.м.; в Мезоніні: «1-9» сходи, площею 6,20 кв.м.; «1-10» вбиральня, площею 1,40 кв.м.; «1-11» кухня, площею 8,40 кв.м; «1-12» житлова кімната, площею 13,80 кв.м.; «1-13» житлова кімната, площею 8,80 кв.м.; сходи; у Півпідвалі: «VII» підвал, площею 7,10 кв.м.; «VIII» підвал, площею 7,30 кв.м; вхід в підвал; «№ 1» ворота (металеві); «№ 5» хвіртка (металева); «№ 6» замощення (асф./бетон); а також приміщень горища. При цьому експерт зазначила, що внаслідок такого виділу дійсно до позивача перейде право власності на приміщення, що за своєю площею перевищують належну їй у праві власності на будинковолодіння частку, а відтак позивачем підлягає сплата іншим співвласникам будинковолодіння компенсація за невідповідність часток в розмірах: [PERSON] 7919,0 грн., [PERSON] 3167,0 грн., [PERSON] та [PERSON] 2112,0 грн. Крім цього показала, що доступ до горища будинку є тільки з приміщень мезоніну, які належать [PERSON], по своїй суті ці приміщення горища являються невеликими за розмірами приміщеннями з обмеженими можливостями їх використання, неможливістю їх переобладнання для користування усіма співвласниками будинку без погіршення технічного стану будинку, а тому такі, з метою забезпечення належної експлуатації даху та його покриття підлягають виділенню позивачу [PERSON] За таких обставин, оскільки здійснення виділу у власність [PERSON] частини приміщень та обєктів будинковолодіння № 23 на вул.Березовій в м.Львові у запропонований нею спосіб є технічно можливо, основна частина приміщень та обєктів цього будинковолодіння уже належать їй за умовами мирової угоди визнаної судом, а приміщення горища розташовані в обємі мезоніну, доступ до яких можливий виключно через приміщення належні на праві власності позивачу, і переобладнання цих приміщень для спільного доступу співвласників будинку неможливий без погіршення технічного стану будинку, тому суд приходить до переконання про підставність позовних вимог [PERSON] Суд враховує, що обєм виділених у власність позивача приміщень та обєктів не відповідають розміру і вартості частки позивача у власності на будинковолодіння, однак з врахуванням того, що проведення виділу приміщень будинку у інший спосіб без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі є неможливий, розмір горища є незначним, відхилення розміру часток відповідачів не є значним, з врахуванням відсутності у відповідачів виходу на горище, складеного протягом багатьох років порядку користування приміщеннями, виділення такого позивачу не може завдати останнім значної шкоди, а тому позов слід задоволити у повному обємі визнавши право власності за позивачем на зазначені приміщення та обєкти у спірному будинковолодінні із стягненням на користь відповідачів грошової компенсації за відхилення від ідеальних часток при здійсненні виділу майна із спільної часткової власності. Суд також враховує, що відповідачі, не маючи виходу до горища, яке призначене для обслуговування даху, із позовом про усунення перешкод в користуванні спільними приміщеннями не звертались,як і з позовом про виділ своєї частки з горищем, хоч суд розяснював таке право і оголошував перерву для можливого уточнення позовних вимог, але такі не уточнені. Заперечення відповідачів базуються виключно натому, що відповідачам також може бути виділено частину горища з добудовою входів, але горище є другорядною річчю, призначене для обслуговування будинку і самостійно не можу бути виділене. Отже, оскільки суд дійшов висновку про підставність вимог позивача про виділення їй в натурі належних на праві власності частини приміщень будинковолодління з горищем, а тому внаслідок виділу у приватну власність частини приміщень та обєктів будинковолодіння № 23 на вул.Березовій в м.Львові право спільної часткової власності [PERSON] у вказаному майні слід припинити. При цьому вимоги позивача слід задоволити частково і виділити їй належну частку, припинивши право спільної часткової власності на будинковолодіння без поділу решти приміщень між відповідачами, оскільки такі вимоги заявлені з посиланням на положення ст.364 ЦК України, а не на ст.367 ЦК України. Окрім цього, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] та [PERSON] виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], заявляючи свої позовні вимоги просять захистити їх право власності на горище у будинку №23 по вул.Березовій у м.Львові шляхом виділення у користування кожному із співвласників житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами частини горища, що відповідає їх частці у власності. Також просять [PERSON] замурувати входи на горище з приміщень будинку під індексами «1-9» та «1-13», кожного із співвласників житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами здійснювати поточний капітальний ремонт конструктивних елементів даху та покрівлі над використовуваними приміщеннями горища. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім цього, у відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає безпідставними вимоги відповідачів про поділ приміщень горища будинку №23 на вул.Березовій в м.Львові між усіма співвласниками будинковолодіння виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідачі в обґрунтування своїх вимог посилаються виключно на положення ч.1 ст.386 ЦК України, відповідно до якої визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Разом з тим, в уточненій позавічній заяві від 20.04.2015 року (а.с.68-75 том 2) просять здійснити виділ в натурі сторона частини горища для користування, шляхом зокрема зобовязання позивача замурувати входи на горище та стягнення на їх користь коштів за відхилення від часток. Проте, здійснення поділу майна, що перебуває у спільній частковій власності регулюється положеннями ст.367 ЦК України, який з врахуванням наведеної судом правової позиції Верховного Суду України у постанові від 03 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс13 та розяснень у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 здійснюється на тих же умовах, що і виділ майна із спільної часткової власності, зокрема, за наявності технічної можливості здійснення такого поділу. Як встановлено раніше судом, горище будинку № 23 на вул.Березовій в м.Львові, не є приміщеннями загального користування, придатне у використанні для господарських потреб, являють собою декілька невеликих відокремлених одне від одного приміщень невеликої площі розташованих в обємі мезоніну будинку, доступ до яких можливий виключно із приміщень, що перебувають у власності позивача, у відповідності до положень законодавства, яке регулює питання спільного користування та поділу майна, яке у власності кількох співвласників окремому поділу, виділенню у користування не може здійснюватися, оскільки є другорядною річчю і входить у склад будинковолодіння. З врахуванням положень ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до положень ч.4 ст.10 ЦПК України, суд неодноразово розяснював права відповідачів на уточнення позовних вимог, проте такі розяснення залишені останніми без реагування. За таких обставин, оскільки відповідачами помилково застосовано норми цивільного законодавства щодо захисту права власності, передбачених положеннями ст.358 до правовідносин щодо виділення в натурі частини майна позивача, які мають місце в ході судового розгляду цивільної справи, а тому позовні вимоги відповідачів є необґрунтованими та безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України, частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON] слід стягнути з відповідачів в рівних частинах понесені та документально підтверджені судові витрати: судовий збір в розмірі 243,6 грн. та витрат на витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 1\~665 грн., що в сумі становить 1 908,6 грн.

Outcome: approved