Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Козівська державна нотаріальна контора, [PERSON] , у якій просить стягнути з [PERSON] в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за кредитними договорами: №2277.325 від 30 вересня 2015 року в сумі 45751, 84 грн. та №83.37 від 12.02.2015 року в сумі 53055, 66 грн., а також судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 12.05.2015р. та 30.09.2015р. між ними та [PERSON] , [PERSON] було укладено кредитні договори за №83.37 та №2277.325, згідно з яких позивачем було передано [PERSON] кредит у розмірі 60000, 00 грн. строком на 24 місяці під 38% річних, а [PERSON] - у розмірі 54900, 00 грн. строком на 12 місяці під 36% річних. Вказані особи, своїх зобов`язань не виконали за кредитними договорами та суми неповернутих кредитів становлять: 45751, 84 грн. та 53055, 66 грн.. [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] .. Зазначає, що згідно з відповіді на претензію КС «Самопоміч», Козівської державної нотаріальної контори від 01.11.2017 року встановлено, що після смерті [PERSON] та [PERSON] заяв про прийняття спадщини чи про відмову від такої від спадкоємців не поступало, жодних свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Вказує, що право на спадкування за законом після смерті [PERSON] було у її чоловіка - [PERSON] , сина - [PERSON] , доньки - [PERSON] .. А у зв`язку із смертю [PERSON] право на прийняття належної йому частки спадщини після смерті дружини успадкували його діти - [PERSON] та [PERSON] .. Також, згідно зі свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1995р. за померлим [PERSON] зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . На момент смерті позичальники-спадкодавці спільно проживали із сином [PERSON] , а відтак в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, вважають, що останній фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, є боржником перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. У зв`язку з цим, просить стягнути заборгованість з відповідача в межах вартості отриманого у спадщину майна, за кредитними договорами в розмірі 45751, 84 грн. та 53055, 66 грн.. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 30.01.2018 року відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче засідання (а.с.32). Згідно з ухвал суду від 27.02.2019 року, 16.04.2019 року та 05.06.2019 року у даній справі призначалися будівельно-технічна експертиза, а на час проведення таких провадження у такій було зупинено (а.с.59, 84, 109). Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 19.11.2019 року у даній справі відновлено провадження та призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні (а.с.151). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 28.11.2019 року постановлено підготовче провадження у справі закрити і призначити її до судового розгляду по суті (а.с.156). Представники позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі і зазначили, при цьому, що не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини своєї неявки не повідомив. Відзиву від нього на адресу суду не надходило. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Козівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, однак скерував поштовим зв`язком до суду клопотання про розгляд справи без його участі, а у вирішенні такої покладається на думку суду (а.с.216-217). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини своєї неявки не повідомила, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення рішення у заочному розгляді справи, згідно з вимогами ст.280 ЦПК України та підлягає до задоволення з наступних підстав. Частинами 1-3 ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12 лютого 2015 р. між Кредитною спілкою «Самопоміч», в особі голови правління [PERSON] , що діє на підставі статуту, та позичальником - [PERSON] , було укладено кредитний договір за №83.37, відповідно до умов якого кредитна спілка зобов`язалась надати у власність позичальника грошові кошти в кредит в сумі 60 000 грн. 00 коп., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 38% річних (п.1.1). . Відповідно до п.1.3 Договору кредит надається строком на 24 місяці з 12.02.2015 р. до 12.02.2017 р (а.с.7-8). Згідно з заявою на отримання кредиту № 83/37 від 06.02.2015р. [PERSON] зобов`язалась щомісячно сплачувати кредит в сумі 60 000 грн. та проценти у розмірі 38% річних. (а.с.6). Також, 30 вересня 2015 року між Кредитною спілкою «Самопоміч», в особі голови правління [PERSON], що діє на підставі статуту, та позичальником - [PERSON] , було укладено кредитний договір за №2277.325, відповідно до умов якого кредитна спілка зобов`язалась надати у власність позичальника грошові кошти в кредит в сумі 54900 грн. 00 коп., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 36% річних (п.1.1). . Відповідно до п.1.3 Договору кредит надається строком на 12 місяців з 30.09.2015 р. до 30.09.2016 р (а.с.10-11). Згідно з заявою на отримання кредиту № 2277.325 від 25.09.2015р. [PERSON] зобов`язався щомісячно сплачувати кредит в сумі 54900 грн. та проценти у розмірі 36% річних. (а.с.9). Позивач - Кридитна спілка «Самопоміч» свої зобов`язання за договором виконала в повному обсязі, а саме надала [PERSON] та [PERSON] кредити у розмірах, які встановлені вищевказаними договорами. Згідно з графіку розрахунків заборгованості за кредитними договорами № 83.37 від 12.02.2015 р. та №2277.325 від 30.09.2015 року вбачається, що станом на 01.01.2020 р. заборгованість [PERSON] та [PERSON] перед кредитною спілкою «Самопоміч» становить 60000,00 грн. і 54900, 00 грн., яка складається із основних сум - 60000, 00 грн. і 54900, 00 грн. та процентів за користування кредитом - 35558, 66 грн. і 4836, 84 грн. (а.с.184-187). Також, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що 13.10.2016 року Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) складений актовий запис №85 (а.с.205-206). [PERSON] померла [INFO] , про що 30.09.2016 року Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) складений актовий запис №81 (а.с.205,207). При цьому, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, як [PERSON] , так і [PERSON] не надала своєчасно Кредитній спілці «Самопоміч» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, іншими витратами (відсотками) відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунках заборгованості за вищевказаними договорами. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1995 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Крім цього, відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової оціночно-будівельної експертизи, яке здійснювалось Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14.08.2018 року № 552/19-22, дійсна ринкова вартість квартири [ADDRESS] за умови, що стан приміщення задовільний, станом на день дослідження, визначена порівняльним підходом, становить 595700 гривень (а.с.128-133). Як вбачається із відповіді на претензії Кредитної спілки «Самопоміч», після смерті [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] (13.10.2016 року), Козівською державною нотаріальною конторою жодних свідоцтв про право на спадщину не видавалось (а.с.14-15, 19). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 3 статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (ч.1 ст.1276 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст. 1296 ЦК України). При цьому, згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України, передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Згідно з ст. 1281 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до абз.1,2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», постановлено судам дати таке роз`яснення, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитними договорами: №83.37 від 12.02.2015 року, №2277.325 від 30.09.2015 року, за якими станом на 01.01.2020 року у відповідача перед позивачем існує: заборгованість за кредитами в сумі - 53055, 66 грн. та 45751, 84 грн. (а.с.184-187). Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки зобов`язання за кредитними договорами №83.37 від 12.02.2015 року та №2277.325 від 30.09.2015 року, своєчасно не повернуто, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, а доказів протилежного учасниками справи не подано і судом, під час розгляду справи, не здобуто. На підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі, а саме 1600,00 грн. судового збору.

Outcome: approved