Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про стягнення матеріальної шкоди. Мотивував тим, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 року в справі № 809/324/17 за позовом [PERSON] до ГУНП України в Івано-Франківській області про зобовязання до вчинення дій в задоволенні позову відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 року у справі № 876/6836/17, яка набрала законної сили, апеляційну скаргу представників [PERSON]- адвокатів [PERSON] та [PERSON] задоволено, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 року у справі № 809/324/17 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов [PERSON] до ГУНП України в Івано-Франківській області про зобовязання вчинити дій задоволено, стягнуто з відповідача в користь позивача грошову компенсацію за 17 днів невикористаної відпустки за 2016 рік в розмірі 3067,48грн., одноразову грошову допомогу при звільненні з поліції в розмірі 11201,35грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2016 року по 06.07.2017 року в розмірі 42222,96грн. При зверненні до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом в порядку ч.3 ст. 106 КАС України, позивачем до позовної заяви додано документ про сплату судового збору, а саме квитанцію про сплату № 67503 від 10.03.2017 року на суму 640грн. При зверненні з апеляційною скаргою до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку ч. 6 ст. 187 КАС України, позивачем до апеляційної скарги додано документ про сплату судового збору, а саме квитанцію про сплату № 0.0.774489917.1 від 26.05.2017 року на суму 704грн. Крім цього, для підготовки та подачі позовної заяви, а також з метою захисту своїх законних права та інтересів під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, позивачем було укладено договір про надання правової допомоги № 066/17 від 13.02.2017 року з адвокатами [PERSON] та [PERSON], які представляли інтереси позивача в судах. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 07.07.2017 року, загальна вартість наданих та отриманих послуг становить 19840грн. Дані кошти оплачені позивачем згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 15 від 07.07.2017 року. Тому позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в межах понесених та документально підтверджених витрат, яка складає 21184грн., з яких 1344грн. на відшкодування понесених судових витрат на сплату судового збору при розгляді справи № 809/324/17; 19840грн. на відшкодування понесених [PERSON] витрат на правову допомогу при розгляді справи № 809/324/17, а також просив стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в розмірі 640грн. Позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, посилаючись на письмове заперечення (а.с.34-35), просив в позові відмовити у звязку з безпідставністю, оскільки законодавством чітко визначено процедуру визначення, встановлення розподілу та оскарження витрат понесених особою у зв'язку із розглядом адміністративної справи. Відповідно не передбачено звернення особи із позовною заявою про відшкодування судових витрат до іншого суду, який не ухвалював судового рішення у справі в якій особа понесла дані витрати. Заслухавши позивача та його представників, представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного звязку між порушенням права й збитками. Згідно копії квитанції про сплату № 67503 від 10.03.2017 року [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 640грн. за подання адміністративного позову до Івано-Франківського окружного адміністративного суду (а.с.23), а відповідно до копії квитанції № 0.0.774489917.1 від 29.05.2017 року [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 704 грн. за подання апеляційної скарги до Львівськотого апеляційного адміністративного суду (а.с.24). Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 року в адміністративній справі за позовом [PERSON] до ГУ НП України в Івано-Франківській обалсті про зобов'язання до вчинення дій в позові відмовлено (а.с.6-8). Постановою колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 року у справі № 809/324/17 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов [PERSON] до ГУ НП України в Івано-Франківській області задоволено, стягнуто з ГУ НП України в Івано-Франківській області на користь [PERSON] грошову компенсацію за 17 днів невикористаної відпустки за 2016 рік в розмірі 3067,48грн., одноразову грошову допомогу при звільненні з поліції в розмірі 11201,35грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2016 року по 06.07.2017 року в розмірі 42222,96грн. (а.с.9-13). [PERSON] сплатив авдокату [PERSON] гонорар за надання правової допомоги у розмірі 19840 гривень відповідно до договору № 006/17 від 13.02.2017 року, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 15 від 07.07.2017 року та актом здачі-прийому наданих послуг за лютий-липень 2017 року (а.с.25,26-27). Відповідно до ст. 97 КАС України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані, а згідно ст. 98 цього кодексу суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою. Стаття 168 КАС України визначає, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд ухвалює додаткове судове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове судове рішення або ухвала суду про відмову в ухваленні додаткового судового рішення можуть бути оскаржені. Ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, повязані з оплатою правової допомоги авдоката витрати, понесені особою у звязку з реалізацією свої процесуальних прав при розгляді справ в порядку адміністративного судочинства, та сплачений судовий збір процесуальним законом віднесено до судових витрат. Такі витрати відшкодовуються в порядку, передбаченому КАС України, не є шкодою в розумінні ст.22 ЦК України і не можуть бути стягнуті за позовною вимогою про відшкодування шкоди. За таких обсиавин, суд вважає,що позов не підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed