Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за життя його матері [PERSON] у 2003 році відповідач став на реєстраційний облік за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Вадима Гурова, 11/69. У вказаній квартирі позивач фактично не жив з 2008 року. 22.12.2012 року померла мати позивача, у звязку з чим він отримав свідоцтво про право на спадщину на квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Вадима Гурова, 11/69. На теперішній час у [PERSON] виникла необхідність у продажі квартири, що виявляється неможливим через реєстрацію у ній відповідача. У звязку з викладеним позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою, де просить суд позбавити відповідача [PERSON] права користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Вадима Гурова, 11/69, та зняти його з реєстраційного обліку. Представник позивача [PERSON], до початку судового засідання надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник третьої особи Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надавав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить двокімнатна квартира, загальною площею 53,7 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 19.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 9-10). У зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], з 02.12.2003 року, відповідно до Інформації про зареєстрованих осіб, виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради (а.с. 12). \~Проте, відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2008 року, що вбачається з\~акту, посвідченого начальником дільниці «Сітісервіс-КР» (а.с. 13). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі більше трьох років без поважних причин, між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання особи, такою, що втратила право на користування житловим приміщення обґрунтованими та доведеними. В частині позовних вимог про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд відмовляє в їх задоволенні, оскількивідповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, вказана норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для скасування реєстрації. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 640,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial