Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача із даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.07.2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки № 113 за яким відповідач - ФО-П [PERSON] зобов'язувався у порядку та на умовах договору виготовити, поставити та монтувати металопластикові конструкції (вікна) на загальну суму 26900 грн. Як вказує позивач, у день укладання договору ним було сплачено авансом 16000 грн. Строк виконання договору 35 робочих днів з дати його укладення і до 30.08.2014 р. Договір відповідач не виконав, надсилав на адресу позивача листи з посиланням на якісь форс-мажорні обставини, що не були обумовлені договором та постійно відкладав строк виконання договору, але так само постійно своїх обіцянок не дотримувався. Зі слів позивача, в останній раз відповідач обіцяв виконати договір до 01.03.2015 р. або ж повернути сплачені за договором грошові кошти, але знову цього не зробив, тому згідно з п. 6.1 ст. 6 Договору позивач надав відповідачу листа, яким повідомив його про припинення дії Договору з 06.10.2014 р. та просив відповідача повернути позивачу грошові кошти, сплачені авансом у розмірі 16000 грн., але відповідач ніяк не відреагував на це. Тому просить суд стягнути із відповідача суму авансу у сумі 16000 грн. та судовий збір. У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному об'ємі. Відповідач ФО-П [PERSON] у судове засідання так і не з'явився. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем як замовником та відповідачем - ФО-П [PERSON], як виконавцем 13.07.2014 р. був укладений договір поставки № 113, за яким відповідач - ФО-П [PERSON] зобов'язався у порядку та на умовах договору виготовити, поставити та монтувати позивачу металопластикові конструкції (вікна) на загальну суму 26900 грн. У відповідності до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як з'ясував суд, позивачем було передано відповідачу у день укладання договору аванс у сумі 16000 грн. При цьому сторони узгодили, що строк виконання договору буде складати 35 робочих днів з дати його укладення і до 30.08.2014 р. Але договір відповідач - ФО-П [PERSON] не виконав, неодноразово надсилав на адресу позивача листи із посиланням на форс-мажорні обставини, що не були обумовлені договором та вказував на відкладення строку виконання договору. У відповідності до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, оскільки в результаті бездіяльності відповідача вищевказане зобов'язання не призвело до очікуваного позивачкою ефекту, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення із відповідача ФО-П [PERSON] суми авансу за договором № 1132 на виготовлення вікон у розмірі 16000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Оскільки суд задовольняє позов в частині вимог немайнового характеру, з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved