Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів на його користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 179 982,66 грн. за період з 2014 по 2020, посилаючись на те, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини, в повному обсязі аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2020 в розмірі 185 917,33 грн. Дитина сторін за рішенням суду проживає разом з позивачем. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, подали до суду відзив, в якому просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що довідка, на підставі якої позивачем розраховано пеню, є недійсною. Крім того, вказали, що відповідач щомісячно перераховував позивачу кошти в рахунок сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 1 500 грн., в подальшому починаючи з січня 2017 зменшив виплати до 1 000 грн. Зауважили, що відповідач додатково надавав позивачу кошти на відпочинок в Анталії, а також на дитячий садок, школу, купував речі зимові та літні, взуття, відвідував з дитиною кінотеатри, піцерії, розважальні заклади тощо. Також зазначили, що позивач постійно порушує рішення суду щодо встановлення відповідачу графіку побачень з дитиною. Заслухавши пояснення сторони позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи убачається, що 28.08.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1264. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.10.2013 шлюб між сторонами розірвано. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2014 в справі №756/3067/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 28.02.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2014 в справі №756/4128/14-ц визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] . Як убачається з довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.06.2020, загальний розмір заборгованості за період з 28.02.2014 по 01.06.2020 складає 185 917,33 грн. (а.с.7-8). Під час розгляду справи сторона відповідача посилалася на неправомірність визначення заборгованості по сплаті аліментів та недійсність довідки-розрахунку, однак жодного доказу, в порядку передбаченому процесуальним законом, на підтвердження вказаних обставин суду надано не було. Наявна в матеріалах справи заява відповідача до органу ВДВС щодо здійснення перерахунку заборгованості не є доказом того, що довідка-розрахунок державного виконавця, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, визнана недійсною. Будь-яких доказів визнання такої довідки недійсною або доказів видачі іншої довідки-розрахунку стороною відповідача, в порядку, передбаченому процесуальним законом, не надано. Загальна суть заперечень відповідача проти задоволення позовних вимог зводилася до того, що відповідач хоча і зареєстрований [ADDRESS] , однак він постійно працює та проживає в іншому регіоні, що не враховується державним виконавцем. Сторона позивача чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною про що він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Наданий суду розрахунок заборгованості по сплаті аліментів не відповідає дійсним обставинам та здійснений виходячи із розміру середньої заробітної плати по регіону, а не розміру заробітної плати відповідача. Ним було повідомлено державного виконавця про неправильність здійсненого розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у своєму листі від 29.07.2020. Також державний виконавець повідомлений про зміну місця проживання відповідача та прийняття його на роботу. Разом із цим, вказані обставини не підтверджуються наданими суду доказами, які повинні були бути подані стороною у порядку, передбаченому процесуальним законом. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Вказані висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц, на яку і посилалася сторона позивача у своїй позовній заяві. Згідно розрахунків позивача (а.с.2), а також даних довідки-розрахунку заборгованості по аліментам убачається, що загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 28.02.2014 по 01.06.2020 становить 179 980,66 грн. та розраховується наступним чином: загальна заборгованість за 2014 рік - 12281,33 грн.; загальна заборгованість за 2015 рік - 5577,67 грн.; загальна заборгованість за 2016 рік - 21027,01 грн.; загальна заборгованість за 2017 рік - 30036,99 грн.; загальна заборгованість за 2018 рік - 42890,33 грн.; загальна заборгованість за 2019 рік - 52032,67 грн.; загальна заборгованість за 2020 рік - 20072,33 грн.; на загальну суму 172070,66 грн. (12281,33+ 5577,67+ 21027,01+ 30036,99+ 42890,33+ 52032,67+20072,33), а також: лютий 2020 - 4112,33 грн. боргу * 95 /100 = 3906,71 грн.; березень 2020 - 4062,33 грн. боргу * 65 /100 = 2640,51 грн.; квітень 2020 - 3892,67 грн. боргу * 35 /100 = 1362,78 грн.; сумарний розмір пені складає: 172070,66+3906,71+2640,51+1362,78=179 980,66 грн. Відповідно до ч. 2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як убачається з положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в судовому засіданні вказував, що аліменти сплачує, навіть передає додатково грошові кошти позивачу, розмір його середньомісячного доходу складає 4800 грн., а тому розмір пені має бути меншим, проте на підтвердження своїх посилань, матеріального та сімейного стану, а також відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів жодних доказів, у передбаченому законом порядку не надав. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, проте свого обов`язку в повному обсязі не виконує без поважних на те причин, внаслідок чого з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів та відповідно задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved