Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] ,\~ [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що відповідач, яка є його колишньою дружиною, наприкінці листопада 2015 р. зібрала речі та разом із дитиною переїхала жити в іншу квартиру, а згодом переїхала жити до тимчасово не підконтрольної території України у Луганській області, де проживають її батьки. Таким чином відповідач не проживає за місцем свої реєстрації понад один рік без будь-яких поважних причин, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Допитаний як свідок позивач підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши покази позивача та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. З показів позивача, свідків та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідач [PERSON] та її дитина [PERSON] . Зазначена квартира належить на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 03.02.2004 р. за №35/53. Допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] в суді показали, що вони проживають з позивачем в одному будинку і знають позивача та його сім`ю, з відповідачем знайомі з 2012 року, дружили сім`ями, відповідач не проживає в квартирі більше 5-ти років. Допитаний у якості свідка [PERSON] в суді показав, що він знайомий з позивачем з 2010 року, приходив у гості та спілкувався з позивачем та його дружиною. Восени 2015 року відповідач разом із дитиною поїхала, більше він її не бачив. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються даним майном для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 ЖК України, житлові будинки (квартири), що знаходяться в особистій власності громадян, не можуть бути в них вилучені, власник не може бути позбавлений права користування житловим будинком. Відповідно до вимог ст. 398 ЦК України право володіння чужим майном, в даному випадку квартирою, виникає на підставі договору з власником, а також на інших підставах встановлених законом. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Договору між сторонами про право користування спірним житлом не було, інші підстави, передбачені законом, судом не встановлені. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Дослідженими доказами доведено, що відповідач більше року в спірній квартирі не мешкає без поважних на то причин, що свідчить про те, що відповідач втратила інтерес до спірної квартири та відмовилась від проживання та користування нею.\~\~\~\~ На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved