Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 27003,00 грн., штраф в сумі 3600,00 грн., збитки від інфляції в сумі 24003,67 грн., 3% річних в сумі 2700,30 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.07.2012 року між [PERSON] та ТОВ «ТІДІСІ Україна» було укладено договір купівлі-продажу №002342 на продаж дисків та шин, відповідно до умов якого товариство продало, а відповідач отримав та зобов'язався оплатити диски та шини на загальну суму 36005,00 грн., з яких: 9002,00 грн. необхідно було сплатити до моменту отримання товару; 27003,00 грн. на умовах відтермінування платежу. Товар був отриманий відповідачем у повному обсязі. Між ТОВ «ТІДІСІ Україна» та ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» був укладений генеральний договір відступлення права вимоги №СФ2011326 від 11.10.2011 року, відповідно до умов якого товариство у випадку продажу товарів може відступити право вимоги боргу до боржника. Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки, товариство з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений товар запропонувало, а відповідач погодився та уклав відповідні правочини з ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ», за яким позивач сплатив ТОВ «ТІДІСІ Україна» борг за відповідача. Відповідно до генерального договору, позивач сплатив ТОВ «ТІДІСІ Україна» грошові кошти в обмін на право вимоги до відповідача в сумі 27003,00 грн. Відповідач, згідно основного договору сплатив ТОВ «ТІДІСІ Україна» 9002,00 грн. Решту суми 27003,00 грн., товариство переуступив, а відповідач особисто погодив таку переуступку позивачу при укладанні договору купівлі-продажу. Згідно договору, позивач надав відповідачу можливість сплатити суму боргу 27003,00 грн., п'ятьма окремими платежами по 5400,60 грн. в період з 24.08.2012 року по 24.12.2012 року включно. Проте, відповідач, порушуючи визначений графік оплат не здійснив жодного платежу. У зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.07.2012 року між [PERSON] та ТОВ «ТІДІСІ Україна» було укладено договір купівлі-продажу №002342 на продаж дисків та шин, відповідно до умов якого товариство продало, а відповідач отримав та зобов'язався оплатити диски та шини на загальну суму 36005,00 грн., з яких: 9002,00 грн. необхідно було сплатити до моменту отримання товару; 27003,00 грн. на умовах відтермінування платежу. Товар був отриманий відповідачем у повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною №ЕТИ0731082 від 25.07.2012 року, будь-яких претензій або зауважень з боку відповідача були відсутні. Між ТОВ «ТІДІСІ Україна» та ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» був укладений генеральний договір відступлення права вимоги №СФ2011326 від 11.10.2011 року, відповідно до умов якого товариство у випадку продажу товарів може відступити право вимоги боргу до боржника. Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки, товариство з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений товар запропонувало, а відповідач погодився та уклав відповідні правочини з ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ», за яким позивач сплатив ТОВ «ТІДІСІ Україна» борг за відповідача. Відповідно до генерального договору, позивач сплатив ТОВ «ТІДІСІ Україна» грошові кошти в обмін на право вимоги до відповідача в сумі 27003,00 грн. Відповідач, згідно основного договору сплатив ТОВ «ТІДІСІ Україна» 9002,00 грн. Решту суми 27003,00 грн., товариство переуступило, а відповідач особисто погодив таку переуступку позивачу при укладанні договору купівлі-продажу. Згідно договору, позивач надав відповідачу можливість сплатити суму боргу 27003,00 грн., п'ятьма окремими платежами по 5400,60 грн. в період з 24.08.2012 року по 24.12.2012 року включно. Зазначеною угодою визначено, що оплата повинна здійснюватись до 24 числа кожного місяця. Проте, відповідач, порушуючи визначений графік оплат не здійснив жодного платежу. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 27003,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У зв'язку з тим, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення коштів позивачу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 27003,00 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача штраф в сумі 3600,00 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У заяві №002342 від 25.07.2012 року сторонами, ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» та [PERSON] було зафіксовано, що відповідач зобов'язаний здійснювати оплати до 05 числа кожного місяця, а у випадку пропуску платежу - починаючи з другого, сплачувати відповідачу штрафну санкцію з розрахунку 300,00 грн. Згідно розрахунку наданого позивачем штраф за невиконання зобов'язання відповідачем становить 3600,00 грн. Вказаний розрахунок сторонами у справі не оспорювався, а тому він може бути прийнятим судом до уваги при вирішенні даної справи. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача штраф в сумі 3600,00 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з [PERSON] на користь позивача 3% річних в сумі 2700,30 грн., та збитки від інфляції в сумі 24003,67 грн., то слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, згідно розрахунку наданого позивачем 3% річних становлять 2700,30 грн. та збитки від інфляції в сумі 24003,67 грн. Вказаний розрахунок сторонами у справі не оспорювався, а тому він також може бути прийнятим судом до уваги при вирішенні даної справи. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 2700,30 грн. та збитки від інфляції в сумі 24003,67 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 1218,00 грн.

Outcome: approved