Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , та на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, до складу якої входить вище вказане майно. Після смерті [PERSON] . Позивач спадщину прийняв фактично, оскільки на момент його смерті фактично проживав разом із ним. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через те, що право власності на спадкове майно за [PERSON] не зареєстроване, у зв`язку з чим позивач для оформлення спадщини вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його присутності з проханням винести рішення відповідно до чинного законодавства (а.с. 25). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачами ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , свідоцтво про смерть [NUMBER] видане 24.04.1996 року Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 1994 р. виданого Бюро приватизації житла при ЖТВ НТЦ «Есхар» (а.с. 9). Після смерті [PERSON] ніхто спадщину не оформляв, однак прийняв її фактично, так як був зареєстрований за однією адресою та мешкав разом з нею її чоловік та дід Позивача - [PERSON] , свідоцтво про одруження [NUMBER] видане 21.02.1996 р. (а.с. 4). [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] , свідоцтво про смерть [NUMBER] видане 28.10.2002 року Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 1994 р. виданого Бюро приватизації житла при ЖТВ НТЦ «Есхар» та на 1/2 частину цієї ж квартири, яку він як спадкоємець першої черги фактично успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] , але не оформив. Після смерті [PERSON] ніхто спадщину не оформляв, однак прийняв її фактично, так як був зареєстрований за однією адресою та мешкав разом з ним його син та батько Позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 18.12.1956 року та актом від 27.12.2019 р. складеним депутатом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 5, 11). Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року - для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже дідусь позивача [PERSON] та його батько [PERSON] , вважаються такими, що прийняли спадщину оскільки вступили в управління нею та не заявляли відмови від спадкування. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , свідоцтво про смерть [NUMBER] видане 05.05.2014 року Виконавчим комітетом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS] , що належав йому на підставі розпорядження № 331 від 09 вересня 1992 р. та договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 09 вересня 1992 р. № 2338 та на квартиру [ADDRESS] , яку він як спадкоємець першої черги фактично успадкував після смерті свого батька [PERSON] , але не оформив. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач, як його син, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Есхарівським бюро РАЦС Чугуївського району Харківської області (а.с. 5). У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак, за відсутності реєстрації права власності на спадкове майно, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач прийняв спадщину фактично, так як на момент смерті [PERSON] проживав разом з ним, що підтверджується актом від 27.12.2019 р. складеним депутатом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 11). Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Outcome: approved