Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.07.2013 р. [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зобовязання за вказаним договором відповідач належним чином не виконав. Станом на 07.04.2016 р. заборгованість за кредитом складає 27470,12 грн., яка складається з наступного: 5887,89 грн. заборгованість за кредитом; 17786,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2010,98 грн. заборгованість за пенею і комісією; штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1284,29 грн. штраф (процентна складова). Просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 27470,12 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст. 526 ЦК\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що згідно кредитного договору № б/н від 01.07.2013 р. [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.07.2013 р. станом на 07.04.2016 р. заборгованість за кредитом складає 27470,12 грн., яка складається з наступного: 5887,89 грн. заборгованість за кредитом; 17786,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2010,98 грн. заборгованість за пенею і комісією; штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1284,29 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, оскільки в порушення умов договору [PERSON] зобовязання, передбачені договором, належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача штрафів, передбачених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Правова позиція щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення висловлена Верховним Судом України в Постанові № 6-2003ЦС15 від 21.10.2015 р., згідно якої: цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки(пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст..549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд, дійшов до висновку, підстав для застосування штрафу немає, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за кредитним договором № б/н від 01.07.2013 р.: 5887,89 грн. заборгованість за кредитом; 17786,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2010,98 грн. заборгованість за пенею і комісією, що в загальній сумі складає 25685,83 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1378,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 549, 610, 612, 1054 ЦК України, ст..61 Конституції України,

Outcome: partial