Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просив визнати за ним право власності на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,0767 га, що знаходиться за адресою: с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області, вул. Дружби, 8, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері. У судове засідання сторони не з'явились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача при розгляді справи поклався на розсуд суду. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 4 листопада 2013 року померла мати позивача [PERSON] (а.с.6). Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка, зокрема складається зі спірної у даній справі земельної ділянки загальною площею 0,0767 га, що знаходиться за адресою: с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області, вул. Дружби, 8, кадастровий номер 1822087200:02:001:0223, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, якою остання володіла на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.11-12). 16 травня 2012 року [PERSON]Г склала заповіт, яким усе належне їй на час смерті майно в рівних частках заповіла синам [PERSON], тобто позивачу, [PERSON], [PERSON] та внуку [PERSON] (а.с.7). Заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали позивач та [PERSON], а заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] подали [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті їх матері на 1/4 частку спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину на інші 3/4 частки майна станом на 4 серпня 2015 року видано не було (а.с.8). Постановою нотаріуса від 20 січня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину спірне у даній справі нерухоме майно, у звязку з відсутністю (не наданням) оригіналу правовстановлюючого документа на таке майно та оригіналу витягу з Державного земельного кадастру (а.с.19). За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз встановлених судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності, дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя була власником спірного у даній справі нерухомого майна, однак з огляду на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на нього, позивач, в даний час, унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємця за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 551,20 гривня з відповідача в дохід держави. Окремо суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved