Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно , так як [INFO] року помер [PERSON] . Останнім місцем проживання [PERSON] та місцем відкриття спадщини є с. Баланини Іванівського району Одеської області . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] розташований на земельній ділянці за тією ж адресою площею 0,74 га, із них : 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,49 га - для ведення особистого підсобного господарства. 20 березня 2006 року [PERSON] склав заповіт посвідчений Бузинівською сільською радою Іванівського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №20, відповідно до змісту якого вищезазначене нерухоме майно спадкодавець заповідав позивачу. Позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та на частину майна отримав свідоцтво про право на спадщину. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується листом в зв'язку з тим, що відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про нотаріат»,п.212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03.2004р. необхідно пред'явити нотаріусу правовстановлюючій документ на житловий будинок. Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, про що надав до суду письмову заяву . Судом встановлено , що [INFO] року помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва пор смерть. Останнім місцем проживання [PERSON] та місцем відкриття спадщини є с. Баланини Іванівського району Одеської області , що підтверджується довідкою . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] розташований на земельній ділянці за тією ж адресою площею 0,74 га, із них : 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,49 га - для ведення особистого підсобного господарства. 20 березня 2006 року [PERSON] склав заповіт посвідчений Бузинівською сільською радою Іванівського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 20, відповідно до змісту якого вищезазначене нерухоме майно спадкодавець заповідав позивачу. Позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та на частину майна отримав свідоцтво про право на спадщину. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами зі спадкової справи витребуваної з нотаріальної контори. Відповідно до ч.1 ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Позивач по справі є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією заповіту та інформацією з нотаріальної контори . Позивачка прийняла спадщину , але не оформила право власності на частину майна у вигляді житлового будинку в установленому законом порядку. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може оскільки у власність спадкоємця може перейти лише майно, яке належало спадкодавцю на праві власності, у разі смерті власника майна нерухомого майна, правовстановлюючі документи на яке відсутні, питання визначення цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку, а у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. Та він не може бути виданий після смерті , що суперечить ст. 25 ЦК України , згідно якої цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] не оформив за життя право власності на вказаний житловий будинок, який станом на 15 квітня 1991 року належав до майна колишнього колгоспного двору за чинним раніш законодавством (ст. 120 ЦК УРСР), що підтверджується довідкою виконкому Бузинівської сільської ради від 24.06.2011 року №744. Відповідно до статей 120-127 ЦК УРСР , ст..17 Закону України «Про власність», постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику» у справах за позовами про захист права приватної власності», членами колгоспного двору вважалися особи, які приймали участь у громадському господарстві колгоспу, отримували в ньому основні прибутки і приймали участь своєю працею і коштами у ведені спільного господарства двору. У зв'язку із введенням в дію Закону України «Про власність» така організаційно-правова форма як колгоспи, а відповідно, і колгоспний двір - були припинені. Відповідно до п.6 Інструкції ЦСУ СРСР від 15.05.1985 року № 2-24/26, яка була чинною на час закінчення будівництва будинку, жилі будинки, господарські, побутові будівлі у сільській місцевості, включені у господарчі книги, до категорії самовільних відноситись не можуть. 15 жовтня 2009 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1035, якою затверджено Тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт. Згідно цієї Постанови оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна -приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 року здійснюється на підставі висновку про технічний стан будинку (будівлі), складеного бюро технічної інвентаризації і документу, що засвідчує іраво власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані об'єкти. Згідно листа державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126 по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року при їх реєстрації для оформлення власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку ( будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Судом досліджено документи , які свідчать про те , що померлий володів вказаним житловим будинком, але за життя не встиг оформити право власності на будинок. Враховуючи об'єктивні причини в отриманні правовстановлюючих документів, які виникли в зв'язку зі смертю [PERSON] , суд вважає, позивач має право на визнання права власності в порядку спадкування за законом після його смерті на майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] розташований на земельній ділянці за тією ж адресою площею 0,74 га, із них : 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,49 га - для ведення особистого підсобного господарства. Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з наведеного, відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.174 ЦПК України .Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалася позивачка , обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно .

Outcome: approved