Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за договором №107 від 01.11.2017 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» та [PERSON] , яка станом на 29.10.2019 року становить 26828,20 грн. (3327,02 грн.- прострочена заборгованість по кредиту, 21411,81 грн. - сума прострочених за користування кредитом, 2089,37 грн. - пеня), а також витрат по оплаті судового збору у розмірі 1921,00грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності, не заперечував щодо розгляду справи у заочному судовому засідання. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату та час судового розгляду, про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого позивач позивається про стягнення заборгованості за договором з боржника. Судом встановлено, що згідно до договору від 01.11.2017 року відповідач [PERSON] отримала від ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» грошові кошти в сумі 3500,00 грн., з щоденним розміром процентів в сумі 0,99% від розміру кредиту, з річним розміром процентом 361,35% від розміру кредиту, на строк 14 календарних днів до 15.11.2017 року (а.с. 5-6). Видача кредиту підтверджується видатковим касовим ордером від 01.11.2017 року (а.с.7). В подальшому сторони договору пролонгували дію договору до 27.11.2017 року згідно до додаткового договору №1 (а.с.8), до 08.12.2017 року згідно до додаткового договору №2 (а.с.9), до 21.12.2017 року згідно до додаткового договору №3 (а.с.10), до 04.01.2018 року згідно до додаткового договору №4 (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.2) відповідач взяті на себе зобов`язання порушувала, графік погашення заборгованості не дотримувалася, внески вчасно не сплачувала та внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 29.10.2019 року проведено розрахунок заборгованості за договором №107 від 01.11.2017 року, відповідно до якого нараховано 26828,20 грн. (3327,02 грн.- прострочена заборгованість по кредиту, 21411,81 грн. - сума прострочених за користування кредитом, 2089,37 грн. - пеня). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем суду не представлено. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved