Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані з 01.10.2011 року по 11.12.2018 року послуги по опаленню в сумі 38 863,75 грн., відшкодувати судові витрати. В обгрунтування вимог сторона зауважує, що відповідач користується послугами за адресою: [ADDRESS] , які надає Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, при цьому ухиляється від своєчасної оплати отриманих послуг в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у відповідному розмірі. Ухвалою суду від 14.05.2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому викладено заперечення з приводу заявлених вимог. Сторона зазначає, що не є споживачем послуг, які надаються позивачем, будь-який договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався. На думку учасника, відсутність договору свідчить про відсутність статусу споживача послуг у відповідача, що унеможливлює споживання послуг позивача в рамках відповідних правовідносин. Відповідач також звертає увагу, що він не є власником майна, оскільки в період з 12.12.2018 року власником відповідного нерухомого майна є ТОВ «Кредитні ініціативи». Крім того, квартира, яка за твердженням сторони позивача забезпечується послугами з централізованого опалення, оснащена електроконвектором, а система централізованого опалення була відключена, радіатори централізованого опалення у квартирі відсутні. У відзиві сторона також просить застосувати строки позовної давності, та, з урахуванням наведеного, відмовити у задоволенні позову. Від сторони надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7100,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, зазначила, що відповідач був власником квартири у період по 11.12.2018 року. Протягом вказаного періоду здійснено нарахування заборгованості на суму 38 863,75 грн., яка підлягає до стягнення. За наслідком ознайомлення зі змістом вимог відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу представник вказала на не співмірність таких вимог зі складністю справи, потрібним для підготовки матеріалів та позицією сторони часом. Представник відповідача заперечував можливість задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. При цьому, представником визнано обставини належності квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідачу на праві власності у період по 11.12.2018 року, а також обставини самовільного відключення від мереж централізованого опалення. Судом встановлено наступні обставини. Комунальне підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надає послуги з централізованого опалення. Відповідач [PERSON] був власником квартири за адресою: [ADDRESS] у період, відносно якого позивачем здійснено нарахування боргу по сплаті комунальних послуг, а саме: з 01.10.2011 року по 11.12.2018 року. Відповідні обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнається учасниками. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 526, 610 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, Законом України «Про теплопостачання», «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, положення якого за відповідною статтею набрали чинності з 10.05.2018 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 № 712/8916/17 зазначила, що відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-1192цс15 викладено позицію, згідно якої самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. У постанові № 487/955/18 Верховний Суд зазначив: відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача в частині не укладення договору про отримання житлового-комунальних послуг, фактичного не отримання таких послуг внаслідок самовільного відключення, що наведені стороною як заперечення з приводу обґрунтованості пред`явлених вимог про стягнення заборгованості. Сума заборгованості стороною відповідача також не спростована, а тому, за наслідком оцінки наданого позивачем розрахунку заборгованості, приймається судом як належно підтверджена. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України). Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги, що нарахування плати за надані комунальні послуги здійснюється щомісячно, строк позовної давності у виниклому спорі розпочинає відлік за наслідком невиконання зобов`язання у кожний період та обчислюється за окремим строком до кожної з таких вимог. З огляду на фактичну дату звернення позивача до суду - 26.04.2021 року, строк позовної давності по вимогах, які виникли у період до 26.04.2018 року, слід вважати пропущеним. Судом встановлено, що в період з 26.04.2021 року по 11.12.2018 року внаслідок не сплати відповідних житлово-комунальних послуг виникла заборгованість в сумі 2936,59 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача з вищевикладених мотивів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача розмір судового збору пропорційно до задоволених вимог. З приводу вимог відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зауважує таке. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав договір про надання правової допомоги від 25.05.2021 року, укладений із адвокатом Горловою М.В., акт наданих послуг від 18.08.2021 року із зазначенням виду отриманої послуги, витраченого часу, вартості роботи: - Ознайомлення помічника адвоката з матеріалами справи (1 год.) - 800 грн.; - Вивчення адвокатом матеріалів справи, судової практика (2 год.) - 2000 грн.; - Підготовка адвокатом запиту (1 год.) - 1000 грн.; - Підготовка адвокатом відзиву (1,5 год.) 1500 грн.; - Підготовка помічник клопотання про долучення письмових доказів (1 год.) - 800 грн. - Участь помічника адвоката у судовому засіданні - 1000,00 грн. Надаючи оцінку наведеним доказам, суд звертає увагу, що зазначена на виконання правничих послуг вартість робіт, є завищеною з огляду на складність справи, виявляє непропорційність з врахуванням необхідного часу для захисту прав особи. З врахуванням частини позовних вимог, у задоволені яких стороні відмовлено, суд вважає необхідним стягнути з позивача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошові суми: - на ознайомлення помічника адвоката з матеріалами справи - 400 грн.; - на вивчення адвокатом матеріалів справи, судової практики - 1000 грн.; - на підготовку адвокатом запиту - 300 грн.; - на підготовку адвокатом відзиву - 500 грн.; - на підготовку помічником клопотання про долучення письмових доказів - 300 грн. - за участь помічника адвоката у судовому засіданні - 500,00 грн. а всього 3000,00 грн.

Outcome: partial