overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернувся з вказаною позовною заявою до суду, мотивуючи позов тим, що з 18 червня 1994 року вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. Це їх перший шлюб. Від шлюбу у них з відповідачкою є двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. З самого початку подружнього життя взаємини між ними були нормальними, але поступово стосунки почали погіршуватися, він зовсім перестав розуміти свою дружину, а вона його. З січня 2014 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не прибув, однак надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала та просила малолітніх дітей залишити проживати з нею. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серія [NUMBER]), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 1994 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Кізомиської сільської ради Білозерського району Херонської області зроблено запис за № 15. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER]) у сторін [INFO] народився син, [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER]) у сторін [INFO] народився син, [PERSON]. Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, наданий сторонам строк на примирення позитивного результату не дав, а тому збереження сім'ї, в даній ситуації, не представляється за можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. Одночасно суд, вважає за можливе малолітніх дітей залишити проживати з відповідачкою. Питання про заміну прізвища відповідачка не ставила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся з вказаною позовною заявою до суду, мотивуючи позов тим, що з 23.10.1998 року вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. Це їх перший шлюб. Від шлюбу у них з відповідачкою є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. З самого початку сімейного життя взаємини між ними були нормальними, але поступово стосунки почали погіршуватися, в результаті чого він зовсім перестав розуміти свою дружину, а вона його. З 2011 року між ним та відповідачкою подружні стосунки припиненні, спільне господарство не ведеться. Просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не прибув, однак надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав та просив неповнолітнього сина залишити проживати з ним. В судове засідання відповідачка не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала, щоб неповнолітній син залишався проживати з позивачем. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Згідно свідоцтва про одруження (серія [NUMBER]), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.10.1998 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області зроблено запис за № 13. Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, сторони на примирення не згідні, а тому збереження сім'ї, в даній ситуації, не представляється за можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. Одночасно суд, вважає за можливе неповнолітнього сина сторін залишити проживати з позивачем. Питання про заміну прізвища відповідачка не ставила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся з вказаною позовною заявою до суду, мотивуючи позов тим, що з 25 грудня 1999 року вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. Це їх перший шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку Юлію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З самого початку подружнього життя взаємини між ними були доброзичливими, але з часом стосунки почали погіршуватися, внаслідок чого, він зовсім перестав розуміти свою дружину, а вона його. З вересня 2014 року вони з відповідачкою припинили подружні стосунки, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Просив шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував щоб неповнолітні діти залишилися проживати з відповідачкою. Відповідачка подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала та просила неповнолітніх дітей залишити проживати разом з нею. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Згідно свідоцтва про одруження (серія 1-КГ № 023104), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Білозерським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області зроблено актовий запис за № 71. Згідно свідоцтва про народження (серія 1-КГ № 059404), у сторін 10 липня 2001 року народилась донька Юлія. Згідно свідоцтва про народження (серія 1-КГ № 267235), у сторін 15 жовтня 2013 року народився син [PERSON]. Між сторонами склалися відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, наданий сторонам строк на примирення позитивного результату не надав, а тому збереження сім'ї, в даній ситуації, не представляється за можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. Одночасно суд, вважає за можливе, за згодою сторін неповнолітніх дітей залишити проживати з відповідачкою. Питання про заміну прізвища відповідачка не ставила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся з вказаною позовною заявою до суду, мотивуючи позов тим, що з 6 жовтня 2000 року вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. Це їх перший шлюб. Від шлюбу у них з відповідачкою є двоє малолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливе. Відповідачка має намір проживати з дітьми окремою, а він не має наміру ухилятися від покладеного на нього, у відповідності до ст. 180 СК України, обов'язку по утриманню дітей, просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не прибув, однак його представник надав суду нотаріально посвідчену заяву від імені позивача, відповідно до якої, позивач просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності. В судове засідання відповідачка не прибула, однак представник відповідачки надала суду нотаріально посвідчену заяву від імені відповідачки, відповідно до якої, відповідачка просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала. Представник відповідача просила справу розглянути за її відсутності. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Згідно свідоцтва про одруження (серія [NUMBER]), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 6 жовтня 2000 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Дніпровського відділу реєстрації актів громадського стану м. Херсона зроблено запис за № 295. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER]) у сторін [INFO] року народилась донька [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER]) у сторін [INFO] року народилась донька [PERSON]. Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, на примирення сторони не згідні, а тому збереження сім'ї, в даній ситуації, не представляється за можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. Одночасно суд вважає за можливе, за згодою сторін малолітніх дітей залишити проживати з відповідачкою. Питання про заміну прізвища відповідачка не ставила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся з вказаною позовною заявою до суду, мотивуючи позов тим, що з 6 травня 1977 року вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. Це їх перший шлюб. Від шлюбу у них з відповідачкою є троє повнолітніх дітей. З самого початку сімейного життя взаємини між ними були нормальними, але поступово стосунки почали погіршуватися, в результаті чого він зовсім перестав розуміти свою дружину, а вона його. З 2009 року між ним та відповідачкою подружні стосунки припиненні, спільне господарство не ведеться. Просив шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав на примирення не згідний. Відповідачка надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала на примирення не згідна. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб (серія І-КГ № 101689), виданого 21 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 6 травня 1977 року, про що складено відповідний актовий запис № 46. Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, сторони на примирення не згідні, а тому збереження сім'ї, в даній ситуації, не представляється за можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. Питання про заміну прізвища відповідачка не ставила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, вказавши, що 21.01.2012 р. померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в склад якої входить житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Надставна, № 35 у с.Медин Підволочиського району. Він має право на спадщину по закону. Постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності документів, які встановлюють факт належності майна спадкодавцю. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №35 по вул. Надставна у с.Медин Підволочиського району Тернопільської області, загальною площею 79,80 кв.м., жилою площею 40, 8 кв.м. та надвірними будівлями, які складаються із літньої кухні з підвалом та добудовою, господарського будинку з добудовою, стодоли, комори, хліва, огорожі, воріт з хвірткою. У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву з проханням справу розглянути без його участі, позов просить задовольнити. Представник Скориківської сільської ради в суд не з'явився, подав заяву з проханням справу розглядати без його участі, рішення просить винести згідно закону. Ознайомившись із заявами, дослідивши докази по справі, суд встановив такі факти: [PERSON] померла 21.01.2012 р. Позивач [PERSON] являється сином померлої, відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги і має право на спадкове майно. Згідно довідки сільської ради, позивач на день відкриття спадщини зареєстрований у місці проживання спадкодавця, а тому являється таким, що прийняв спадщину. Як зазначено у повідомленні приватного нотаріуса [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме свідоцтва про право на житловий будинок, який належав померлій [PERSON], видати свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] неможливо. Як зазначено у довідці архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації, у по господарських книгах за 2012 рік по Воробіївській сільській раді значиться господарство [PERSON], [INFO], у склад сім'ї якого входили його дружина, два сини та мати [PERSON]. Рішенням Воробіївської сільської ради №86 від 28.01.2002 р. вирішено оформити право власності на нерухоме майно за жителями сільської ради. Згідно додатку до рішення по списку цих осіб, за №129 значиться [PERSON], проживаюча по вулиці Надставна. Із огляду технічного паспорту на спірне будинковолодіння випливає, що житловий будинок із добудовою був побудований у 1965 році, тобто коли позивач був дитиною. Ця обставина підтверджує будівництво будинку його матір'ю. Проаналізувавши наведене у сукупності, суд вважає, що будинковолодіння дійсно належало померлій [PERSON]. Воно відноситься до спадкової маси, яку згідно вимог закону позивач прийняв, а тому позов слід задовольнити. На підставі ст. ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, вказавши що [INFO] помер його дідусь - [PERSON], після чого відкрилася спадщина, в склад якої входить земельна ділянка (пай), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4, 22 га, яка розташована на території Клебанівської сільської ради Підволочиського району. Він являється спадкоємцем майна по заповіту. В даний час він звернувся у нотаріальну контору для оформлення спадщини, проте це неможливо по тій причині, що заповіт був складений на сертифікат, а в подальшому спадкодавець отримав державний акт на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву з проханням справу розглянути без його участі, позов підтримав. Представники Клебанівської сільської ради та Відділу Державного агентства земельних ресурсів в суд не з'явилися, подали заяви з проханням справу розглядати без їх участі, з позовом згідні. Ознайомившись із заявами, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: [PERSON] помер [INFO], після чого відкрилася спадщина. Згідно заповіту від 26.11.1997 р. [PERSON] належну йому земельну частку (пай) за [NUMBER], на підставі сертифікату серії ТР №0253321 заповів [PERSON]. 21 вересня 1998 року Клебанівською сільською радою Підволочиського району [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4, 22 га, яка розташована на території Клебанівської сільської ради. Вказана ділянка складається із двох ділянок: площею 4, 12 га та 0, 10 га. Постановою від 05.04.2012 р. державним нотаріусом Збаразької державної нотаріальної контори Скібньовською Г.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину - на земельну ділянку площею 4,22 га по тій причині, що заповіт був складений на сертифікат, а спадкоємець подав державний акт на право власності на земельну ділянку. Проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] прижиттєво заповів своє майно, яке складалося саме із земельної ділянки, незалежно від того, яким документом це право було підтверджене. А тому позивач, як спадкоємець за заповітом має право на це майно, і тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, вказавши що [INFO]. померла його мати [PERSON], після чого відкрилася спадщина, в склад якої входить житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS]. Позивач являється спадкоємцем першої черги по закону. В даний час він звернувся до нотаріуса з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено по причині належності будинковолодіння колгоспному двору. Відповідно до чинного законодавства він та померла мати мали право власності на ? частину майна - кожний. Таким чином, позивач вказує, що він, як син померлої, маючи право власності на 1/2 частину, успадкував увесь будинок і тому просить суд винести рішення, яким за ним визнати право власності на все будинковолодіння. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача - Галущинської сільської ради в суд не з'явився. Подана заява з проханням справу розглядати без його участі, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 28.02.1992 р., виданим Галущинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області визнано право власності на будинковолодіння [ADDRESS] за колгоспним двором, головою якого являлася [PERSON] і який складався із 2-х чоловік. Згідно архівної довідки, станом на 1991 рік разом із [PERSON] проживав син [PERSON]. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. право власності на майно, яке належало колгоспному двору та збереглося після припинення існування колгоспного двору, мають ті члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку у майні. Розмір частки двору визначається, виходячи з рівності часток членів. Таким чином, усі члени двору мали право власності на ? будинковолодіння. [PERSON] померла [INFO]., після чого відкрилася спадщина на 1/2 частину будинковолодіння і позивач являється спадкоємцем першої черги. Як зазначено у постанові, винесеній приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу [PERSON], 12.08.2014 р. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім'я після [PERSON] відмовлено по причині належності будинковолодіння [ADDRESS] колгоспному двору. Позивач, котрий постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що спадщину прийняв. Тому, із врахуванням належної йому ? частини майна і успадкування 1/2 частини після смерті [PERSON] за позивачем слід визнати право власності на усе будинковолодіння. На підставі вищенаведеного суд вважає позов підлягаючим до задоволення. На підставі ст. ст. 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом в Ленінський районний суд м. Кіровограда до відповідача, обґрунтувавши його тим, що 23.04.2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 490063513. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» 19.08.2009 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-банк» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк». Згідно з умовами вищевказаного кредитного договору [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 15 118, 81 дол. США. З метою виконання зобов'язань третьої особи, 23.04.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 490063513 - П, відповідно до умов якого відповідач поручилася за виконання третьою особою обов'язків, які виникли на підставі договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. У зв'язку з невиконанням Позичальником умов кредитного договору, за станом на 01.10.2014 року за вказаним кредитним договором накопичилася заборгованість за кредитом у сумі 10 609, 15 дол. США грн. та за відсотками 184, 74 дол. США. Крім того, позивач посилаючись на положення ЦК України просить стягнути з відповідача пеню - 633,82 дол. США. З причини невиконання вказаних вище договорів, вважаючи порушеними свої права та інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду. Представником позивача до суду подано заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та здійснити розгляд справи без його участі. Проти винесення у справі заочного рішення, представник позивача не заперечував. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися проте про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. З урахуванням вищевикладеної обставини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. На обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя (далі - Управління) перебуває [PERSON], який отримує пенсію за віком відповідно до Закону. України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІУ. Згідно з документами, які містяться в пенсійній справі в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, [PERSON] одержує пенсію за віком в розмірі 1 304 грн. 95 коп. на місяць. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області у листопаді 2016 року були надані до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя контрольні списки «задвоєний стаж», для опрацювання та співставлення наявного трудового стажу яким міститься в електронній базі з матеріалами пенсійних справ. Після аналізу робітниками управління вищезазначених списків, наданих відділом з виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, було проведено співставлення інформації щодо періодів стажу електронної бази одержувачів пенсій з матеріалами паперової пенсійної справи [PERSON] Проте, у пенсійній справі відповідача програмним забезпеченням було невірно проведено розрахунок страхового стажу у результаті чого утворилась переплата у сумі 1\~111,02 грн. за період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 року. Зазначену переплату відповідач відмовився самостійно погасити. Після опрацювання контрольних списків «задвоєний стаж», пенсійну справу [PERSON] було приведено у відповідність до вимог чинного пенсійного законодавства. Загальний розмір надміру виплаченої пенсії на теперішній час складає 1\~111,02 грн. Станом на сьогоднішній день сума переплати [PERSON] не сплачена. В звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму надміру виплаченої пенсії. Представник позивача у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлялась, надала суду заяву з проханням розглянути дану справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, відносно заочного розгляду справи не заперечує. В судові засідання, призначені на 12.10.2017 р., 08.11.2017 року, 22.11.2017 року відповідач по справі [PERSON] не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся, судом були направлені судові повістки на останню відому адресу проживання відповідача, на адресу суду повернулися конверти з причини «за незапитом», згідно відмітки листоноші, адресату було залишено повідомлення про необхідність зявитися для отримання кореспонденції, але з невідомих суду причин, відповідач не зявився за її отриманням. В звязку з чим суд,

Outcome: dismissed