Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про поділ квартири [ADDRESS], стягнення грошових сум з загальної суми її утримання та судових витрат. В подальшому позивач позовні вимоги уточнив. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.12.1996 року Виконком Львівської міської Ради народних депутатів видав свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS], відповідно до якого, дана квартира належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Дані особи є зареєстрованими в даній квартирі, проте фактично в ній проживає лише позивач із дружиною [PERSON], які оплачують всі комунальні послуги за власний рахунок, інші співвласники послуги не оплачують. За останні три роки позивач сплатив за комунальні послуги 10986,12 грн. З них: 8714,43 грн. - за утримання будинку, гарячу воду, холодну воду, центральне опалення, 198,59 грн. - за електропостачання, 1000,38 грн. - за телефон, 247,72 грн. - за газ, 825,00 грн. - за кабельне телебачення. Один із співвласників - [PERSON] є інвалідом, а отже має пільги 75% на комунальні послуги. Вважає,що загальну суму боргу слід розподілити між співвласниками квартири в рівних частках по 1331, 65 грн., а пільговик [PERSON] має сплатити 332,91 грн. Крім того, він звернувся за правовою допомогою до адвоката, витрати на правову допомогу склали 1145 грн., а отже кожен із відповідачів має повернути йому по 229,00 грн. Просить позов задоволити, поділити квартиру [ADDRESS] між співвласниками у рівних частках, стягнути із відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1560,65 грн. , а із відповідача [PERSON] 561,91 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в уточненій позовні заяві. Просять позов задоволити. Відповідач [PERSON], уточнені позовні вимоги визнала частково, та пояснила, що не проживає в даній квартирі та немає доступу до неї, а отже вона не могла користуватись послугами за які сплачував позивач, проте не зверталась в ЛКП про припинення надання послуг у зв»язку із тим, що вона там не проживає. Натомість в даній квартирі мешкав її батько [PERSON] Визнає позовні вимоги в частині оплати послуг за квартирну плату та опалення. В решті позовних вимог просить відмовити за безпідставністю, покликаючись також на наявність лічильників. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково та пояснила, що доступу до квартири немає, нічим не користується, оскільки двері та замки в квартирі поміняні. Визнає позовні вимоги в частині оплати послуг за квартирну плату та опалення. В решті позовних вимог просить відмовити за безпідставністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Визнають позовні вимоги в частині оплати послуг за квартирну плату та опалення. В решті позовних вимог просять відмовити за безпідставністю, покликаючись на наявність лічильників. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення. Так, судом встановлено, що 13.12.1996 року Виконком Львівської міської Ради народних депутатів видав свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS], відповідно до якого, дана квартира належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON].(а.с.17) Відповідно до довідки, виданої ЛКП «Вулецьке» дані особи є зареєстрованими в даній квартирі, за виключенням [PERSON].( а.с.19) Відповідно до ст.. 322 ЦК України, власник зобов»язаний утримувати майно, що належить йому, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст.. 357ЦК України, частки в праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст.. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Як встановлено судом і не заперечується сторонами, будь-які договори між ними не укладались. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги та квартплата в будинку, що належить на праві приватної власності, береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Факт оплати позивачем підтверджено наданими квитанціями про нарахування та оплату комунальних послуг, згідно з якими, за останні три роки оплачено комунальні послуги та квартплата на загальну суму 10986,12 грн., З них: 8714,43 грн. - за утримання будинку, гарячу воду, холодну воду, центральне опалення, 198,59 грн. - за електропостачання, 1000,38 грн. - за телефон, 247,72 грн. - за газ, 825,00 грн. - за кабельне телебачення. Оскільки відповідачами не оспорюються позовні вимоги про стягнення із них витрат пов»язаних із оплатою утримання будинку та опалення , суд вважає за недоцільне досліджувати докази в цій частині та стягнути із відповідачів на користь позивача понесені витрати в рівних частках. Загальна сума заборгованості за утримання будинку та опалення становить - 7543,47 грн. Відповідно до довідки ЛКП «Вулецьке» відповідач [PERSON] є учасником бойових дій та нарахування за утримання будинку, холодну воду та теплову енергію проводиться для нього із знижкою 75%. (а.с.17) А отже стягненню із відповідача [PERSON] підлягатиме 25% від рівної частки. Стосовно позовної вимоги позивача щодо стягнення із відповідачів витрат пов»язаних із оплатою електропостачання, телефону , газу та кабельного телебачення , то такі суд визнає безпідставними, оскільки такими відповідачі фактично не користувались, з причин того, що не проживають в даній квартирі та в квартирі є встановлені лічильники. (а.с.18,35) Що стосується позовної вимоги позивача про поділ квартири між співвласниками в рівних частках , то відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Проте між сторонами спір щодо визначення розміру часток відсутній, а тому суд вважає доведеним той факт, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках по 1/9 кожному. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, то відповідно до ч.1 ст. 84 ЦК України, витрати пов»язані із оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В постанові від 01.10.2002 р. по справі N 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. В матеріалах справи міститься договір від 19.06.2013 року укладений між позивачем та адвокатом [PERSON] , замовлення № 1 та акт приймання передачі № 1, що підтверджує оплату послуг адвоката з боку позивача.(а.с.24-26). А тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задоволити, та стягнути із відповідачів 1145,00 грн. витрат на правову допомогу в рівних частках. Стосовно вимоги позивача щодо стягнення із відповідачів судових витрат, то така підлягає до задоволення відповідно до ст.. 88 ЦПК України та підлягає стягненню із відповідачів в рівних частках за виключенням відповідача [PERSON], оскільки останній є інвалідом та учасником бойових дій, а тому звільняється від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved