Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить постановити рішення, яким зобов'язати відповідача, мешканку квартири [ADDRESS] за власні кошти демонтувати самовільно встановленого металевого гаража на прибудинковій території будинку [ADDRESS] та впорядкувати прибудинкову територію. Свій позов мотивує тим, що відповідач по справі самовільно встановила металевий гараж на прибудинковій території. Франківською районною адміністрацією прийнято розпорядження від 29.07.2014 року №349 «Про знесення самочинних гаражів на [ADDRESS]» та серед інших зобов'язано [PERSON] у місячний термін за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий гараж. Однак відповідач добровільно виконати розпорядження Франківської районної адміністрації відмовляється, на попередження не реагують. Просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого представник позивача не заперечив. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. Відповідно до п. 1.4.6 рішення Львівської міської ради № 406 від 06.05.2005 року «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові» влаштування (встановлення) малих архітектурних форм, елементів благоустрою без дозволу виконавчого органу міської ради, або без належно затвердженої проектної документації, або з істотним відхиленням від проекту, є однією з ознак та класифікацій самочинного будівництва. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Крім того, згідно із вимогами ч.4 ст.376 ЦК України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила будівництво, або за її рахунок. Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження від 29.07.2014 року № 349 «Про знесення самочинних гаражів на [ADDRESS]», яким зобов'язано [PERSON] у місячний термін за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий гараж. Таке розпорядження чинне, ніким не оспорювалось, тому підлягає виконанню. Це передбачено вимогами ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування». Відповідно до вимог ст. ст. 144, 145 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Частина 1 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Згідно з ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. ЛКП «Навколо базару» було направлено на адресу відповідачів попередження від 07.08.2014 року яким зобов'язано [PERSON] у термін до 29.08.2014 року демонтувати самовільно влаштований гараж. Однак, відповідач на приписи про демонтаж не реагує та не виконує, що підтверджується актом ЛКП «Навколо базару» від 09.09.2014 року. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Враховуючи те, що металевий гараж на прибудинковій території будинку [ADDRESS], є самовільно встановленою відповідачами без дозволу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, а тому підлягає демонтажу відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 29.07.2014 року № 349. З наведених міркувань та

Outcome: approved