Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 21.04.2010 року у розмірі 47 184 грн. 05 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2\~102 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 21.04.2010 року. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. 21.04.2010 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом, надано у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12\~000 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 16.09.2020 року має заборгованість в розмірі 47\~184 грн. 05 коп., з яких: 18\~406 грн. 87 коп. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 00 грн. 00 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту, 18\~406 грн. 87 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 00 грн. 00 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 6\~432 грн. 12 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 22\~345 грн. 06 коп. нарахована пеня; 00 грн. 00 коп. нарахована комісія. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього в матеріалах справи мається заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованість, посилаючись на наступне. 21 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем дійсно було підписано анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку з метою банківського обслуговування. На виконання умов вказаного договору позивачем було видано картку «Універсальна» з невизначеним кредитним лімітом. Відповідач вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна тривалістю в один рік. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно п. 2.1.1.12.4 витягу з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 05.03.2010 року № СП-2010-256, які були чинні на момент укладання договору, строком повернення кредиту в повному обсязі є 211-1 день з моменту виникнення такої заборгованості. Згідно відомостей про операції з картковими рахунками, які були надані позивачем та містяться в матеріалах справи, заборгованість понад 211 днів у відповідача виникла 18 грудня 2010 року, існувала до 04 серпня 2011 року і становила 229 днів. Отже, строк повернення кредиту в повному обсязі настав 17 липня 2011 року, і відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається саме з цього дня та закінчується 17 липня 2014 року до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів, 17 липня 2012 року до вимог про стягнення неустойки. Посилання позивача у позовній заяві на п. 2.1.1.2.12 Умов та правил, що почали діяти з 01.03.2019 року. Згідно якого строком повернення кредиту в повному обсязі є 181 й день з моменту виникнення такої заборгованості є нікчемним, оскільки вона відповідачу не доводились, він з ними не ознайомлювався, вони не діяли на момент укладення угоди. Зміна дати виникнення права вимоги є такою, що суперечить чинному законодавству. Відповідач вважає незаконними нарахування йому штрафних санкцій за своєчасне невиконання зобов`язання. Так згідно позовної заяви нарахована пеня за невиконання зобов`язання становить 22\~345 грн. 06 коп., при цьому тіло кредиту становить 18\~406 грн. 87 коп. за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання не може перевищувати одного року. Позивачем нарахування пені здійснювалось ще з 01.08.2010 року по 30.09.2019 року, що перевищує встановлений ЦК України строк в один рік. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. На думку відповідача, позивачем було незаконно нарахована пеня за прострочення виконання зобов`язання, зокрема, нарахування пені здійснювалось протягом 9 років та її розмір значно перевищує розмір збитків позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та у зв`язку з неявкою відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з вимог ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~ Відповідно до\~ст. 76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~ [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 21.04.2010 року. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення. На підтвердження позовних вимог позивачем надано: - анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку; - розрахунок заборгованості за договором № б/н від 21.04.2010 року; - довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] ; - довідку про те, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким останньому було надано кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 11.04.2010 рік, термін дії до 02/14; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 20.03.2014 рік, термін дії до 08/16; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 11.09.2014 рік, термін дії 09/18; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 24.06.2015 рік, термін дії до 09/18; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 07.12.2016 рік, термін дії до 12/20; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 03.04.2017 рік, термін дії до 21/20; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 13.08.2017 рік, термін дії 08/21; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 17.08.2017 рік, термін дії 08/21; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 26.09.2017 рік, термін дії 08/21; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 04.10.2017 рік, термін дії 08/21; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 30.12.2017 рік, термін дії до 12/21; - копію витягу з тарифів обслуговування кредитної картки «Уніеврсальна, 55 днів пільгового періоду»; - копію витягу з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку», що відображає зміни та знаходиться на сайті www.privatbank.ua; - копія виписки за договором № б/н станом на 18.09.2020 року; - копію документа, що посвідчує особу відповідача. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 16.09.2020 року має заборгованість в розмірі 47\~184 грн. 05 коп., з яких: 18\~406 грн. 87 коп. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 00 грн. 00 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту, 18\~406 грн. 87 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 00 грн. 00 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 6\~432 грн. 12 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 22\~345 грн. 06 коп. нарахована пеня; 00 грн. 00 коп. нарахована комісія. Вирішуючи даний спір суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був ознайомлений та погодився у повному обсязі з усіма умовами кредитування з використання кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з підписом [PERSON] , яка містить всі умовами кредитування, зокрема: тип картки, пільговий період, тип валюти, ставки процентів, пені, комісії, штрафів тощо, а отже вказана довідка є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Таким чином, суд виходить з презумпції правомірності правочину вищезазначеного кредитного договору у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України). Оскільки, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу умов вищезазначеного кредитного договору банк мав право змінювати (зменшувати або збільшувати) кредитний ліміт за рішенням банку, на що відповідач дав згоду, підписавши вищезазначені заяву-анкету та довідку. Також, є підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, пеню. Встановлено, що відповідач користувався вищевказаним кредитом, наданим банком, але належним чином не виконував своїх зобов`язань, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував нараховані банком платежі, передбачені договором, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості відповідача перед банком, доданим до позовної заяви, який при вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах справи є належним та допустимим доказом у цій справі. Відповідачем не спростовано факту отримання грошових коштів від банку за вищевказаним кредитним договором, а з розрахунку кредитної заборгованості встановлено, що позичальник частково сплачував заборгованість. Розглядаючи позицію відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 256 ЦК України\~визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.ч. 1, 5\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 1\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії,що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як передбачено ч. 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналіз положень\~статті 261 ЦК України\~дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так вказана позовна заява надійшла до суду 05.10.2020 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що останній платіж відповідачем був внесений 22.06.2018 року. Отже, позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 22\~345 грн. 06 коп. пред`явлені після закінчення строку позовної давності, що враховуючи положення ч. 4\~ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови в їх задоволенні. Крім того,\~відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] фактично отримав та використав надані йому кошти, в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» їх не повернув, тому з нього підлягає стягненню заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, що складає 6 432 грн. 12 коп. Відповідачем не спростовано факту отримання грошових коштів від банку за вищевказаним кредитним договором, а з розрахунку кредитної заборгованості встановлено, що позичальник частково сплачував заборгованість. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобов`язання не виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 18 406 грн. 87 коп., з яких 00 грн. 00 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту, 18 406 грн. 87 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6\~432 грн. 12 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. У стягненні інших заявлених позивачем сум, а саме нарахованої пені в розмірі 22\~345 грн. 06 коп. відмовити. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. У пропорції до задоволених вимог (24 838 грн. 99 коп.) сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 1\~106 грн. 55 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial