Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що 09 листопада 2013 року о 13 годині 00 хвилин по вулиці Леніна у місті Ямпіль Вінницької області відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «LDV Convjy», д.н.з.[NUMBER] не вибрав безпечної швидкості та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачеві автомобілем «Дача Логан» д.н.з.[NUMBER]. На місце ДТП прибули працівники ДАІ Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області, якими були зібрані необхідні матеріали попередньої перевірки, які зберігаються в архіві Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області. Висновком про результати факту ДТП у місті Ямпіль Вінницької області по вулиці Леніна від 12.11.2013 року складеного ст. інспектором ВДАІ Ямпільського РВ УМВС Целік В.А. і погодженого з першим заступником начальника СВ Ямпільського РВ УМВС Лисим Є.О. розгляд матеріалів по факту про скоєння ДТП у місті Ямпіль Вінницької області припинено у зв'язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення. 22 листопада 2013 року постановою Ямпільського районного суду Вінницької області відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили. Зазначив, що у результаті ДТП належний йому автомобіль «Дача Логан» д.н.з.[NUMBER] отримав численні і значні механічні пошкодження. Крім завданої йому матеріальної шкоди з вини відповідача [PERSON], він зазнав моральної (немайнової) шкоди, яка виражається у перенесені ним душевних переживань у зв'язку з пошкодженням автомобіля. Сама ДТП спричиняє негативний вплив на його психологічне здоров'я, він почав погано спати, відповідач позбавив його можливості тривалий час користуватися своїм автомобілем. Крім цього, він приклав чимало зусиль для придбання автомобіля, підтримував його у бездоганному стані, а тому для нього факт пошкодження автомобіля є дуже болючим. Стан автомобіля кожен день спричиняє йому душевний біль та нагадує про події коли сталась ДТП. Розмір моральної шкоди і його душевних страждань він оцінює у розмірі 5000 гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести за цей час зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я та психологічного стану, а також моральних страждань, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою. У зв'язку із невідшкодуванням відповідачем завданої йому шкоди, він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд винести рішення, яким стягнути на його користь з [PERSON] завдану йому моральну (немайнову) шкоду у розмірі 5000 гривень, а також судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою з рекомендованим повідомлення. На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №2450003982141 від 20.02.2014 року з якого вбачається, що відповідач отримав судову повістку 22 лютого 2014 року, в чому особисто розписався. Про причини неявки суд не повідомив. Надав суду письмове заперечення від 10 березня 2014 року в якому вказав, що з позовними вимогами не погоджується, так як вони є незаконними та необґрунтованими, по скільки він у добровільному порядку відшкодував позивачеві завдані збитки. Йому не зрозуміло чому позивач так злісно до нього ставиться, адже позивач запевнив, що в суд звертатися не буде. Позивач не надав суду будь-яких доказів про його страждання і переживання, відсутні документи про звернення ним до будь-яких лікувальних закладів. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити та провадження у справі закрити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ВН №024427 від 11 березня 2014 року та угоди №15 від 11 березня 2014 року позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що ДТП відноситься до категорії дій пов'язаних з необережності. У позовній заяві не вбачаються моральні страждання. У лікарню за допомогою позивач не звертався, претензій до [PERSON] у нього немає. У позовній заяві відсутні втрати немайнового характеру. Йому не було заподіяно моральних та фізичних страждань. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АВС №090735 вбачається, що [PERSON] є власником автомобіля «Дача Логан» д.н.з.[NUMBER]. Із акту огляду пошкодженого транспортного засобу проведеного ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» встановлено, що транспортний засіб, який належить позивачеві дійсно пошкоджено і пошкодження, які не пов'язані із ДТП відсутні. Із висновку про результати факту ДТП у місті Ямпіль по вулиці Леніна від 12.11.2013 року складеного ст.інспектором ВДАІ Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ст.л-нт міліції Целік В.В. встановлено, що ознаки кримінального правопорушення за даною подією відсутні, тому інформація введенню в ЄРДР не підлягає. Із постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2013 року встановлено, що [PERSON] було визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Окрім того, із вказаної постанови вбачається, що [PERSON] вину у скоєному правопорушенні визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного: Відповідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 3 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постанова про встановлення вини відповідача у скоєнні ДТП та притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не була оскаржена у встановленому законом порядку та набрала чинності. За вимогами ст.61 ч.3, 4 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; та постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що винною особою в зазначеній ДТП є [PERSON], тобто відповідач, тому у суду не має підстав для встановлення вини інших учасників ДТП. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2013 року, що набрала законної сили, саме відповідач має відшкодувати позивачу завдану в результаті ДТП моральну шкоду. Разом з тим, судом встановлено, що моральна шкода була заподіяна позивачеві внаслідок пошкодження автомобіля відповідачем. Однак, враховуючи усі встановлені судом по справі обставини, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 5000 гривень занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 гривень, так як позивачем у судовому засіданні не обґрунтовано суму заявленого цивільного позову та не надано доказів про перенесення ним психічних розладів. Також [PERSON] у судовому засіданні не було пояснено у чому полягає завдана йому шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди у сумі 5000 гривень, та якими доказами це підтверджується, не вказано у чому полягали завдані моральні чи фізичні страждання або втрати немайнового характеру. Не пояснено тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження його престижу, ділової репутації, не вказано час (лише під час дачі пояснень позивач вказав, що йому необхідно для відновлення попереднього стану біля шести місяців) та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд має підстави для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати пов'язані із оплатою судового збору у сумі 243 гривень 60 копійок згідно квитанції №109 від 09 січня 2014 року.

Outcome: partial