Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду мотивуючи свої вимоги тим, що 24.11.1978 він зареєстрував шлюб з [PERSON] (далі - Відповідач 1). 01.08.2016 Ірпінським міським судом Київської області шлюб було розірвано. Позивач вказує, що з 02.08.1980 та по теперішній час він зареєстрований в [ADDRESS]. Колишня дружина позивача, син [PERSON] (далі - Відповідач 2) та дочка [PERSON] (далі - Відповідач 3) перешкоджають йому в проживанні у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що на даний час змушений проживати в сараї. Позивач неодноразово намагався вселитись у вищевказаний будинок, просив звільнити для нього одну з кімнат у будинку, однак його спроби не увінчались успіхом. Позивач стверджує, що 14 вересня 2016 року він звернувся до Ірпінського відділу поліції з повідомленням про те, що за адресою його проживання колишня дружина вчиняє сварки. Дане повідомлення було зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 16681 від 14.09.2016. Крім того, позивач вказує, що він є пенсіонером, інвалідом 2 групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. На даний момент хворіє та потребує лікування. У зв'язку з вищевикладеним просить суд зобов'язати гр. [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні жилим будинком, який знаходиться в [ADDRESS]. Вселити позивача в будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Витребувати у [PERSON] документи на будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, проти задоволення заперечувала. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву за змістом якого відповідач вказує, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.02.2015 та договору про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності від 12.06.2017 вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. У 2013 році позивач добровільно, забравши свої речі, залишивши сім'ю, перейшов проживати у двоповерховий житловий будинок, який складається з 2-х жилих кімнат, кухні, ванної кімнати, холу та забезпечений усіма комунікаціями (газ, вода, електроенергія). Даний житловий будинок знаходиться на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] та згідно технічного паспорту на житловий будинок рахується як літня кухня (літера «Л»), оскільки висота стелі не дозволяє згідно будівельних норм оформити дану будівлю як житловий будинок. Вказує, що позивач фактично проживає одноособово в житловому будинку, який має задовольний стан та облаштований усіма комунікації. У зв'язку з вищевикладеним просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 24.11.1978 між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 290. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01.08.2016 по справі № 367/2612/16-ц шлюб між сторонами було розірвано. З 02.08.1980 та по теперішній час позивач зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується Довідкою № 1524 виданою КП «УЖКГ «Ірпінь» 13.08.2016. 14 вересня 2016 року позивач звернувся до Ірпінського відділу поліції з повідомленням про те, що за адресою його проживання колишня дружина вчиняє сварки. Дане повідомлення було зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 16681 від 14.09.2016. Позивач є пенсіонером, інвалідом 2 групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. На даний момент позивач хворіє та потребує лікування. Також судом встановлено, що згідно договору про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності від 20.06.2017 [PERSON] та [PERSON] набули право власності на окремі індивідуально визначені об'єкти нерухомості - житловий будинок [ADDRESS]. Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство Агрофон» [PERSON] та [PERSON] видано технічні паспорти на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до Актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї власника житла (заявника) від 21.02.2017 та 11.05.2018 встановлено, що двоповерховий будинок, який згідно технічного паспорту рахується як літня кухня, в якому мешкає [PERSON] знаходиться в задовільному стані. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до пункту 4 статті 31 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. У справі «Прокопович проти Росії» № 58255/00 встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. Встановлено, що позивач неодноразово намагався вселитись у вищевказаний будинок, просив відповідачів звільнити для нього одну з кімнат у будинку, однак його спроби не увінчались успіхом. Судом встановлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, у вищевказаний будинок він не має змоги самостійно вселитися. Таким чином, позов в частині вселення [PERSON] в будинковолодіння [ADDRESS] та зобов»язати осіб зареєстрованих в [ADDRESS], не чинити перешкод [PERSON] в користуванні жилим будинком за адресою [ADDRESS] підлягає до задоволення. Однак, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовної вимоги про витребування у [PERSON] документів на будинок, оскільки він не є власником вищевказаного житлового будинку. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст. 47 Конституції України, стст. 109,156 ЖК України, стст. 31, 310 ЦК України,

Outcome: dismissed