Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.06.2013 року у сумі 61 083,92 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.06.2013 року відповідачка по справі отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 26.05.2019 року заборгованість відповідачки за кредитним договором перед банком складає 61 083,92 грн., з яких: 20 996,43 гривень - заборгованість за тілом кредита, 14 931,04 гривні - заборговансть за простроченим тілом кредита, 0,00 гривен - заборгованість за нарахованими відсотками, 20 971,50 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 800,00 гривень - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання баніквських послуг: 500,00 гривень - штрафу (фіксована частина), 2 884,95 гривень - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідачки разом із судовими витратами. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента. Суд наголошує, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачкою виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всих тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України. Судом встановлено, що 26.06.2013 року [PERSON] було підписано анкету-заяву про при`єднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанке. Проте, із наданої анкети-заяви вбачається, що вказана заява містить лише анкетні дані відповідачки, проте в ній відсутні будь-які відомості про надання відповідачці кредиту, визначення кредитного ліміту, умов кредитування, даних про отримання відповідачкою кредитної карти. Позивачем на обгрунтування своїх позовних вимог надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 26.06.2013 року станом на 31.05.2015 року та станом на 26.03.2019 року, за яким суд позбавлений можливості визначити дійсність надходження кредитних коштів саме відповідачці на картку, витрату саме нею наданих кредитних коштів, оскільки наданий розрахунок є лише роздруківкою з програмного забезпечення банку та не має відповідної форми на підтвердження заявлених позивачем позовних вимог, а належним чином оформлений розрахунковий документ, який би підтверджував факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачці згідно заяви б/н від 26.06.2013 року та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кредитні кошти, - відсутній. За таких обставин, доказів укладення відповідачкою та позивачем кредитного договору б/н від 26.06.2013 року з встановленим кредитним лімітом 25 000,00 грн. позивачем, всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, не надано. Доказів того, що позивачем наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором та, що саме вищезазначені умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мала на увазі відповідачка, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та відповідно, чи брала на себе зобов`язання відповідачка з повернення кредиту, зі сплати відсотків та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту не надано, а Анкета-заява не містить тих істотних умов кредитного договору, з яких було б можливо встановити умови, на яких він укладався. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року № 342/180/17, що враховується судом відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, за якою при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Проте, відповідно до змісту ч.1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та відповідно, на умовах встановлених договором, що банком зроблено не було, внаслідок чого суд прийшов до висновку, що позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів укладання кредитного договору, саме на тих умовах які заявлені позивачем, і як наслідок порушення позичальником кредитних зобов`язань. Підсумовуючи наведене, враховуючи, що суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, як безпідставні та недоведені. Враховуючи результат розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають і відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed