Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив розірвати шлюб зареєстрований 22.01.1993 року виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 3. Від шлюбу є дитина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія V-ЖД № 421921, видане 10.11.1993 року виконкомом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 45). Спільне життя з відповідачем виявилось невдалим, через відсутність взаємної любові та порозуміння. Вони втратили одне до одного почуття кохання та поваги, мають несумісні характери. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, тому надання\~строку для\~примирення є\~недоцільним,\~оскільки подальші\~сімейні відносини\~неможливі. Позивач вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому прохає суд задовольнити її позов та розірвати між ними шлюб. У судове засідання позивачка не зявилась, проте подала до суду заяву, якою свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач - повторно не зявився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не подавав, у звязку із чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.12.2018 року ухвалено розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved