Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

\~\~\~ Позивач звернувся з позовом до комунального лікувально-профілактичного закладу «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» (далі по тексту Ніжинська ЦМЛ) в якому просив скасувати наказу головного лікаря КП «Ніжинська ЦМЛ ім. М.Галицького» [PERSON] від 20.06.2017 року про оголошення йому догани, як такий що суперечить вимогам законодавства. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває в трудових відносинах з відповідачем, працює лікарем-урологом Ніжинської ЦМЛ з 1998 року. Наказом від 20.06.2017 року йому оголошено догану за відсутність на робочому місці у період 01-02 червня 2017 року без поважних причин. Позивач вважає наказ незаконним з огляду на те, що розпорядженням управління охорони здоровя Чернігівської облдержадміністрації від 23.05.2017 року прийнято рішення про відрядження його на українсько-польський симпозіум «Урологія ХХІ століття» у місто Львів. Симпозіум призначений на 01-03 червня 2017 року, тому він завчасно придбав квитки на потяг до м. Львів та забронював місце в готелі. 30.05.2017 року в приймальні головного лікаря його повідомили, що розпорядження про його відрядження на симпозіум не видане. Враховуючи, що він поніс витрати на придбання квитків та бронювання місця в готелі, то вирішив на період проведення симпозіуму написати заяву на відпустку, вказана заява була погоджена з завідуючим відділенням. З 01 по 03 червня 2017 року він перебував на симпозіумі та отримав сертифікат учасника. Він надав пояснення про причини відсутності на роботі. По факту зясування обставин його відсутності було створено комісію, яка проводила засідання та приймала рішення. Наказ про оголошення йому догани ґрунтується на неприязних стосунках з головним лікарем, який бажав йому помститися за попереднє оскарження його наказу. Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав викладених в ньому, вважає, що головний лікар ставиться до нього упереджено, а тому й видав оскаржуваний ним наказ про оголошення догани, який є незаконним. Розпорядження управління охорони здоров'я містить саме його прізвище для відрядження, а керівництво лікарні навмисно вкотре створює умови, які перешкоджають його навчанню, так як наявність сертифікату враховується при здачі іспиту на відповідність. Вважає оголошення йому догани приводом помститися за минулу судову справу. Представник\~ відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила вимоги позову пояснивши, що 01.06.2017 року та 02.06.2017 року позивач був відсутній на робочому місці за що йому оголошено догану. Розпорядження про направлення позивача на симпозіум в м. Львів, безпосередній керівник [PERSON], яким є головний лікар, останній не видавав. Наказ про надання позивачу невикористаної ним відпустки за 01.06.2017 року та 02.06.2017 року не видавався в звязку з використанням [PERSON] всіх наявних днів відпустки у травні. На підприємстві була створена комісія щодо розгляду даного питання та прийняття рішення, тому головний лікар керувався її висновками. У прийняття такого рішення немає нічого особистого, керівник діяв у межах своїх повноважень, тому дисциплінарне стягнення у виді оголошення догани застосовано до позивача правомірно. Позивач несумлінно ставиться до трудової дисципліни і своїх обовязків, ігноруючи керівництво і колектив. Заслухавши\~ пояснення\~ позивача,\~ представника відповідача, дослідивши\~ письмові\~ докази,\~ що\~ є\~ в\~ матеріалах\~ справи,\~ суд\~ приходить\~ до наступних\~ висновків. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, [PERSON] перебуває в трудових відносинах з комунальним лікувально-профілактичним закладом «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького». Наказом від 20.06.2017 року № 105 (копія на а.с. 4) [PERSON], лікарю-урологу хірургічного відділення за відсутність на робочому місці протягом робочого дня 1 червня 2017 року та 2 червня 2017 року без поважної причини, оголошено догану. Виходячи із змісту\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Відповідно до вимог\~ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно\~ст.142 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Відповідно до\~ст.147 КЗпП України\~передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (ст.147-1 КЗпП України). Статтею 148 КЗпП України\~визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно\~ст.149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Аналіз вказаних норм трудового законодавства дає підстави для висновку, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення саме трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов'язків. Виходячи із засад ратифікованої Україною 04.02.94 р. Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 р., положень\~Конституції України\~та чинного трудового законодавства, обов'язок доведення правомірності притягнення працівника до відповідальності покладається на роботодавця. Порушенням трудової дисципліни вважається недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями роботодавця. Під вчиненням дисциплінарного проступку мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов'язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо за ці діяння не передбачається кримінальна відповідальність. Перелік трудових обов'язків, недотримання чи не виконання яких може бути підставою для застосування стягнень визначається посадовою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку, або приписами Статуту у разі, якщо діяльність установи підприємства регулюється саме цим локальним нормативним актом. В оспорюваному позивачем наказі вказано, що позивачем порушено пункт 1 розділу ІІІ та п.1 розділу V правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького», які передбачають обовязок всіх працівників дотримуватися трудової дисципліни. Актами (копії на а.с. 41-42) зафіксовано факти відсутності на робочому місці 01.06.2017 року та 02.06.2017 року лікаря-уролога хірургічного відділення Ніжинської ЦМЛ [PERSON] в період з 08-ї години до закінчення робочого дня. В звязку з відсутністю позивача на робочому місці 01 червня та 02 червня 2017 року та на підставі пояснювальних записок зав. хірургічним відділенням [PERSON], який згідно посадової інструкції позивача є безпосереднім керівником [PERSON], головним лікарем Ніжинської ЦМЛ 01.06.2017 року та 02.06.2017 року винесено накази № 91/1 та № 93 «Про перевірки факту відсутності лікаря уролога хірургічного відділення» (а.с. 43, 45). Наказами від 01.06.2017 року та 02.06.2017 року № 92 та № 93/1 створено комісію для розслідування причин відсутності позивача на робочому місці (а.с. 44, 46). 13.06.2017 року відбулось засідання комісії створеної для розслідування причин відсутності позивача на робочому місці. Засідання комісії проходило в присутності позивача, який пояснив, що був відсутній на робочому місці 01 та 02 червня 2017 року так як був на симпозіумі в м. Львові за розпорядженням управління охорони здоровя Чернігівської ОДА, вважає, що головний лікар навмисно не видав наказ про його відрядження на симпозіум. Не дочекавшись наказу керівництва лікарні він вирішив самостійно їхати на симпозіум. Вказане позивач пояснював і в наданих комісії письмових поясненнях від 09.06.2017 року (а.с. 51-55). Доповідною запискою юрисконсульта [PERSON] та доповідною ст. інспектора Ринді О.О. від 14.06.2017 року (а.с. 69, 70) підтверджується, що на засіданні комісії по розслідуванню причин відсутності позивача на робочому місці 13.06.2017 року [PERSON] чинив перешкоди в засіданні членам комісії, давав вказівки членам комісії що і як їм робити, перешкоджав веденню засідання та чинив моральний тиск. 15 червня 2017 року комісія продовжила своє засідання по факту розслідування причин відсутності [PERSON] на робочому місці 01.06.2017 року та 02.06.2017 року. З протоколу комісії від 15.06.2017 року на а.с. 65 68 вбачається, що членами комісії одноголосно прийнято рішення про наявність в діях [PERSON] факту порушення внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни. Хоча даний протокол не містить висновку комісії та підписів голови та секретаря засідання, однак його зміст підтверджує розгляд спірного питання та містить волевиявлення складу комісії щодо прийняття рішення. Вирішуючи спір, що виник між сторонами суд бере до уваги розпорядження [PERSON] охорони здоровя Чернігівської обласної державної адміністрації № 154 «Про українсько - польський симпозіум «Урологія ХХІ століття» від 23.05.2017 року (а.с. 8). Вказаним розпорядженням головному лікарю Ніжинської ЦМЛ [PERSON] надано вказівку відрядити на симпозіум, що відбудеться в м. Львові 1-3 червня 2017 року, лікаря-уролога [PERSON] Згідно п. І Розділу ІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 59 від 13.03.1998 року направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником (направлення у відрядження державного службовця здійснюється керівником державної служби) і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник строку й мети відрядження. [PERSON] хорони здоровя Чернігівської обласної державної адміністрації від 13.10.2017 року підтверджується, що [PERSON] здійснює організаційно-методичне керівництво роботою закладів охорони здоровя області. Наявність в розпорядженнях [PERSON] вказівки на кандидатуру працівника для направлення у відрядження містить рекомендаційний характер. Отже з вказаного слід зробити висновок, що розпорядження [PERSON] охорони здоровя Чернігівської обласної державної адміністрації «Про українсько - польський симпозіум «Урологія ХХІ століття» від 23.05.2017 року мало рекомендаційний характер для керівника лікувальної установи - головного лікаря ЦМЛ про відрядження на симпозіум до м. Львова 1-3 червня 2017 року, позивача. Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, розпорядження про відрядження [PERSON] на вказаний симпозіум головним лікарем ЦМЛ не видавалось. В матеріалах справи наявна копія заяви позивача від 30.05.2017 року про надання двох днів відпустки 1-2 червня 2017 року в звязку з тим, що він під час відпустки перебував на лікарняному. На заяві мається віза зав. хірургічним відділенням «не заперечую» (а.с. 9). Наказ про надання відпустки [PERSON] на 1-2 червня 2017 року виданий не був зважаючи на те, що вказані дні відпустки були використані позивачем, що підтверджується пояснювальною ст. інспектора Ринді О.О., що на а.с. 57. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.\~\~ За приписами ч. 4\~ст. 60 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, в установі створена на функціонує профспілкова організація, членом якої є позивач. Тому процедура притягнення його до дисциплінарної відповідальності має відбуватись з врахуванням вимог ч.2 ст.252 КЗпП України. Посилання представника відповідача на ту обставину, що комісія створена для розслідування факту вчинення правопорушення, у своєму складі місить особу, яка є головою профспілкової організації, не може свідчити про дотримання керівником підприємства вимог положень частини другої статті 252 КЗпП України. Так як комісія, протокол засідання якої від 15.06.2017 року було надано суду, не є постійно діючим органом і була створена лише для розслідування причин відсутності працівника на робочому місці , в той час як профспілкова організація вирішує питання згоди щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності і такі функції не можуть бути перекладені на інший орган. В порушення викладеної вище процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, керівництво установи, після висновків комісії, яка встановила факт порушення працівником внутрішнього трудового розпорядку не зверталось до профспілкової організації установи, прийнявши рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності на власний розсуд, що на думку суду є порушенням трудових прав позивача і тягне за собою визнання такого наказу незаконним. За таких обставин наказ відповідача від 20.06.2017 року № 103 про оголошення догани позивачу підлягає скасуванню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача на користь держави\~ слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved