Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 28 січня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту № Че-0025, згідно якого останній 29 січня 2014 року отримав кредит в сумі 85350 грн. строком на 12 місяці. Згідно умов даного договору відповідач зобовязався повернути отриману суму кредиту та сплатити відсотки за користування грошима в строки відповідно до передбаченого договором графіка. Також 28 січня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого останній зобовязався перед позивачем відповідати по зобовязаннях відповідача. Відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси, залишеного в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій, станом на 12 серпня 2014 року заборгованість за договором кредиту складала 122\~179,11 грн. Однак відповідачі продовжують не виконувати договір кредиту і договір поруки. В той же час відповідач [PERSON] продовжує користуватись кредитними коштами і заборгованість по кредиту зростає, у звязку з чим звернулись з даним позовом до суду про стягнення боргу за процентами за час користування кредитом з 13 серпня 2014 року 18 серпня 2015 року в сумі 77450,27 грн. Але просять стягнути з відповідачів частину заборгованості в сумі 70\~000 грн. Не погоджуючись з позовом, [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів шляхом визнання договору кредиту недійсним та зобовязання вчинити дії, вказуючи те, що договір кредиту № Че-0025 від 28 січня 2014 року, укладений між сторонами є недійсним. Кошти згідно видаткового касового ордеру від 29 січня 2014 року позичальником не отримувались ні у готівковій ні у безготівковій формі. Кредитні кошти позичальнику [PERSON] з 2008 року не видавались, а здійснювалось звичайне переоформлення прострочених відсотків в іншу кредитну угоду як тіло кредиту. Вважають, що вищезазначений договір укладено з порушенням вимог Закону «Про захист прав споживачів» в частині недотримання істотних умов, які обовязкові для кредитних договорів, чим були порушені права споживачів фінансових послуг. Просили визнати договір кредиту недійсним. Ухвалою суду від 08 грудня 2015 року вказаний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав повністю, зустрічний позов не визнав та просив у задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнала та просила у задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 28 січня 2014 року між КС « Кредит-Союз» та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту № Че-0025, згідно якого останній 29 січня 2014 року отримав кредит в сумі 85350 грн. строком на 12 місяці. За умовами даного договору відповідач зобовязався повернути отриману суму кредиту та сплатити відсотки за користування грошима в строки відповідно до передбаченого договором графіка. У звязку із невиконанням умов договору та неповерненням коштів КС «Кредит-Союз» зверталась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь КС «Кредит-Союз» заборгованість за договором кредиту № Че-0025 від 28 січня 2014 року в сумі 122\~179 грн. та судові витрати. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 09 жовтня 2014 року дане рішення залишено без змін. На даний час рішення суду набрало законної сили. Звертаючись до суду з даним позовом, кредитна спілка «Кредит-Союз» посилається на те, що рішення суду боржниками не виконується, заборгованість не сплачена, а тому просить суд стягнути борг за процентами за час користування кредитом з 13 серпня 2014 року по 18 серпня 2015 року. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отриманняштрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Дана правова позиція, яка є обовязковою в силу статті 360-7 ЦПК України, викладена у Постанові Верховного Суду України у справі за № 6-1206цс15. Відповідно до п. 4.3 кредитного договору процентна ставка за кредитом становить 40 % річних, а згідно з п. 4.4. договору - у разі несвоєчасного надходження (прострочення) чергового платежу з першого дня прострочення цей кредит вважається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з простроченим ризиком процентна ставка становить 90 % річних. 29 січня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № Че-0025-П, за яким поручитель зобовязуються перед позивачем відповідати по зобовязаннях відповідача [PERSON] Згідно ст. 554 ЦК України та п. 2.1. даного договору поруки, у разі порушення [PERSON] зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед позивачем як солідарні боржники всім своїм майном. Частиною 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Договором поруки укладеним між банком та відповідачем [PERSON] не встановлено додаткову субсидіарну відповідальність поручителя (п.3.2 Договору), а тому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, а тому сума заборгованості за кредитним договором, штрафні санкції за порушення умов договору та судові витрати підлягають до стягнення з відповідачів солідарно. Суд погоджується із розрахунком процентів по договору кредиту за період з 13 серпня 2014 року по серпень 2015 року становить, який наданий позивачем та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь спілки 70\~000 грн. Що стосується зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним, суд вважає, що останній не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Підставами для визнання договору кредиту недійсним представник відповідача вказує: -не визначення строку дії кредитного договору; -двозначні умови п. 4.3, 4.4, 4.4.1, 4.4.2. договору про встановлення вимоги щодо сплати позичальником непропорційно великої суми компенсації в розмірі 90 % річних у разі невиконання позичальником зобовязань за спірним договором; -підписання договору відбулося 28.01. 2014 року, а додаток до договору кредиту з графіком погашень та іншими умовами кредитування, відмінними від договору кредиту 29.01. 2014 р., а тому позичальник не був повідомлений про сукупну вартість кредиту; -кошти згідно видаткового касового ордеру від 29.01.2014 року позичальником не отримувались, а тому договір кредиту є безгрошовим, оскільки здійснювалось переоформлення прострочених відсотків в іншу кредитну угоду як тіло кредиту. У відповідності зі статтею 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті само особи , або особа щодо якої встановлені ці обставини. Як вбачається з рішення Соснівського районного суду м. Черкаси та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 09 жовтня 2014 року, яким дане рішення залишено без змін, кредит від 28 січня 2014 року укладений між [PERSON] та КС «Кредит-Союз» не є споживчим, а має цільове призначення - комерційні потреби. Позичальник [PERSON] скористався кредитом в сумі 85\~350 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 29 січня 2014 року, в якому позичальник особисто написав про отримання ним зазначеної суми кредитних коштів. Також пунктом 8.9 договору кредиту від 28 січня 2014 року позичальник [PERSON] підтвердив, що інформація, надана спілкою з дотриманням Закону України «Про захист прав споживачів», а також надана йому інформація забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без навязування її придбання. Цільове призначення кредитних коштів згідно п. 2.4 договору сторонами визначено на комерційні цілі. Посилання представника [PERSON] на те, що додаток договору від 29.01.2014 року є відмінним від самого договору не відповідають дійсності, оскільки відповідно до п. 3.2. договору від 28.01.2014 року кредитні кошти видаються в дату письмового звернення позичальника за отриманням кредитних коштів, якщо інша дата не погоджена за згодою сторін в сумі заявленій позичальником у такому зверненні з урахуванням п.п. 2.1; 2.2; 2.3 Договору. На додатку до договору міститься заява [PERSON] датована 219.01.2014 року про видачу йому грошових коштів в сумі 85350 грн. Сукупна вартість, яка зазначена в договорі, - не є річною процентною ставкою. Сукупна вартість є сумою і процентом переплати по договору кредиту від отриманої суми (не річна процентна ставка і не на залишок) - при умові дотримання позичальником умов договору. Сукупна вартість є детальним описом загальної вартості кредиту, про яку позичальник був детально інформований. У відповідності зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнанн6я правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Представник позивача за зустрічним позовом просить суд витлумачити двозначні умови договору кредиту № 4е-0025 від 28.01.2014 року про плату за кредит, та визнати їх недійсними. В той же час, законом не передбачено такого способу захисту права як тлумачення умов договору. Більше того, у відповідності зі ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої представником позивача квитанції розмір судового збору складає 700 грн., які і підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача. Таким чином, суд вважає за необхідне задоволити первісний позов та стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної спілки «Кредит-Союз» 70 000 грн. заборгованості за процентами по договору кредиту та 700 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed