Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про визнання незаконним та скасування кредитного договору та договору іпотеки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та ним був укладений кредитний договір № 014/4080/82/39416, за умовами якого банк надає кредит, а позичальник отримує його відповідно до Умов кредитування за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості». Крім цього, 12 червня 2008 року для забезпечення виконання зобовязань по даному кредитному договору, між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки. Оскільки, його, як споживача банківських послуг, не було повідомлено про умови кредитування, альтернативні методи кредитування, переваги та недоліки обраного методу кредитування, порядок надання та погашення отриманого кредиту; не видано кредитні кошти, як того передбачають умови кредитного договору; відповідачем не дотримано вимог щодо отримання нотаріальної згоди другого з подружжя перед укладенням договору іпотеки, а зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, тому просив визнати незаконними та скасувати кредитний договір та договір іпотеки. Під час розгляду справи представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій змінив прохальну частину позовної заяви та просив визнати недійсними вказані договори. У дане судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представники відповідача ПАТ «[PERSON] Аваль» [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не зявилися, однак останній подав до суду заперечення, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що перед укладенням кредитної угоди, а саме 06 червня 2008 року, позичальник ознайомився з письмовою інформацією щодо умов кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» та з умовами видачі вказаного кредиту, що підтверджується його підписами на заяві-анкеті на отримання кредиту під заставу і на вказаних умовах кредитування. До його відома було доведено й письмову інформацію щодо сукупної вартості кредиту, копію якої як Додатку № 2 до кредитного договору він отримав. Крім цього зазначає, що 12 червня 2008 року після укладення договору іпотеки відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримав кредитні кошти шляхом їх перерахування на відкритий для нього поточний рахунок № 262071568752. Також, оскільки передане за договором іпотеки від 12 червня 2008 року майно є приватною власністю майнового поручителя [PERSON] та не перебуває у спільній власності, тому нотаріально посвідчена згода другого з подружжя на передачу в іпотеку вказаного майна не потрібна. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/4080/82/39416, згідно п. 1.1. якого кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 17850 доларів США, а позичальник отримує його відповідно до Умов кредитування за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості» (а. с. 7-9). Також встановлено, що 12 червня 2008 року в забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] (майновим поручителем, іпотекодавцем) був укладений договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку будівлю магазину заставною вартістю 367 000 грн., що знаходиться за адресою м. Перечин, пров. Червоноармійський, буд. 7 та належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а. с. 10-11, 30). Встановлено, що відповідно до п. 6.4. кредитного договору підставою для надання кредиту є кредитна заява, яка оформлюється позичальником відповідно до встановлених кредитором вимог. Так, відповідач [PERSON] своїм підписом у заяві-анкеті на отримання кредиту під заставу від 06 червня 2008 року засвідчив, що ознайомлений у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема метою, для якої кредит буде витрачений, наявними формами кредитування та відмінностями між ними, перевагами та недоліками пропонованих схем кредитування, формами забезпечення, строками та відсотковою ставкою за кредитом, орієнтовною сукупною вартістю кредиту та вартістю послуги з оформлення договору про надання кредиту тощо. Даний факт також підтверджується підписами позичальника на умовах кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у ВАТ «[PERSON] Аваль» від 06 червня 2008 року та на додатку № 2 до кредитного договору №014/4080/82/39416 від 10 червня 2008 року (а. с. 23-26). Крім цього, згідно п. 15.7 кредитного договору позичальник повторно підтвердив, що перед укладенням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в «[PERSON] Аваль» та про повну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 07 травня 2007 року), що підтверджується ознайомленням Позичальника з Умовами кредитування, які є невід'ємною частиною даного договору та не має зауважень і претензій щодо наданої інформації. Надана Позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною (а.с. 7-9). Таким чином, підписавши кредитний договір, [PERSON] підтвердив факт надання йому Банком всієї необхідної інформації згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, згідно п. 15.7 кредитного договору, така інформація надавалася позичальнику перед укладенням кредитного договору, а відтак доводи позивача в цій частині підлягають відхиленню. Разом з цим, відповідно до п. 6.1., 6.2. кредитного договору надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника. Кредитор зобовязаний надати позичальнику кредит шляхом здійснення переказу суми кредиту в строки та в порядку, визначеному п. 1.1.5 договору, але не раніше набуття сили іпотечним договором на надання позичальником кредитору доказів набуття чинності договорами страхування, передбаченими п. 11.3. цього договору та іпотечним договором (а. с. 7-9). Встановлено, що на виконання умов договору 12 червня 2008 року на підставі заяви [PERSON] між ним та ВАТ «[PERSON] Аваль» було укладено договір №262071568752 на відкриття та ведення поточного рахунку «Для виплат», на який після укладення договору іпотеки цього ж дня, відповідно до меморіального валютного ордеру №OM8E74749 було перераховано 17 850 доларів США (а. с. 27-28). Отже, перерахування коштів [PERSON] здійснено у відповідності з п. 6.2 кредитного договору, тому умови договору щодо надання позичальнику кредиту банком не порушені. Що стосується позову в частині визнання недійсним договору іпотеки у звязку з відсутністю нотаріальної згоди другого з подружжя перед укладенням договору іпотеки, то такі до задоволення не підлягають виходячи з наступного. Позивач при заповненні заяви-анкети на отримання кредиту під заставу від 06 червня 2008 року вказав цільове використання кредиту кредит під заставу нерухомості, а саме будівлі магазину (а. с. 23). Крім цього, як вбачається з п. 1.1.3.1. вищевказаного кредитного договору, виконання зобовязань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою нерухомості будівлею магазину за адресою м. Перечин, пров. Червоноармійський, 7, належної на праві власності майновому поручителю [PERSON] (а. с. 7-9). Відповідно до п. 1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є будівля магазину, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Перечин, пров. Червоноармійський, буд. 7, яка, як зазначено позивачем у позовній заяві, знаходиться у спільній сумісній власності подружжя (а. с. 10-11). Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином, який у разі недодержання вимоги закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним. Однак, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Так, п. 6 ст. 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України та ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Як вбачається з п. 1.1. договору іпотеки, такий забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 014/4080/82/39416 від 10 червня 2008 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником [PERSON] Крмі цього, у зазначеному договорі іпотеки, посвідченому приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу [PERSON], крім підписів сторін (іпотекодержателя ВАТ «[PERSON] Аваль» та іпотекодавця [PERSON]І.) також міститься підпис позивача [PERSON] (чоловіка [PERSON]І.) (а. с. 10-11). Отже, підписуючи кредитний та іпотечний договори, [PERSON] знав про їх умови, в тому числі і про передачу його дружиною [PERSON] майна в іпотеку. Таким чином, зазначене повністю спростовує доводи позивача про відсутність його згоди, як другого з подружжя, на укладення договору іпотеки і, як наслідок, підставу для визнання договору іпотеки недійсним. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про недобросовісність сторін договору іпотеки при його укладенні не встановлено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що змінений позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed