Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики. Мотивував таким. 26.10.2014 року він уклав з відповідачем договір позики та передав йому 3000 доларів США, про що останній надав розписку та зобовязався їх повернути 01.02.2015 року. Відповідач прийняті на себе зобовязання не виконав. В звязку з чим, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість. В судове представник позивач не зявився. Просив суд розглянути справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких умов суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 26.10.2014 року між сторонами був укладений договір позики грошей на загальну суму3000 доларів США . Відповідачем у підтвердження отримання грошей особисто була написана розписка /а.с.3/ Розпискою відповідач зобовязався повернути грошові кошти у розмірі 3000 доларів США 01.02.2015 року. На час звернення до суду відповідач не виконав прийнятих на себе зобовязань щодо повернення Сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку [PERSON] зобовязаний сплатити позивачу на 01 лютого 2015 року складає: із урахуванням індексу інфляції у сумі 115256,19 грн., а також 3% річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 2505,45 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено,що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1046 ЦК України передбачено,що за договором позики позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1047 ЦК України передбачено,що договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено,що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Викладене приводить суд до висновку про те,що сума коштів, що була предметом договору позики із урахуванням індексу інфляції , а також 3% річних з простроченої суми за період прострочення, заявлена в позові підлягає стягненню з відповідача . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1177,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved