Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення збитків по акту про порушення ПРРЕЕ, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку поставляє АТ «Херсонобленерго» в особі Генічеських РЕМ до об`єкту за адресою: [ADDRESS] . Також вказує, що за цим об`єктом відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . 17 травня 2019 року під час рейдової перевірки працівниками АТ «Херсонобленерго» Генічеських РЕМ на об`єкті у споживача [PERSON] було виявлено порушення п. 7.6 ПРРЕЕ у вигляді самовільного підключення в комутаційному апараті до мереж АТ «Херсонобленерго» без порушення схеми обліку. При цьому абонента було відключено ще в травні 2018 року. Зазначене порушення було зафіксовано представниками Генічеських РЕМ в акті № 234733 від 17 травня 2019 року. Відповідно до п. 9 акта абонента було запрошено на засідання комісії по розгляду актів порушення на 18 червня 2019 року, до якого споживач не прибув. Вказує, що відповідачу було проведено розрахунок завданих позивачу збитків, розмір яких склав 5398 грн. 41 коп., проте вказані збитки досі не відшкодовані. У зв`язку із викладеним, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача збитки, завдані порушенням ПРРЕЕ, а також судові витрати у вигляді судового збору. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Гула М.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягає на стягненні заборгованості з відповідача в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судової повістки, яку отримав особисто, а також шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, АТ «Херсонобленерго» в особі Генічеських РЕМ здійснює постачання електричної енергії до домоволодіння за адресою: [ADDRESS] де на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 17 травня 2019 року АТ «Херсонобленерго» в особі Генічеських РЕМ під час рейдової перевірки житлового будинку за вищевказаною адресою було зафіксовано порушення п. 7.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме самовільне підключення в комутаційному апараті до мереж АТ «Херсонобленерго» без порушення схеми облікуабонентом, який раніше був відключений від електричної мережі. Дане порушення було зафіксовано в акті про порушення № 234733, який був підписаний представниками енергопостачальника та [PERSON] , який зазначений в акті як власник будинку та яким був підписаний акт без зауважень. Відповідно до п. 9 акта споживача або уповноважену ним особу було запрошено на засідання комісії по розгляду актів порушення на 18 червня 2019 року, до якого ніхто не прибув. У зв`язку з цим, засідання було проведено за відсутністю споживача, де у відповідності до п.п. 5 п. 3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, недооблікованої внаслідок порушення, зазначеного в акті про порушення ПРРЕЕ, затвердженою постановою НКРЕ України від 04 травня 2006 року № 562 розраховані збитки, розмір яких склав 5398 грн. 41 коп. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Правовідносини у сфері постачання та споживання електроенергії регулюються ст. ст. 714, 1166 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року № 312. Відповідно до частини 6 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Згідно пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі - Правила) споживання електричної енергії - це користування електричною енергією споживачем за допомогою електрообладнання для задоволення потреб споживача відповідно до укладених договорів. Самовільне підключення - підключення та/або споживання електричної енергії без укладення договорів, передбачених цими Правилами, або підключення після відключення, несанкціоноване (непогоджене) оператором системи. Пунктом 8.2.4 Правил визначено, у разі виявлення представниками оператора системи, зокрема, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором. Згідно п.п. 5 п. 3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика) затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 «Про затвердження Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», зареєстровану в Міністерстві юстиції України 04 липня 2006 року за № 782/12656 ця Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН: самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) без порушення схеми обліку. Пункт 3.3 Методики визначає як здійснюється розрахунок вартості необлікованої електричної енергії, а саме: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії; а також за кількістю днів, зокрема: б) у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника - із дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення; в) у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричної мережі після припинення електропостачання у зв`язку з порушенням ПКЕЕН - із дня припинення електропостачання електроустановки споживача до дня повторного припинення електропостачання, але не більше ніж за три роки. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи вищевикладені норми законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність фактів та обставин, якими обґрунтовуються його позовні вимоги. Так, визнаючи розмір збитків завданих самовільним підключенням до електричної мережі, позивачем взято період з 31 жовтня 2018 року по 01 січня 2019 року (62 дні) та з 01 січня 2019 року по 17 травня 2019 року (136 дні), а всього 178 днів. Як зазначалось вище, відлік в разі самовільного підключення починається, зокрема, з дати останньої технічної перевірки електричної мережі або з дня припинення електропостачання електроустановки споживача. Суд враховує, що в якості обґрунтування позовних вимог та в самому акті про порушення позивач посилається на той факт, що відповідач був відключений від мережі. З вищевказаних норм Методики виходить, що у такому разі розрахунок по дням починається із дня припинення електропостачання електроустановки споживача до дня повторного припинення електропостачання, але не більше ніж за три роки. З пояснень позивача вбачається, що з травня 2018 року абонент був відключений від електричної мережі, проте розмір збитків визначався фактично за період з 31 жовтня 2018 року по 17 травня 2019 року. Слід зазначити, що на підтвердження факту припинення електропостачання позивачем надано наряд на виконання робіт № 23 від 08 травня 2018 року, яким доручено провести відключення у споживача [PERSON] . Однак, даний документ, не може бути беззаперечний доказом відключення (припинення) електропостачання відповідача. Він не містить ні підпису особи яка отримала та виконала це завдання, ні іншої інформації яка б достовірно підтверджувала, що відключення виконано. Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення та вручення споживачу електроенергії попередження про відключення, а також доказів здійснення відключення у травні 2018 року з дотриманням порядку щодо припинення електропостачання, встановленого Правилами користування електричною енергією чинними на той час. Більш того, з таблиці контрольних показів зазначеній у Розрахунку збитків по акту «Акт про порушення ПРРЕЕ» № 234733 від 17 травня 2019 року, вбачається, що з 09 листопада 2018 року 01 березня 2020 року контролером знімались показання лічильника за о/р № [NUMBER]. Зокрема, 09 листопада 2018 контролером [PERSON] знято покази засобів обліку, 11 травня 2019 року здійснено контроль по відключеній ТУ. Слід наголосити, що «Таблиця контрольних показів» зазначена у розрахунку збитків по акту взагалі не містить будь-яких даних до 09 листопада 2018 року, зокрема про відключення споживача [PERSON] у травні 2018 року або про останню технічну перевірку електричної мережі. Натомість інші докази у справі, свідчать про те, що фактично відключення відповідача не здійснювалось. Підтвердженням цього факту слугує те, що з дати відключення, про яке стверджує позивач, його працівниками неодноразово знімались покази лічильника відключеного споживача, а останній користувався електроенергією. Про це свідчить той факт, що покази за 09 листопада 2018 року (тобто після ймовірного відключення в травні 2018 року) становлять 9020.00, а станом на 11 травня 2019 року (контроль по відключеній ТУ) становлять 9638.00. З 17 травня 2019 (дати виявлення порушення) по останні покази в таблиці - 01 березня 2020 року такі покази змінились з 9657.00 до 10506.00 Отже, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача збитків у сумі, яка розрахована позивачем як при самовільному підключенні після припинення електропостачання відсутні. Будь-які докази, що вказували би на те, що абонент був відключений від електричної мережі та всупереч цього самовільно здійснив підключення до неї суду не надані, як й не надані докази в якості обґрунтування розрахунку періоду, з якого під час протоколу засідання комісії по розгляду акта про порушення був здійснений відлік по дням. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на позивача, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed