Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в обґрунтування якого зазначив, що внаслідок порушення правил рибальства, відповідач спричинив рибному господарству України матеріальну шкоду в сумі 340 гривень 00 копійок. Посилаючись на те, що відповідач, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене ним діяння, не відшкодував завдану шкоду, позивач просить стягнути з нього завдані збитки. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа на позов не відреагувала. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М. від 22 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/4192/17-п встановлено, що 26.07.2017 року о 14 годині 00 хвилин у річці Стугна в селі Ковалівка Васильківського району Київської області, [PERSON] проводив лов риби сіткою з жилки та виловив 20 штук риби карась загальною вагою 6 кілограмів, чим наніс збитки рибному господарству України на суму 340 гривень 00 копійок, чим порушив вимоги ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п.п. 3.15 Правил спортивного та любительського рибальства, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 85 КУпАП. Вказаною постановою встановлено і повністю доведено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності (а. с. 9). Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до абзацу 11 ч. 1\~ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Згідно розрахунку матеріальної шкоди Управління державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, яким розмір шкоди заподіяної відповідачем визначено відповідно до\~Постанови КМУ № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів»\~і становить 340 гривень 00 копійок (а.с. 10). Відповідно до\~ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до\~ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природно середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати\~шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності\~не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишньої\~природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно із ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природної середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. За змістом протоколу про адміністративне правопорушення № 002265 від 26.07.2017 року, виловлені [PERSON] 20 штук риби карась загальною вагою 6 кілограмів було повернуто йому на відповідальне зберігання до рішення суду (а.с. 11). Натомість, постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М. від 22 вересня 2017 року, вказані водні ресурси виловлені [PERSON] 20 штук риби карась загальною вагою 6 кілограмів було конфісковано (а.с. 9). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не завдав шкоди внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, оскільки він не розпорядився виловленими водними ресурсами, а вони були у нього конфісковані за рішенням суду. Тобто, в супереч вимогам статей 76 84 ЦПК України, факт знищення або загибелі виловлених відповідачем водних ресурсів, не підтверджено відповідними доказами. Отже, під час розгляду справи позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставину завдання відповідачем шкоди шляхом знищення (загибелі, псування, вживання) живих водних ресурсів, які було у нього конфісковано. Отже, під час розгляду справи, судом не встановлено існування передбачених законом підстав для стягнення з відповідача шкоди за вилов водних живих ресурсів, оскільки такі водні живі ресурси було у нього конфісковано за рішенням суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed