Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі 606250 грн. та суму сплаченого судового збору. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 25000 дол. США, на підтвердження чого 15.02.2018 року [PERSON] власноруч написав та підписав розписку про отримання зазначеної грошової суми, із терміном повернення боргу до 04.10.2018 року. У визначений в борговому документі - розписці строк грошова сума відповідачем повернута не була, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначає позивач в позові він звернувся до відповідача з проханням повернути зазначену суму заборгованості, однак заборгованість на даний час не повернута. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно позичав кошти у позивача але не таку суму, розписку написав власноруч під тиском позивача, але до правоохоронних органів з цього приводу не звертався. Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується борговим документом- розпискою від 15.02.2018 року, копія якої наявна в матеріалах справи та підтверджено відповідачем в судовому засіданні. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу, зазначену в розписці, так як на підставу своїх заперечень відповідач не надав будь-яких доказів. За загальним правилом, визначеним чв.2 ст. 533 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Отже стягненню підлягає сума в розмірі 606250 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином сума сплаченого судового збору в розмірі 6 062,50 грн. підлягає стягненню з відповідача. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved