Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № IFU0AU00020169, укладеного 20.02.2006р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 7941,18 доларів США за користування яким зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 29.10.2013р. заборгованість по кредиту становить 1548,74 доларів США, з яких: 603,18 доларів США - заборгованість по кредиту; 469,65 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 475,91 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача - Гузар В.М. не з'явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги заперечив частково, пояснив, що йому не було відомо що за ним у банку рахується борг, так як банк йому про це не повідомляв, а звернувся з позовом до суду через тривалий час у зв'язку з чим збільшилась сума процентів та пені. Щодо стягнення з нього суми тіла кредиту, то в цій частині позову не заперечив, при цьому не заперечив факт отримання у позивача вказаних вище коштів в кредит. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.02.2006р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IFU0AU00020169 (а.с.7-8), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 7941,18 доларів США на крок до 20.02.2013р., за користування яким зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розтроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4-5) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачував. Таким чином [PERSON] станом на 29.10.2013р. має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 1548,74 доларів США, з яких: 603,18 доларів США - заборгованість по кредиту; 469,65 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 475,91 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем суду не подано. Крім цього, згідно з п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», - у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Відтак, у суду є всі підстави стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved