Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення збитків, процентів за користування чужими грошовими коштами, 3% річних та втрат від інфляції, моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та ТОВ «Імперіал» був укладений договір підряду №030310, відповідно до умов якого останнє зобов'язувалось здійснити поставку матеріалів та обладнання, а також здійснити їх монтаж в індивідуальному житловому будинку. Відповідно до умов договору, поставка обладнання здійснюється протягом 75 календарних днів з дати здійснення замовником попередньої оплати, що складала 14000,00 (чотирнадцять тисяч) євро по курсу НБУ та на момент укладення договору становило 154000,00 грн. 11.03.2010 року [PERSON], який є директором ТОВ «Імперіал», отримав попередню оплату, але обладнання так і не поставив. У зв'язку з невиконанням поставки обладнання та неповернення відповідачу сплаченої попередньої оплати, позивач звернувся до суду. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2012 р. позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Імперіал», [PERSON] були задоволені в повному обсязі, стягнуто з відповідача 159021,45 грн. суму заборгованості, 2025, 93 - процентів за користування чужими коштами, 784,20 грн. - 3% річних. Однак відповідач кошти так і не сплатив, рішення суду не виконав, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 259 424,55 грн. суму збитків від курсової різниці, 56 885,64 грн. 3% річних, 109 724,80 грн. інфляційних втрат, 241632,25 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами та 10 000,00 грн. моральної шкоди. Позивач подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу без його участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 11.03.2010 року між позивачем та ТОВ «Імперіал» був укладений договір підряду №030310, відповідно до умов якого ТОВ «Імперіал» зобов'язувалось здійснити поставку матеріалів та обладнання, а також здійснити їх монтаж в індивідуальному житловому будинку. Відповідно до п.2.3. договору, поставка обладнання здійснюється протягом 75 календарних днів з дати здійснення замовником попередньої оплати, умов договору, що складала 14000,00 євро по курсу НБУ на момент укладення договору становило 154000,00 грн. На виконання умов договору, за домовленістю позивач 11.03.2010 передав відповідачу попередню оплату за обладнання в розмірі 14000 євро, що підтверджується розпискою, виданою відповідачем. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2012 р. у справі №2-466/12, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Імперіал», [PERSON] задоволені в повному обсязі. Розірвано договір підряду №03010 від 11.03.2010, стягнуто з відповідача 159021,45 грн. суму заборгованості, 2025,93 грн. - процентів за користування чужими коштами, 784,20 грн. - 3% річних, а всього 161831,58 грн. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 233 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом. Відповідно до ст. 223 ЦПК рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Отже, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2012 у справі №2-466/12 набрало законної сили. Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва з відповідача на користь позивача було стягнуто 159021,45 грн. (еквівалент 14000 євро на дату пред'явлення позову - 15.08.2011), проценти за користування чужими грошовими коштами та 3% річних було стягнуто за період з 17.06.2011 по 15.08.2011. Згідно ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 524, 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Як вбачається з рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2012 сума заборгованості у розмірі 159021,45 грн. була стягнута у відповідності до позовних вимог позивача як еквівалент 14000 євро у грошовій одиниці України, враховуючи курс євро на день пред'явлення позову - за офіційним курсом НБУ гривні щодо євро, встановленим на 15.08.2011 (1135.8675 грн. на 100 євро). Станом на день пред'явлення позову - 24.02.2016 офіційний курс НБУ гривні до євро складав 2988,8778 грн. на 100 євро. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу, з урахуванням індексу інфляції за період прострочення з 18.02.2012 по 31.01.2016 - 109724,80 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 16.08.2011 по 24.02.2016 - 56885,64 грн., а всього 166610,44 грн. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2012, яке не виконує відповідач, стягнуто грошові кошти в гривні, а тому підстав для нарахування курсової різниці відсутні, тим більше, що на вказану суму нараховуються інфляційні втрати. Разом з тим, правовідносини між сторонами, що виникли внаслідок укладення договору не передбачають відшкодування процентів за користування чужими грошовими коштами, а тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Відповідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає встановленим заподіяння позивачу моральної шкоди через тривале неповернення відповідачем коштів, психологічних переживань, пов'язаних з діями, які мусить виживати позивач для відновлення своїх порушених прав, відповідальність за яку покладається судом на відповідача та визначає розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на його користь в розмірі 5000 грн., частково задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial