Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 53984 гривні 03 копійки, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 гривні, мотивуючи свої вимоги тим, що Комунальне підприємство «Бердичівтеплоенерго» надавало, а [PERSON] та [PERSON] , як співвласники квартири [ADDRESS] , споживали послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, відповідачі, порушуючи встановлені між сторонами зобов`язальні правовідносини, оплату вказаних послуг в повному обсязі не здійснювали, наслідком чого протягом періоду часу з 01 січня 2001 року по 01 листопада 2018 року утворилась заборгованість на зазначену позивачем суму. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі надіслали до суду заяви, зі змісту яких вбачається, що пред`явлені до них позовні вимоги вони визнають частково та просять застосувати позовну давність. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що застосовані у ньому терміни вживаються в такому значенні: 2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; 4) гаряча вода - вода, призначена для задоволення санітарно-гігієнічних та господарсько-побутових потреб споживачів, якісні та температурні характеристики якої відповідають нормативним вимогам; 5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; 11) плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку; 13) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. 23 травня 2008 року у спецвипуску газети «Земля Бердичівська» №21 (15661) (а.с. 7-8) та 14 липня 2017 року у спецвипуску газети «Ріо-Бердичів» №56 (1537) (а.с. 9) були опубліковані публічні договори «Про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води», за умовами яких Комунальне підприємство «Бердичівтеплоенерго» (позивач по справі) зобов`язувався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Згідно уточненого розрахунку заборгованості перед Комунальним підприємством «Бердичівтеплоенерго» по особовому рахунку [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] за період часу з січня 2001 року по жовтень 2018 року становить 53 984 гривні 03 копійки (а.с. 100-103). Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «Бердичівське МБТІ» №559 від 05 грудня 2017 року (а.с. 10). Згідно статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 статті 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги заяви відповідачів про визнання позовних вимог в межах позовної давності, суд вважає доведеним факт існування заборгованості відповідачів перед позивачем щодо оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості застосування позовної давності за заявами відповідачів, суд виходить з таких міркувань. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частинами 2 та 3 статті 264. ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, й після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно частинам 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач 18 грудня 2017 року звертався до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2008 року, однак ухвалою суду від 21 грудня 2017 року йому було відмовлено у прийнятті заяви, оскільки з доданих документів вбачався пропуск строку позовної давності і така вимога могла бути вирішена лише у позовному провадженні. З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги, що представником позивача не надано суду доказів на підтвердження укладення між сторонами у письмовій формі договору про збільшення позовної давності, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідачів заборгованості, яка виникла протягом періоду часу з 18 грудня 2014 року в сумі 31 385 гривень 33 копійки, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за спливом позовної давності. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн., а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial