Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить суд: визнати за ним право власності на житловий будинок №121 по вул. Кишинівська, в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спадкування після смерті баби [PERSON]. Позивач у судове засідання надав письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] надали до суду письмові заяви відповідно до яких позовні вимоги позивача визнають, заперечень не мають, від своєї частки у спадщині відмовляються на користь позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 17.08.2007 року померла баба позивача - [PERSON], яка до дня смерті мешкала по вул. Кишинівській, 121, в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області. За життя [PERSON] належав житловий будинок №121 по вул. Кишинівській, в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], позивачу листом від 25.03.2016 року вих. №514/02-17 було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок по вул. Кишинівській, 121, в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області є неможливим, оскільки за життя спадкодавець не оформила у встановленому законом порядку право власності на нього. Окрім позивача іншими спадкоємцями майна [PERSON], які звернулися до нотаріальної контори є її діти [PERSON] та [PERSON], відповідно до письмових заяв вони відмовилися від спадкового майна на користь позивача. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Отже, позивач є спадкоємцем п'ятої черги майна померлої. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок, оскільки на час смерті спадкодавцем не було здійснено державну реєстрацію права власності на нього. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності, згідно ст.328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ч.2 ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної peєcтpації.\~ Стаття 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, виникають з моменту такої реєстрації. Пункт 37 Порядку державної реєстрації\~ прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~ Постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації\~ прав на нерухоме майно\~ та їх обтяжень», передбачає, що одним з документів, що підтверджує\~ виникнення, перехід або припинення прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п.п.10). Зазначений житловий будинок було збудовано в сільському населеному пункті 1960 році. Таким чином, відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР, а саме п.62 Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5 та Інструкції від 31.01.1966 року реєстрації підлягали лише житлові будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. Отже, у сільській місцевості оформлення будинків здійснювалося після закінчення будівництва шляхом здійснення відповідного запису у господарській книзі сільської ради та відкриття особистого рахунку на імя забудовника. Інших правовстановлювальних документів чинне на той час законодавство не передбачало. Таким чином, станом на час закінчення будівництва зазначеного житлового будинку здійснення обовязкової державної реєстрації було передбачено для житлових будинків в містах та селищах, а в сільській місцевості записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як вбачається із довідки виконавчого комітету Випасненської сільської ради від 11.03.016 року\~ №258 за даними по господарської книги №170 виконкому сільської ради, житловий будинок № 213, по вул.Кишинівській, в с.Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, належить [PERSON]. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Таким чином, відповідно до ст.392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. За таких обставини, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. В даному випадку у позивача не існує іншого, ніж у судовому порядку, визнання права власності на нерухоме майно, оскільки він після смерті\~ баби набув право на житловий будинок в порядку спадкування, яким володіє та користується, але юридично не може оформити право власності у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину на житловий будинок відповідно до вимог законодавства у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання права на це нерухоме майно повинно вирішуватись в судовому порядку, так як рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на житловий будинок. Більш того, предявлення позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є усі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за ним права власності на вищевказане нерухоме майно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON]О і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved