Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї та визначення способу участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. З самого народження дитини та до 03.12.2010 року, син проживав разом з ним, він опікувався ним, займався належним відвідуванням його до дитячого садочку та організацією медичних профілактичних оглядів. В цей час, [PERSON] проживала окремо, проходила навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» та життям сина не цікавилася. В подальшому, з 03.12.2010 року, коли відповідачка забрала дитину та не повернула йому, у них почалися непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні сина. Відповідачка забрала його проживати за своєю адресою. Таким чином, відповідачка почала створювати йому штучні перешкоди стосовно нормального його спілкування із дитиною. Всі його намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів. Таким чином, оскільки відповідачка перешкоджає йому приймати участь у вихованні сина та спілкуванні із ним, просив зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод йому [PERSON] у зустрічах, вихованні та утриманні його малолітнього сина [PERSON], [INFO] та визначити спосіб його участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO] шляхом надання йому, днів побачень з його малолітнім сином в другу та четверту субботу кожного місяця з 09:00 год. до 20:00год.. Під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив визначити спосіб його участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO] шляхом надання йому, днів побачень з його малолітнім сином першу та третю неділю кожного місяця з 09.00 год. до 19.00 год., а у випадку коли побачення не відбулося з будь-яких причин, крім причини неможливості його прибуття в зазначені дні та час, наступне побачення батька з дитиною відкладати на наступну календарну неділю тижня з 09.00год. до 19.00 год. Відповідачка позов не визнала, звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON],про визначення способу участі батька у вихованні його малолітнього сина. Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 травня 2011 року за позовом прокурора про визначення місця проживання дитини, було визначено місце проживання їх спільної дитини з позивачем - [PERSON], [INFO],разом із матір'ю. Позовній заяві прокурора до суду передувало неодноразове звернення [PERSON]до органів внутрішніх справ з вимогою притягнення [PERSON] до відповідальності за неправомірні дії по відношенню як до неї так і до дитини. В основу рішення Ірпінського міського суду було покладено ті обставини, що [PERSON] користуючись своїм правом участі у вихованні дитини, забирав дитину без відома та згоди матері до місця свого мешкання та неправомірними діями заважав [PERSON] в вільному доступі до дитини, та участі у вихованні малолітнього сина. Також за час спільного проживання, на той момент подружжя [PERSON] з їх сином, [PERSON] неодноразово наносив їй побої, систематично зловживав спиртним, неодноразово був притягнений до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобу в стані алкогольного сп'яніння. [PERSON] має схильність до конфліктів, був притягнений до кримінальної відповідальності. Щодо своїх обов'язків, як батька [PERSON] систематично і безсоромно їх ігнорує в повному обсязі. На протязі декількох років [PERSON]. не було сплачено ні копійки аліментів на утримання сина. Про це свідчать довідки з виконавчої служби. Таким чином, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. [PERSON] не цікавиться здоров'ям, психологічним станом свого сина, його інтересами та здібностями. Батько не має уявлення про фізичні, гастрономічні та психологічні потреби дитини. До того ж у зв'язку з тим , що [PERSON] неодноразово проявляв агресію по відношенню до [PERSON] в присутності дитини, хлопчик має негативне уявлення про спілкування з батьком. І неодноразово висловлював свої страхи щодо одноосібного спілкування з батьком на його території. У зв'язку з вищевикладеним вважала за необхідне врахувати думку малолітнього [PERSON] в судовому засіданні, та взяти її до уваги при ухваленні рішення по первинному та зустрічному позовах. Також просила визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON], [INFO] шляхом призначення йому днів побачення з дитиною в першу та третю суботу місяця в період з 09:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання дитини, за обов'язкової участі представника органу опіки та піклування для додержання прав та інтересів малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач просив задовольнити уточнену позовну заяву, не заперечував щодо задоволення зустрічного позову відповідачки. Пояснив, що рішенням Органу опіки йому було визначено дні та час побачення із його сином, однак відповідачка не виконує вказане рішення та не надає йому можливості побачити сина. Він бажає налагодити стосунки із сином та не заперечує, щодо проведення зустрічей із сином у присутності представника Органу опіки та піклування. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні вимоги позивача підтримала у повному обсязі, та доповнила, що її довіритель як батько дитини має рівні права з матір'ю, які стосуються утримання та виховання дитини. Оскільки [PERSON] проживає окремо від дитини, відповідачка не має права перешкоджати йому в спілкуванні з дитиною, і брати участь в його вихованні, тобто здійснювати батьківські обов'язки і, відповідно, свої права на спілкування з дитиною. Питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Відповідно до рішення Органу опіки та піклування позивач має право на зустрічі із сином за місцем свого проживання кожної неділі з 10.00 до 19.00 години, однак з моменту визначення рішенням суду місця проживання дитини із матір,ю він не може реалізувати свої права, оскільки відповідачка не погоджується на його зустрічи із сином. Зазначила, що її довіритель має позитивну характеристику на робочому місці та позитивну громадську характеристику, а саме головне - бажання займатися вихованням своєї дитини. Таким чином представник позивача просила уточнюючі позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, щодо задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечувала, пояснила що вважає для налагодження стосунків між дитиною й батьком на перших етапах необхідна участь представника Органу опіки та піклування під час спілкування батька із дитиною. Відповідачка в судовому засіданні суду пояснила, що не визнає позовні вимоги позивача, оскільки будь яких перешкод у спілкуванні його із сином не чинила, навпаки відповідач тривалий час своєю поведінкою настроював дитину проти себе й в теперішній час, дитина сама не хоче спілкуватись із батьком. Просила задовольнити її зустрічний позов та визначити спосіб участі батька у вихованні дитини, який би відповідав інтересам дитини та з врахуванням його думки, оскільки син боїться спілкуватися із батьком на одинці та йому потрібен час, щоб налагодити з ним контакт. Також повідомила, що вона не проти спілкування її сина з батьком, а навпаки бажає, щоб батько приймав участь у вихованні дитини, а також опікувався його потребами, але вважає, що це потрібно робити поступово та за місцем проживання дитини, для того щоб його не травмувати. Просила суд визначати такий спосіб прийняття позивача участі у вихованні дитини, який би відповідав його інтересам, з врахуванням усіх обставин по справі та висновку спеціаліста-психолога. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя [PERSON] щодо позовних вимог [PERSON], просила відмовити у задоволенні первісного позову та підтримала зустрічний позов [PERSON] і просила визначити саме такий спосіб участі у вихованні дитини позивачем. Зазначила, що відповідачка не заперечує проти участі у вихованні малолітнього [PERSON] його батька [PERSON], ніколи ніяких перешкод йому в цьому не чинила, однак при визначенні способу його участі у вихованні просила виходити з інтересів дитини, а ні бажань позивача, врахувати вік дитини, його моральний та фізичний розвиток стан його здоров'я та інших обставин, що мають істотне значення. Вважала, що спосіб участі у вихованні дитини запропонований [PERSON], є таким, що відповідає віку дитини, його відношенню та ставленню до батька, та є доцільним і ґрунтується перш за все на тому, що малолітній [PERSON] поруч з батьком відчуває небезпеку. Також пояснила, що доводи позивача про перешкоджання відповідачкою у спілкуванні з дитиною та прийняття участі у його вихованні є необґрунтованими та не відповідають дійсності, оскільки позивач ніколи не звертався до відповідачки з подібними проханнями. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Київської області Дисківська Н.Ю. в судовому засіданні просила винести рішення відповідно до закону, з врахуванням інтересів дитини. Також пояснила, що дійсно висновком Органу опіки та піклування Бучанської міської ради було визначено місце проживання малолітнього [PERSON], 2007р.н. із матір,ю у [ADDRESS] та дозволено зустрічі батька [PERSON] з сином за його місцем проживання у м. Буча, кожної неділі з 10.00 до 19.00год.. Вказане рішення тривалий час не виконувалось сторонами за різних причин, та на теперішній час вже сплинуло багато часу, а тому вважала недоцільним визначати той самий порядок участі батька у вихованні дитини. Також представник в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської Ради Київської області за № 01-20/3221 від 30.10.2015р. щодо участі [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з його сином [PERSON], згідно якого визнано необхідним відтермінувати зустрічі позивачу з сином на один рік, змінити зустрічі спілкуванням у телефонному режимі, за допомогою листів, тощо. Батьку, [PERSON], на протязі року у ненав'язливій формі намагатися покращити стосунки з сином, працювати з психологом та надала пояснення аналогічні висновку органу опіки та піклування від 30.10.2015 року У судовому засіданні зі згоди сторін, у присутності педагога [PERSON] та в присутності представника органу опіки та піклування допитаний малолітній [PERSON], який повідомив про те, що тривалий час батька [PERSON] він не бачив, та коли нещодавно батько намагався із ним зустрітись, поспілкуватись він не бажав цього, оскільки його боїться, через погані спогади про поведінку батька та через те, що він ображав матір. Пояснив, що не хоче спілкуватися та зустрічатися з батьком ні за яких умов, оскільки відчуває загрозу для нього та матері. Допитана у якості свідка [PERSON], яка є класним керівником [PERSON], повідомила суду, що неодноразово чула від дитини, її учня [PERSON], якого вона знає з першого класу, при особистих розмовах, про страх, який він відчуває до батька та негативні спогади з дитинства пов'язані з його батьком. Вважала, що для спілкування із дитиною батько повинен докласти певних зусиль та поступово повернути довіру та любов дитини. Також пояснила, що будь-які зустрічи із дитиною повинні проходити тільки із згоди дитини, за його місцем проживання та у присутності матері, якої він довіряє. Суд заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення частково, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23.12.2006р. до 27 січня 2009 року, який був розірваний у відділі РАЦС Ірпінського МУЮ Київської області, актовий запис № 20. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10.05.2011 року по справі № 2-55/11, було визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] із його матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається із рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10.05.2011 року під час розгляду даної справи судом було встановлено, що малолітній [PERSON], у період шлюбу його батьків проживав як за адресою матері [PERSON] так і за адресою батька [PERSON]. Після розлучення між батьками виник спір як щодо місця проживання дитини так і з приводу участі [PERSON] у вихованні сина. У грудні 2010р. [PERSON] забрала у [PERSON] їх спільного сина [PERSON] та з цього часу дитина проживає із матір,ю. Як вбачається з матеріалів справи, згідно із висновком Органу опіки та піклування Бучанської міської ради Київської області №20-03/254 від 17.09.2010р. позивача [PERSON] було зобов,язано не перешкоджати матері дитини [PERSON] в участі у вихованні та утриманні малолітнього сина [PERSON], 2007р.н.. Крім того, 19.11.2010р. за №20-03/362 було надано висновок Органу опіки та піклування Бучанської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітнього, [PERSON], 2007р.н. разом із матір,ю [PERSON], а також визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON], шляхом зустрічей за місцем проживання батька кожної неділі з 10.00 до 19.00 години, в робочі дні за окремою домовленістю. Як встановлено у судовому засіданні вищевказане рішення Органу опіки та піклування від 19.11.2010р. фактично не виконувалось. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] суду пояснила, що січні 2012р. до неї звернувся позивач [PERSON] з проханням дати дозвіл забрати дитину з садочка та погуляти, на що вона погодилась, однак у визначний ними час, він дитину не повернув. Через що вона була вимушена шукати і позивача і дитину по всьому місту. Після цього давати позивачу дитину було небезпечно, тому що він не сумлінно ставиться до свої обов,язків батька. Також згідно наданими поясненнями сторін у судовому засіданні, на початку березня 2015 року позивач прийшов до школи у якій навчається [PERSON] та намагався поспілкуватись із дитиною, однак оскільки дитина не спілкувалась із ним на протязі тривалого часу, це викликало негативне емоційне ставлення дитини до батька. Таким чином судом встановлено, після розлучення батьки [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо порядку та способів прийняття участі батька, який проживає окремо, у вихованні дитини та режиму спілкування з дитиною. На цьому ґрунті між сторонами на протязі тривалого часу виникають сварки та конфлікти, які викликали загострення відношень між ними та призвели до відсутності бажання вирішити питання щодо виховання їх сумісної дитини. Дані обставини не заперечувались в судовому засіданні сторонами у справі та підтверджуються зібраними по справі доказами, а саме: поясненнями свідка [PERSON], копією листа начальника МВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON] про відмову у порушенні кримінальної справи у відношенні [PERSON]; копією постанови начальника МВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON] про відмову у порушенні кримінальної справи у відношенні [PERSON]; копією листа відділу у справах сімї та молоді до [PERSON] від 30.09.2010 року за № 19-08/398., висновком органу опіки та піклування Бучанської міської ради №20-03/254 про зобов,язання батька не чинити пешкоди у спілкуванні матері з дитиною, висновком органу опіки та піклування Бучанської міської ради про визначення місця проживання малолітнього, [PERSON], 2007 р.н. від 19.11.2010.. Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.ст. 150, 151 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. При цьому суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі виник спір щодо способів участі у вихованні дитини його батьком, який проживає окремо, та враховуючи його тривалість, усі встановлені судом обставини по справі викладені у даному рішенні суду та не бажання сторін мирно його врегулювати, суд вважає, що в позасудовому порядку його вирішити неможна, та вважає за необхідне визначити способи участі у вихованні малолітнього [PERSON], 2007р.н. - батька [PERSON], враховуючи наступні обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Судом вислухана в судовому засіданні думка малолітнього [PERSON], 2007р.н., з приводу не бажання дитини спілкуватись із позивачем - [PERSON]. Також судом досліджено висновок експертного дослідження №1402 від 29.09.2015р. Київського незалежної судово-експертної установи, відповідно до якого у [PERSON], 2007 р.н. відсутні будь-які порушення у протіканні психічних процесів, у нього добре розвинуті для його віку пам,ять, сприяння, довільна увага, процеси мислення. Дитина виявляє хороший рівень загальної ерудиції, розвинене мовлення, конструктивний праксис. Для дитини характерні такі індивідуально-психологічні властивості: безпосередність, енергійність, активність, комунікабельність, розвинені пізнавальні інтереси, кмітливість, цікавість, емоційна синтонність, достатня впевненість у собі, почуття гумору, намагання справляти позитивне враження на співбесідника. Також для нього характерні здатність проявляти протест, постояти за себе та інших, захистити того, хто потребує допомоги, винахідливість, сміливість, достатньо розвинені для його віку навички самообслуговування та самоорганізованість. Психоемоційний стан дитини на час проведення дослідження достатньо скомпенсований, дитина життєрадісна, емоційно врівноважена. Проте тема батька та необхідність з ним зустрічатись викликає обурення, протест та тривогу. Відмичається неусвідомлене бажання дитини бути більш захищеним та мати більш стабільну опору в житті. За даними дослідження [PERSON] до матері виявляє тепле, стабільно-позитивне ставлення, прихильність, любов, бажання, щоб мати була поруч з ним. До батька [PERSON] за даними дослідження дитина ставиться з роздратуванням, протестом та тривогою, не розуміє, чого від нього очікувати, боїться, що батько може завдати шкоди йому та матері. За наслідками вищевказаного дослідження спеціалістом-психологом було визнано за доцільне організувати зустрічі дитини з батьком в присутності іншої нейтральної особи, до того часу поки дитина зможе з довірою, без тривоги ставиться до батька, але не менш ніж три місяці. Відновлення психологічного контакту дитини з батьком, потребує серйозної професійної роботи психолога з дитиною та батьком в ситуації взаємодії, можливо також за участі матері. В судовому засіданні встановлено, що малолітній дитині [PERSON] на момент розгляду справи виповнилось вісім років. Його фізичний та психічний розвиток відповідає його віку. Дитина володіє достатніми навиками для самообслуговування. Словарний запас відповідає віку. Дитина дуже любить свою матір, та довіряє їй. Відповідно до характеристики виданої Ірпінською загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. №3, [PERSON] є учнем 2-Г классу, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень, завжди свідомо виконує правила поведінки. При визначені способу участі позивача [PERSON] у спілкуванні та вихованні його сина [PERSON], судом також враховується характеризуючи дані про особу позивача, який дійсно притягувався до кримінальної відповідальності за умисний злочин, що підтверджується копією вироку Ірпінського міського суду Київської області від 16.09.2011 року; вчинення у минулому позивачем насилля по відношенні до [PERSON], що підтверджується зібраними по справі доказами, а також і те, що в теперішній час позивач має постійне місце роботи у ФОП [PERSON], де характеризується позитивно, а саме [PERSON] за час роботи на посаді консультанта зарекомендував себе з позитивної сторони, є врівноваженим, відповідальним, до виконання службових обов'язків відноситься сумлінно, звертає увагу на поліпшення методів роботи. Систематично працює над підвищенням свого рівня знань, має авторитет серед колег по роботі, з боку керівництва користується довірою, за місцем проживання характеризується також позитивно.. У судовому засіданні позивач [PERSON] повідомив суду, що дійсно в минулому скоїв помилки у житті, однак в теперішній час дуже бажає виправити ситуацію та налагодити стосунки із сином, з яким тривалий час не спілкувався через конфлікт із відповідачкою, згоден прикласти максимум зусиль щоб повернути довіру дитини до батька та не заперечував для налагодження відносин проводити зустрічі у присутності представника органу Опіки та піклування та психолога. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Судом не встановлено підстав для відсторонення батька від виховання дитини. Втім встановлено, що більше трьох років позивач [PERSON] не спілкується із сином - [PERSON]. Відповідачкою пояснюється це тим, що дитина не бажає зустрічатись із батьком та це може негативно вплинути на його фізичний та психоемоційний стан. Разом з тим, суд вважає, що позивач повинен брати участь у вихованні сина і відповідачка не повинна перешкоджати йому у здійсненні цього обов'язку. З огляду на встановлені судом обставини, вимоги закону та враховуючи всі досліджені судом докази, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] та зустрічні вимоги відповідачки [PERSON]. та визначити участь [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO] таким чином: перші 12 (дванадцять) місяців з моменту набуття чинності даного рішення суду перша та третя неділя кожного місяця з 12.00. до 14.00. у присутності матері [PERSON], представника Органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Київської області, а також психолога за бажанням батька та матері; після спливу 12 (дванадцяти) місяців з моменту набуття чинності даним рішенням суду перша та третя неділя кожного місяця у період з 11 (одинадцяти) годин до 17 (сімнадцятої) години у присутності матері [PERSON], а за її згодою без такої; місцем зустрічі визнати постійне місце проживання дитини [PERSON], [INFO]., а за домовленості із матір,ю [PERSON] інше місце, визначене батьками. На підставі викладеного та

Outcome: partial