Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди матері. Свою позовну заяву обґрунтовував тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який 21.05.2008р. розірвано. Від даного шлюбу у нього з відповідачкою є неповнолітня дитина-син [PERSON], [INFO] народження, який залишився проживати з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідачка безпідставно чинить перешкоди йому, позивачу, у здійсненні ним заходів, спрямованих на покращення здоров»я сина, його фізичного, духовного та морального розвитку. Зокрема, відповідачка відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а він бажає повезти сина на відпочинок в країни Європи з метою розширення їх кругозору, ознайомлення з культурою інших народів. Просив надати дозвіл на виїзд за межі України в Румунію, Болгарію, Польщу, Туреччину, Грецію неповнолітнього сина, без згоди матері у його супроводі, та надати дозвіл на виготовлення проїздних документів. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Просив його задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві позов не визнала, просила справу розглянути у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.05.2008р. №70 розірвано (а.с.9). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO] народження. (а.с. 7). У відповідності з вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724), перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними; згідно пп.2 п.4 Правил виїзд дитини віком до 16 років за межі України у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідач по справі - мати неповнолітнього [PERSON], жодних заперечень щодо обставин, викладених у позовній заяві не надала, будь-яких мотивів своєї незгоди на виїзд дитини з батьком на відпочинок за кордон, не навела. За таких обставин, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини сторін, закордонна поїздка якого лише сприятиме його оздоровленню, розумовому та духовному розвитку, суд дійшов висновку про доцільність надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України до Румунії, Болгарії, Польщі, Туреччини, Греції неповнолітньому [PERSON], без згоди його матері, у супроводі батька [PERSON], та виготовлення проїзних документів. На підставі наведеного, відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України, ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.154 СК України, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724),

Outcome: approved