Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 14 від 10.04.2008р. у розмірі 391 318,78 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 10 квітня 2008 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] ,був укладений кредитний договір № 14(далі Договір), згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 278 000 грн. на строк з 10.04.2008 по 05.04.2038 року. Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань 10.04.2008 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] , [PERSON] укладено договори поруки № 14К-1 та 14К-2 згідно яких поручителі зобов`язалися відповідати по зобов`язаннях позичальника [PERSON] , що випливають з кредитного договору. В зв`язку із тим, що відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконують станом на 14.03.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 391318, 78 коп. Враховуючи те, що відповідачі добровільно не бажають погасити дану заборгованість позивач просить суд стягнути її солідарно в судовому порядку. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви в яких просили розглядати справу за їх відсутності, просили відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 квітня 2008 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 278000 грн. на строк з 10 квітня 2008 року по 05 квітня 2038 року та на умовах, передбачених вказаним договором. Cудом встановлено, що сторони мають підписали додаток до договору, згідно якого встановлено грфік погашення кредиту. Судом встановлено, що 10.04.2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 14К-1 згідно якого [PERSON] зобов`язався відповідати по зобов`язаннях [PERSON] за кредитним договором № 14 від 10.04.2008 року. Судом встановлено, що 10.04.2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договору між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 14К-1 згідно якого [PERSON] зобов`язалась відповідати по зобов`язаннях [PERSON] за кредитним договором № 14 від 10.04.2008 року. Судом досліджено розрахунок заборгованості складений позивачем згідно якого станом на 14 березня 2016 року утворилася заборгованість за кредитом - 391 318грн. 78 коп. з яких заборгованість за кредитом складає 268 822грн.24 коп., заборгованість по процентам складає 82101 грн. 08 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту складає 6 175грн.48коп., пеня за несвоєчасну сплату процентів складає 34218 грн. 98 коп. Відповідно до п.2.4 кредитного договору №14 від 10.04.2008 року відповідач зобов`язався щомісячно до 05 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 772,22 грн.. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з позовною вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. 1ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.5.2.4 Договору кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому сплати відсотків за його користування у випадку невиконання. Судом встановлено, що 03.06.2010 року кредитор звернувся до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з вимогою в 30 денний строк повернути кошти за кредитним договором - залишок заборгованості,просточені платежі, просторечну заборгованість по нарахованих відсотках, пеню за несвоєчасне погашення відсотків, пеню за несвоєчасне погашення тіла кредиту. Тобто кредитор вимагав дострокового у визначений термін - 30 днів, - погасити суму кредиту в цілому, враховуючи відсотки та пеню. Згідно правової позиції Верховного суду України ВСУ від 09.11.2016р. у справі №6-2251цс16 кредитор, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Отже, суд приходить до висновку, що позивач, як кредитор, змінив строк виконання зобов?язання за кредитним договором, а саме згідно п.5.2.4. договору вимагав повернути дострокового у визначений термін - 30 днів, - суму кредиту в цілому, враховуючи відсотки та пеню. Тобто, строк виконання зобов?язання змінився за вимогою кредитора.Такий строк сплив 04.07.2010р. і з цього часу кредиор набув право на звернення до суду за захистом своїх прав. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 30.03.2016 року. А отже, позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав у даній справі, оскільки такий сплив 04.07.2013р. Виходячи з вище викладеного, на час звернення позивача до суду сплили строки позовної давності. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК Українисплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed