Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із уточненими позовними вимогами до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки проведення повного розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. Наказом № 004-к від 02.03.2009 року позивач був прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Асал - метал» на посаду бухгалтера. На підставі наказу № 047к від 14.10.2009 року позивач був переведений на посаду заступника головного бухгалтера. Наказом № 05к від 31.01.2013 року позивач був звільнений на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. На час звільнення у товариства з обмеженою відповідальністю «Асал - метал» утворилась заборгованість по сплаті належної позивачу нарахованої заробітної плати у розмірі 9 307,04 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача також середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку у розмірі 9 307,04 гривень та моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений. Причини неявки суду не відомі. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, заслухав позивача, дослідивши письмові матеріали, справи вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наказом № № 004-к від 02.03.2009 року позивач був прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Асал - метал» на посаду бухгалтера. На підставі наказу № 047к від 14.10.2009 року позивач був переведений на посаду заступника головного бухгалтера. Згідно наказу № 05к від 31.01.2013 року позивач був звільнений на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати робітнику трудову книжку та здійснити з ним розрахунок у встановлені ст.116 КЗпП України строки. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх належних йому від підприємства сум здійснюється в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк сплатити не оспорювань ним суму. У відповідності до ст. 116 ч. 1 КЗпП України (в редакції Закону від 20.12.2005 р. № 3248-IV) про нараховані суми, що належать працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Асал - метал» від 01.11.2013 року за № 195 вбачається, що позивачу не виплачувалися нараховані доходи за грудень 2012 року, січень 2013 року та липень 2013 року в розмірі 9 307,04 гривень. Згідно ст.233 ч.2 КЗпроП України працівник має право звернутися до суду, у разі порушення законодавства про оплату праці, з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, у зв'язку з чим з відповідача на користь підлягають стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 9 307,04 гривень. У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у належний строк, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, суд приходить до висновку, що середній заробіток з дня звільнення по день розгляду справи складає 55 674,23 гривень, який підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] була заподіяна відповідачем моральна шкода, а саме через не проведення розрахунку у день звільнення у позивача не було коштів для нормального існування і достатнього рівня проживання, тому суд у відповідності до ст. 237-1 КзПП України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial