Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача боргу з вархуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та штрафних санкцій. Позов мотивує тим, що 02.07.2012 року між ТОВ МСС ТІДІСІ Дальнобій та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №43/2012Ф автомобільних шин. Відповідно до п.п.1.1 Основного договору та видаткової накладної до нього №ЕТО 0709017 від 02.07.2012 року Товариство продало, а відповідач отримав та зобовязався оплатити автомобільні шини та диски на умовах визначених розділом 3 Порядок розрахунків Основного договору. Відповідно до п.3.1.1 Основного договору відповідач повинен був сплатити за товар отриманий до видаткової накладної від 02.07.2012 року до нього на загальну суму 11924 гривень. Звертає увагу суду, що товар був отриманий у повному обсязі відповідачем, що стверджується підписом останнього під видатковою накладною до нього. Зазначає, що між товариством та позивачем укладено генеральний договір відступлення права вимоги №СФ2012105 від 02.04.2012 року, за яким Товариство у випадку продажу товарів може відступити право вимоги боргу до боржника. Оскільки, оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки, ТОВ «Сучасний Факторинг» уклало з відповідачем правочин за яким позивач сплатив Товариству борг за відповідача та отримав право вимоги до останнього щодо сплати боргу у випадку порушення відповідачем умов погашення та штрафних санкцій за Основним договором. Відповідно до Основного договору, відповідач сплатив Товариству 1789 гривень, решту суми боргу, а саме 10135 гривень Товариство переуступило, а відповідач особисто погодив таку переуступку позивачу. Згідно Основного договору позивач надав відповідачу можливість сплатити суму боргу 10135 пятьма окремими платежами по 2027 гривень в період з 26.08.2012 року по 26.12.2012 року включно до 6 числа кожного місяця. Звертає увагу суду, що відповідач порушуючи визначений графік оплат не здійснив жодного платежу, залишок основного боргу становить 10135 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на вимоги ст.ст. 509,525,526,549,610,611,612,614,623,626 ЦК України та просить стягнути з [PERSON] заборгованість 23120,01 грн., а саме: 10135 грн. - борг; штраф 3600 гривень; 8371,51 гривень - індексація грошових коштів;1013,50 гривень 3% річних. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву, згідно якої позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі в заочному порядку (а.с.65-66) Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Відовідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 02.07.2012 року між ТОВ МСС ТІДІСІ Дальнобой та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №43/2012Ф автомобільних шин (а.с.20). Відповідно до п.п.1.1 основного договору та видаткової накладної до нього №ЕТО 0709017 від 02.07.2012 року (а.с. 20,24), Товариство продало, а відповідач отримав та зобовязався оплатити автомобільні шини та диски на умовах та порядку, що визначено в даному Договорі. Відповідно до п.3.1.1 Договору покупець здійснює попередній внесок за товар у розмірі 15%, що складає 1789.00 грн., залишок коштів у розмірі 10135 грн., покупець сплачує протягом 150 календарних днів з моменту проведення відвантаження товару. Відповідно до п.2.1 генерального договору уступки права вимоги від 25.05.2012 року, укладеного ТЗОВ МСС ТІДІСІ Дальнобой та ТОВ «Сучасний Факторинг» в кожному конкретному випадку укладається додаткова угода (а.с.30-31) 02.07.2012 року Додатковою угодою №002009 до договору №43/2012Ф, сторони дійшли згоди про зміну умов оплати по Договору №43/2012Ф щодо розстрочки платежу та умови відповідальності у випадку порушення погоджених домовленостей та ТОВ МСС ТІДІСІ Дальнобой повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги за Основним Договором на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» (а.с.23) Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказані вище договори породили певні права та зобовязання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов Додаткової угоди №002009 від 02.07.2012р. до договору №43/2012Ф, відповідач зобовязаний здійснювати оплати до 06 числа кожного місяця, а у випадку пропуску платежу починаючи з другого, сплачувати відповідачу штрафну санкцію з розрахунку 100 гривень за кожен пропущений платіж (а.с.23) Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Взятих на себе зобовязань відповідач [PERSON] не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 23120,01грн., а саме: 10135 грн. - борг; штраф 3600 гривень; 8371,51 гривень - індексація грошових коштів;1013,50 гривень 3% річних. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем договору, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобовязань. При цьому, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судові витрати по справі, що складають 1218 грн.00 коп. судового збору,

Outcome: approved