Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] 3 326,83 грн. інфляційних витрат та 3% річних у сумі 1 216,34 грн., а також судові витрати у сумі 1 921,00 грн. Мотивуючи вимоги тим, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року по справі №646/5253/18 за позовом Навчально-виховного комплексу «Міжнародний ліцей міжрегіональної академії управління персоналом» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Навчально-виховного комплексу «Міжнародний ліцей міжрегіональної академії управління персоналом» суму коштів в загальному розмірі 38 707,00 грн. Станом на день звернення з даним позовом до суду рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року по справі №646/5253/18 не виконано. Посилаючись на ст. 509 ЦК України, за якою зобов`язання має виконуватись належним чином та на положення ст. 625 ЦК України, позивач просить за період з 01.08.2019 року по 10.09.2019 року стягнути з відповідача на свою користь інфляційні витрати та три проценти річних у розмірі 4544,28 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2019 року матеріали означеної цивільної справи направлено за територіальною юрисдикцією до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2019 року відкрито провадження в означеній цивільній справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Справу призначено до судового засідання. Відповідачу надано строк на подання відзиву до суду. Будь-яких клопотань, заяв та відзиву від відповідача до суду не надійшло. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2019 року позовні вимоги Навчально-виховного комплексу «Міжнародний ліцей міжрегіональної академії управління персоналом» про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Навчально-виховного комплексу «Міжнародний ліцей міжрегіональної академії управління персоналом» суму коштів в загальному розмірі 38 707,00 грн., що складається з наступного: 36450 грн. -основний борг; 1627,21 грн. - інфляційні витрати; 630 грн. 67 коп. - три відсотки річних. Судовий збір в сумі 1762,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 19.07.2019 року. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положенням ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивачем, на підтвердження доводів, якими обгрунтовується позовна заява, що відповідачем не здійснено погашення вказаної заборгованості - суду не надано. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Статтями 77-80 ЦПК України, визначено поняття належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Ураховуючи зазначене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про залишення без задоволення позову Навчально-виховного комплексу «Міжнародний ліцей міжрегіональної академії управління персоналом» до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних при простроченні зобов`язання у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed