Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача сплачених за договором надання послуг б/н від 07.09.2017 грошових коштів в сумі 322 737,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 07.09.2017 між ним та ТОВ «Альянс-2017-Миколаїв» було укладено договір про надання послуг, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання щодо розробки та затвердження проектної документації з газифікації об`єкта за адресою: [ADDRESS] ; виготовлення проектної документації до 01.10.2017; почати виконання газифікацій них робіт з 01.10.2017; завершити всі роботи до 01.11.2017. На виконання умов вказаного договору позивач сплатив у касу відповідача 322 737,00 грн., проте станом на 01.01.2018 технічну документацію затверджено не було, роботи з газифікації не виконані. 20.02.2018 позивач особисто звернувся до відповідача із заявою щодо неналежного виконання умов договору та вимогою повернути кошти, сплачені за договором, проте відповідач почав уникати зустрічей та телефонних розмов. 14.09.2020 позивач знову направив листа на юридичну адресу відповідача з вимогою повернути кошти та вважати договір розірваним, проте рекомендований лист було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання», у зв`язку чим позивач звернувся до поліції із заявою про шахрайство. Враховуючи викладене, посилаючись на вимоги статтей 901, 902 ЦК України, позивач просив задовольнити позов. Згідно ухвали судді Центрального районного суду міста Миколаєва Черенкової Н.П. від 26.11.2020 справу за підсудністю передано до Ленінського районного суду міста Миколаєва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 22.03.2021 справу передано судді Коваленку І.В. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою суду від 20.05.2021 постановлено повторно направити відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви, розгляд справи продовжено здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву, встановленого ухвалою про відкриття провадження у справі. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 906 ЦК України виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 10 цього Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Судом встановлено, що 07.09.2017 між [PERSON] та ТОВ «Альянс-2017-Миколаїв» було укладено договір про надання послуг. Згідно пункту 1.1 договору замовник замовив у виконавця наступні послуги по виконанню: розробки та затвердження проектної документації з газифікації об`єкта за адресою: [ADDRESS] ; виготовлення проектної документації до 01.10.2017; почати виконання газифікацій них робіт з 01.10.2017; завершити всі роботи до 01.11.2017 (а.с.5). Згідно пункту 3.1 договору оплата за виконання робіт здійснюється двома частками: 1) за затверджену належним чином технічну документацію - 84016,00 грн. та плюс 20 відсотків від вартості інших робіт у сумі 23197,00 грн.; залишок оплати за монтажні роботи у сумі 115 984,00 грн. складає 92 787,00 грн.; загальна сума вартості згідно договору 200 000,00 грн. 25.09.2017 позивач надав відповідачу доручення бути його представником у будь-яких установах з розробки, затвердження проектної документації з газифікації об`єкта: [ADDRESS] (а.с.6). На виконання умов вказаного договору позивач сплатив відповідачу за період з 07.09.2017 по 24.10.2017 кошти у загальній сумі 322737,00 грн. (а.с.7,8). Станом на час подачі позову (30.10.2020) умови договору з боку відповідача невиконані, а саме: технічну документацію затверджено не було, роботи з газифікації не виконані. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором, 20.02.2018 позивач особисто звернувся до директора ТОВ «Альянс-2017-Миколаїв» Семененко Л.Ю. із заявою щодо неналежного виконання умов договору та вимогою повернути кошти, сплачені за договором у випадку невиконання його умов до 23.02.2018, про що є відмітка в вимозі (а.с.9). Доказів виконання умов вказаного договору матеріали справи не мітять. Отже, судом встановлено, що відповідач, як виконавець не виконало своїх зобов`язань у термін та спосіб визначений договором, отже позивач, як споживач послуг, має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків. Суд приходить до висновку, що зі сторони позивача надано достатньо доказів та доведено ті обставини, що саме відповідачем по справі вимоги договору про надання послуг від 07.09.2017 не виконано. З боку відповідача не надано суду жодного доказу, який би спростовував доводи позивача та що належне виконання договору виявилося неможливим внаслідок непереборної сили. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача сплачених грошових коштів в сумі 322737,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3227,37 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.21).

Outcome: approved