Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернувся з заявою до суду про стягнення солідарно з відповідачів на його користь суми боргу за договором позики в розмірі 10716600 гривень. В обґрунтування заявлених вимог він посилається Договір позики, укладений 02.02.2016 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на суму 1\~272\~000 гривень, за яким відповідачі в строк до 02.02.2017 року повинні були повернути позику та щомісяця сплачувати проценти по одній з фіксованих процентних ставок, визначених умовами договору. До цього часу свої зобовязання за Договором позики відповідачі не виконали, в звязку з чим, просить стягнути солідарно з них грошову суму в розмірі 10716600 гривень, яка складається з суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши суду письмові заяви: позивач про підтримку заявлених вимог та проханням їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності; відповідачі - про визнання позову та проханням розглянути справу без їз участі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України\~передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума позики не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином та договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник (позичальники), а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 6-63цс13 від 18.09.2013 року зазначив, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.\~\~\~\~\~\~ Як встановлено в ході судового розгляду справи, 02.02.2016 року позивач дав в борг [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] грошову суму в розмірі 10716600 гривень, про що сторони уклали Договір позики, посвідчений їх особистими підписами. Пунктом 4 договору позики передбачена сплата процентів від суми позики по одній з процентних ставок, вказаних у цьому пункті один раз на місяць на суму позики. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок (з розрахунку): а) 1,5% процента у календарний день, за період, за який проценти не були сплачені достроково; б) 3% на місяць, якщо проценти сплачуються достроково (наперед). Даний договір відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, і приймається судом, як доказ, який вказує на факт наявності боргу відповідачів перед позивачем. За умовами вищезазначеного договору, боржники зобовязалися солідарно в строк до 02.02.2016 року повернути кошти позичальнику в порядку та строки, передбачені узгодженим сторонами графіком повернення позики. Згідно з нормою ч.1\~ст.1049 ЦК України, - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, не звільняється від відповідальності за неможливе виконання ним грошового зобовязання. Оскільки матеріали справи не містять підтвердження щодо повернення відповідачами грошових коштів за договором позики у строк, визначений договором, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, та приходить до висновку, що вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Зазначена позивачем сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідачів розраховувалась наступним чином: 1271 000 х 1,5% х 495 + 1271 000 = 10716600 гривень, з яких:1271000 гривень сума позики; 1,5% - розмір фіксованої процентної ставки згідно п.п.«а» п.4 договору позики; 495 кількість днів просрочки зі сплати процентів (з 02.03.2016 року по 10.07.2017 рік). На підставі викладеного,

Outcome: approved