Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факт належності спадкового майна, а саме 1/4 частки квартири [ADDRESS], яка за життя належала померлій 22 травня 2014 року [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на вказану частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], яка померла 22 травня 2014 року. В обґрунтування свої вимог позивач вказав, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності в рівних долях членам сімї: позивачу - 1/4 частка, його дочці [PERSON] - 1/4 частка, малолітньому сину відповідача - 1/4 частка та дружині позивача [PERSON] - 1/4 частка. 22 травня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті позивач звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, що належала померлій дружини. Проте, постановою державного нотаріуса, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки державна реєстрація права власності на 1/4 частку квартири померлої відсутня. На даний час, зареєструвати правовстановлюючий документ не є можливим, у звязку зі смертю власника, у звязку з чим позивачу запропоновано звернутись до суду. У судове засідання представник позивача по довіреності [PERSON] через канцелярію суду направив заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також звернулася до суду з заявою, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. До даного висновку суд прийшов з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про право власності № Ж-545 від 22.07.2008 року (а.с. 18), квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної часткової власності в рівних долях належить громадянам: [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] - 1/4 частка. Судом встановлено, позивач [PERSON] перебував у шлюбі з 03 жовтня 1981 року з [PERSON], відповідач [PERSON] є їх дочкою, яка має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказане підтверджено копіями свідоцтв про шлюб (а.с. 10, 15), свідоцтвами про народження (а.с. 16) та копією паспорта (а.с. 12). 22 травня 2014 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 17). Судом встановлено, що позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України звернувся до нотаріату з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті дружини. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, позивачу відмовлено у оформлені свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). З довідки № 137067 від 05.12.2014 р. (а.с. 80) убачається, що у КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» відсутня будь-яка інформація про реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS]. З витребуваної судом копії спадкової справи приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], яка відкрита після смерті [PERSON] померлої 22 травня 2014 року (а.с. 55-121), убачається, що відповідач [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від спадщини після смерті матері [PERSON] на користь батька [PERSON] Інших спадкоємцем ні за законом ні за заповітом не має. Відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Таким чином, право власності [PERSON] на частку квартири підлягало державній реєстрації. Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд погоджується з доводами позивача, оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи, підтверджуються документально та не протирічать законодавству. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved