Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду мотивуючи свої вимоги тим, що 04.04.2015 у смт. Гостомель Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіля марки ТАТА д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач); 2) автомобіля марки Сузукі д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] Позивач вказує, що внаслідок зазначеного ДТП автомобіль марки Сузукі д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 23.04.2015 року. Позивач зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, [PERSON] звернувся до нього з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту № 53/04/15 від 21.04.2015 про оцінку матеріального звіту спричиненого автомобілю [PERSON], товарного чеку від 22.04.2015 року про сплату за проведення зазначеного звіту був складений наказ № 2882 від 08.06.2015 про виплату страхового відшкодування потерпілій особі. Відповідно до норм ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» власників наземних транспортних засобів» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 51 000,00 грн., згідно платіжного доручення № 2882рв від 09.06.2016. Позивач стверджує, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, то воно набуло право вимоги до [PERSON] після виплати страхового відшкодування. У зв'язку з вищевикладеним просили суд стягнути з відповідача на їх користь сплачене страхове відшкодування в розмірі 51 000,00 грн. та судовий збір в сумі 1 762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується оголошеннями про виклик на офіційному веб-сайті Судова влада України, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 04.04.2015 у смт. Гостомель Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіля марки ТАТА д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач); 2) автомобіля марки Сузукі д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль марки Сузукі д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 23.04.2015 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, [PERSON] звернувся до нього з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту № 53/04/15 від 21.04.2015 про оцінку матеріального звіту спричиненого автомобілю [PERSON], товарного чеку від 22.04.2015 року про сплату за проведення зазначеного звіту був складений наказ № 2882 від 08.06.2015 про виплату страхового відшкодування потерпілій особі. Відповідно до норм ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» власників наземних транспортних засобів» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 51 000,00 грн., згідно платіжного доручення № 2882рв від 09.06.2016. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, то Моторне (транспортне) страхове бюро України набуло право вимоги до [PERSON] після виплати страхового відшкодування. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За даних обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Статтею 141 ЦПК встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позивачем до суду були надані оригінали платіжних доручень про сплату судового збору, суд стягує з Відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved