Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, вимоги якого уточнив в процесі розгляду справи, до ТОВ «Комплекс Агромарс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 18 серпня 2015 року він був прийнятий на роботу на посаду начальника автоколони №2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» на підставі наказу № 726 КА/к-п від 17.08.2015 року. Він приступив до виконання своїх обов'язків, при цьому посадова інструкція на даному підприємстві не була надана йому для ознайомлення. Позивач зазначає, що керівництво ТОВ «Комплекс Агромарс» неодноразово порушувало вимоги КЗпП України, змінювали умови його трудового договору, умови оплати праці, протиправно притягували позивача до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що адміністрація підприємства неодноразово влаштовувала «наради» до 20-21 години, на який в принизливій формі дорікали кожному начальнику колони на його недоліки в роботі, невиконання відповідачем вимог ст.ст. 21, 141 КзпП України, незабезпечення працівникові умов праці, необхідних для виконання роботи; недодержання законодавства про охорону праці. Так, робоче місце позивача було визначено в кімнаті площею 6?10м, де розміщалися робочі місця інших працівників, не було жодних умов для збереження документів, ключів від автомобілів. В порушення вимог ст. 169 КЗпП власник вимагав від позивача проходити медичну комісію за власний кошт. Заробітна плата виплачувалась роботодавцем з порушенням строків. 17.12.2015р. позивач написав заяву на звільнення з займаної посади за угодою сторін згідно ст.36 ч.1 КзпП України, однак йому було відмовлено у звільненні на цій підставі та запропоновано написати заяву на звільнення за власним бажанням. З 22.12.2015р. по 30.12.2015р. позивач знаходився на лікарняному. 08.01.2016р. позивач звернувся до лікарні за медичною допомогою та ним було подано заяву про звільнення за власним бажанням з 15.01.2016р. за п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з неодноразовим грубим порушенням роботодавцем його трудових прав. Зазначає, що 28.01.2016р. йому поштовим листом повідомили про звільнення його з роботи 26 січня 2016 р. за ч. 1 ст. 38 КЗпП, що суперечить його заяві. Також позивач зазначає, що дійсно ставив підпис у заяві про прийомі на роботу у начальника відділу кадрів ТОВ «Комплекс Агромарс», але з Правилами внутрішнього трудового розпорядку та Положенням про оплату праці ознайомився тільки у судового процесі та не знав, що узгоджуючи ці проекти відповідач порушував ст. 142 КЗпП та не затвердив їх, ні загальними зборами трудового колективу, ні легалізованою на підприємстві профспілкою, що було підтверджено на вимогу позивача проведеною перевіркою Головним управлінням Держпраці у Київській області 18.06.2016р. та повторно 18.08.2016р. Відповідач, порушивши ст. 29 КЗпП України, не надав і не ознайомив під підпис позивача з його посадовою інструкцією під час прийому на роботу та протягом усього терміну роботи. При укладанні договору про повну матеріальну відповідальність начальником відділу кадрів ТОВ «Комплекс Агромарс» [PERSON] позивачу не було надано та ознайомлено під підпис з інструкцією до договору про повну матеріальну відповідальність. Крім того, під час проведення інвентаризації позивач знаходився на лікарняному та його ні по телефону, ні письмових пояснень про причини та умови виникнення розбіжностей ні голова комісії, ні бухгалтерія, не законно утримуючи зарплату не вимагали надати та прийняли рішення по нестачі на свій розсуд. Позивач зазначив, що відповідачем не проводилась індексація заплати відносно росту цін, вважає, що його незаконно було позбавлено премії. Таким чином, відповідачем були порушені трудові права позивача, а саме: не виплата та затримка зарплати, безпідставна невиплата премії, зменшення розміру зарплати без погодження з робітником, не виплата авансу, індексації зарплати та компенсації за невчасну виплату, не сплата податків за позивача, блокування перепустки, заборони проходу на робоче місце, фальшування результатів інвентаризації, незаконно 100% утримання зарплати позивача. Також у день звільнення відповідач не надав позивачу на руки копію наказу про звільнення, трудову книжку, не провів остаточний розрахунок з ним. Вважає своє звільнення незаконним, у зв'язку з чим просив суд (з урахуванням уточнень): визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Комплекс Агромарс» від 26.01.2016р. про звільнення з роботи позивача за ч.1 ст. 38 КЗпП України; поновити його на роботі в ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаді начальника автоколони №2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» з 15 січня 2016р.; стягнути з відповідача місячний середній заробіток у розмірі 6995 грн. 21 коп.; стягнути з відповідача компенсацію за час вимушеного прогулу в розмірі 114 172 грн. 80 коп.; стягнути з відповідача законно позбавлену премію за жовтень - грудень 2015 року у розмірі 9 852грн. 56 коп., компенсацію за 5 днів відпустки за навчання у розмірі 2182 грн. 81 коп., незаконно утриману частину зарплати (листопад - 1023,08 грн., грудень - 542,97 грн., січень - 603,23 грн., що дорівнювали різниці між нарахованою та отриманою у сумі 2169,28 грн., компенсацію за затримку виплати зарплати у сумі 381,44 грн.; індексацію заробітної плати за час роботи; стягнути з відповідача утриману у грудні 2015р. та січні 2016р. заробітну плату у розмірі 3011 грн.; зобов'язати адміністрацію ТОВ «Комплекс Агромарс» сплатити за позивача до Державного бюджету податки та єдині соціальні внески з перерахованої на зарплатну картку [PERSON] сумі під назвою «Поповнення карткового рахунку». Третя особа із самостійними вимогами - Незалежна Професійна спілка «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс» звернулись до суду із позовною заявою до ТОВ «Комлекс Агромарс», в якій просив суд: визнати протиправними дії відповідача щодо дискримінації конституційних, трудових, соціально-економічних і особистих прав та свобод позивача; скасувати наказ ТОВ «Комплекс Агромарс» від 26.01.2016р. про звільнення з роботи начальника автоколони №2 відділу експлуатації автотранспортного парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс», заступника Голови Професійної спілки «Побратими» філії Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» - [PERSON] по поновити його на посаді; стягнути з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі; покласти на винну посадову особу ТОВ «Комплекс Агромарс» обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду підприємству, заподіяну в зв'язку з оплатою середнього заробітку незаконно звільненого з роботи [PERSON]; зобов'язати адміністрацію ТОВ «Комплекс Агромарс» створити належні умови для діяльності Незалежної Профспілки «Побратими» ТОВ «Компрекс Агромарс» та її структурних підрозділів; зобов'язати відповідача здійснювати перерахування на банківський рахунок членських внесків членів незалежної Профспілки «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс»; зобов'язати відповідача надати додаткові відпустки за 2016р., тривалістю до 6 календарних днів, із збереженням середньої заробітної плати на час профспілкового навчання членів виборчих органів Незалежної Профспілки «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс»; зобов'язати відповідача зняти заборону заступнику Голови Незалежної Профспілки «Побратими» філії Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» [PERSON] відвідувати та оглядати місця роботи, де працюють члени профспілки та повернути йому постійну перепустку; зобов'язати відповідача розглядати у встановлений строк критичні зауваження та пропозиції [PERSON] щодо охорони щодо охорони праці та вирішення виробничих, соціально-економічних питань і надавати відповіді; зобов'язати відповідача зняти заборону [PERSON] брати участь у розслідуванні нещасних випадків, професійних захворювань, пожеж та інше. В судовому засіданні позивач, його представники вимоги позовної заяви підтримали, просили суд про їх задоволення. Представник відповідача - ТОВ «Комплекс Агромарс» в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] та позову третьої особи Незалежна професійна спілка «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс» заперечувала в повному обсязі, посилаюсь на їх безпідставність та необґрунтованість. Представник 3-тьої особи - Генеральний директор ТОВ «Комплекс Агромарс» Сігал М.А. в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. Представник 3-ї особи - Головного управління Держпраці у Київській області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Протягом судового розгляду вимоги позову залишили на вирішення суду. Представник 3-ї особи Незалежної професійної спілки «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс» в судовому засіданні вимоги свого позову підтримав в повному обсязі та просив суд про його задоволення, а також просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, його представників, представників відповідача, третіх осіб, свідків, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу філії ТОВ «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» від 17.08.2015р. №726 КА/к-п прийнято [PERSON] начальником автоколони № 2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку 18 серпня 2015р., зі строком випробування 3 місяці, з оплатою праці відповідно до штатного розпису. (а.с.20) 16 грудня 2015р. [PERSON] звернувся до директора філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» із заявою, в якій просив звільнити його 17 грудня 2015 року за п.1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін, однак відповідачем не було звільнено позивача за даною заявою. В заяві від 12 січня 2016 року на ім'я генерального директора філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» Сігал М.А. позивач просив на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України розірвати із ним трудовий договір за власним бажанням з 15 січня 2016 року, у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства та умов трудового договору. (а.с.6) В зв'язку з поданням вищевказаної заяви, відповідачем ТОВ «Комплекс Агромарс» листом від 14.01.2016р. вих. №2003 було повідомлено позивача, що його заява не містить чіткої вказівки на факти порушення умов трудового договору чи трудового законодавства. Керівництвом підприємства дано розпорядження відповідним підрозділам розглянути можливість звільнення позивача 15 січня 2016 року та провести службове розслідування щодо наявності фактів вказаної ним причини звільнення. Зазначено, що позивач є матеріально-відповідальною особою, що при звільнення зобов'язує здійснити передачу товарно-матеріальних цінностей. (а.с.22) Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача в своїх поясненнях, відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви про розірвання трудового договору на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, встановивши двотижневий строк відпрацювання, оскільки працівник у заяві про звільнення не зазначив чітких порушень керівництвом законодавства про працю, умов колективного договору чи трудового договору; не зазначив причини про неможливість продовження виконуваної ним роботи. Працівник був матеріально-відповідальною особою, в підзвіті якого знаходились товарно-матеріальні цінності, які потребували інвентаризації та передачі. Разом з тим, суд враховує пояснення, надані представником Головного управління держпраці у Київській області, відповідно до яких зазначено Головним управлінням Держпраці у Київській області проведено позапланову перевірку ТОВ «Комплекс Агромарс» на підставі звернення позивача від 25.01.2016. За результатами перевірки, складено Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування ТОВ «Комплекс Агромарс» №10-143/689 від 16.06.2016. Перевіркою встановлено, що при звільненні [PERSON] порушено вимоги ч.3 статті 38 та ч.2 статті 47 КЗпП України. Зокрема, порушення вимог КЗпП України: ч. 1 ст. 11, ст. 2, ч.6 ст. 95, ст. 33, ч.1 та 2 ст. 115, ч. 1 ст. 24, ст. 142. За результатами перевірки, відносно генерального директора ТОВ «Комплекс Агромарс» складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 41 КУпАП та винесено припис про усунення порушень трудового законодавства №10-143/689-584 від 16 червня 2016 року. Як вбачається з припису №10-143/689-584 від 16.06.2016р. головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держраці у Київські області Куліш Н.І., перевіркою встановлено: на ТОВ «Комплекс Агромарс» не здійснили розірвання трудового договору з ініціативи працівника [PERSON], який написав заяву з вимогою звільнення з роботи за власним бажанням з 15 січня 2016 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. [PERSON] 26 січня 2016р. звільнено за власним бажанням згідно ст.38 КзпП України відповідно до наказу № 53 КА/к-з від 26 січня 2016 року, що є порушенням ч. 3 ст. 38 КЗпП України. На ТОВ «Комплекс Агромарс» не укладено колективний договір, що є порушенням ст. 11 КЗпП України. На ТОВ «Комплекс Агромарс» індексація заробітної плати не проводиться, що є порушенням ч.6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці». Виплата заробітної прали проводиться менше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, що є порушенням ч. 1,2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Належно заповнені трудові книжки працівникам не видаються у день звільнення. Трудова книжка належно заповнена станом на 16.06.2016 року [PERSON] не видана, що є порушенням ч.1 ст. 47 КЗпП України. Правила внутрішнього трудового розпорядку на ТОВ «Комплекс Агромарс» не затверджені трудовим колективом за поданням власника або уповноваженого ним органу на основі типових правил, що є порушенням ст. 142 КЗпП України. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії листка непрацездатності серії АГС № 862506 [PERSON] з 08.01.2016 року по 22.01.2016р. перебував на лікарняному. (а.с.8) Згідно наказу від 26 січня 2016 року № 53 КА/к-з ТОВ «Комплекс Агромарс» [PERSON] було звільнено 26 січня 2016 року за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України. Положеннями ст. 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Також відповідно положено п.п.18, 32 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. У випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП). Оскільки згідно зі ст.235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. При присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул і за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. При частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена. Висновок суду про наявність вини працівника (не з'являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим. Таким чином, враховуючи що ТОВ «Комплекс Агромарс» були залишені без задоволення обидві заяви позивача про звільнення, а саме: заява, в якій позивач просив його звільнити відповідно до вимог п.1 ст. 36 КЗпП України та заява про звільнення його з 15.01.2016р. на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, відповідачем фактично на власний розсуд були змінені підстави звільнення позивача та прийнято з власної ініціативи рішення звільнити його на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП із наданням двотижневого строку відпрацювання. Аналізуючи встановлені по справі обствини та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те , що звільнення позивача 26.01.2016 р. за ч.1 ст. 38 КЗпП України відбулося з порушенням вимог діючого законодавства, а тому вимоги позивача в частині визнання його звільнення незаконним, скасування наказу ТОВ «Комплекс Агромарс» та поновлення на роботі підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України , при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу , але не більш як за один рік. Згідно довідки про доходи №180 від 24.02.2016р., заробітна плата позивача за останні два місяці роботи складає: листопад 2015 р. - 5230,43 грн., грудень 2015р. - 5143,68 грн. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. № 100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів. Оскільки суд задовольняє вимоги позивача про поновлення на роботі, то задоволенню підлягають і вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.01.2016 року по 22.11.2016 з розрахунку за 206 робочих днів у розмірі 47491 грн. 24 коп. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як зазначив представник відповідача та як вбачається із розрахункової відомості за січень 2016 р., наявної в матеріалах справи, 26 січня 2016 року позивачу [PERSON] були нараховані кошти, включаючи оплату праці за відпрацьовані роботі дні та компенсацію за невикористані дні відпустки. Враховуючи вище наведене, суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо стягнення компенсації за 5 днів відпустки за навчання у розмірі 2182 грн. 81 коп., незаконно утриманої частини зарплати (листопад - 1023,08 грн., грудень - 542,97 грн., січень - 603,23 грн., що дорівнювали різниці між нарахованою та отриманою у сумі 2169,28 грн., компенсації за затримку виплати зарплати у сумі 381,44 грн. за їх недоведеністю та безпідставністю. Відповідно до положення про оплату праці працівників від 01.01.2008 року, з яким позивач був ознайомлений перед початком роботи 17 серпня 2015 року, на підприємстві застосовується наступний порядок преміювання працівників, розмір премії яких вказаний в штатному розкладі. Керівник кожного структурного підрозділу, по закінченню звітного місяця, надає на перевірку у відділ нормування та оплати праці департаменту економіки відповідача подання на преміювання. Відділ нормування та оплати праці департаменту економіки відповідача після перевірки отриманого подання на преміювання, формує загальну премію по товариству та подає на затвердження Генеральному директору. Відповідно ч.3, 4 ст. 97 КЗпП України конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Таким чином, оскільки виплата премії це право власника, а не його обов'язок, вимога про стягнення з відповідача утриманої премії не підлягає задоволенню за її безпідставністю. Щодо вимоги про стягнення з відповідача утриману у грудні 2015р. та січні 2016р. заробітну плату у розмірі 3011 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно договору №155 СП про повну матеріальну відповідальність від 18.08.2015р. позивач - [PERSON], що займає посаду начальника автоколони №2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку, який виконує роботу безпосередньо пов'язану з прийняттям на зберігання, зберіганням, видачею та застосуванням в процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. (а.с.138, том2) 14.01.2016р. наказом Генерального директора ТОВ «Комплекс Агромарс» №32 від 14.01.2016 була створена комісія по проведенню інвентаризації та передачі основних засобів, товарно-матеріальних цінностей та нематеріальних активів, що рахуються у матеріально-відповідальної особи - начальника автоколони №2 автотранспортного парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» [PERSON] У відповідності до Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014р. №879, була проведена інвентаризація та передача підзвітних товарно-матеріальних цінностей, за результати якої були оформлені матеріали інвентаризації: інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей №19/16 від 21.01.2016 р., зрівняльна відомість результатів інвентаризації ТМЦ №19/16/1 від 21.01.2016, протокол засідання інвентаризаційної комісії №19/16/2. Відповідно до вище зазначених матеріалів інвентаризації у позивача була виявлена нестача підзвітних товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 3011 грн. 56 коп. Згідно наказу №26 від 26 січня 2016 року про утримання із заробітної плати під час звільнення, зобов'язано бухгалтера групи обліку заробітної плати філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» провести утримання із заробітної плати [PERSON] грошових коштів у сумі 3011 грн. 56 коп. з ПДВ, але не більше середнього місячного заробітку працівника; зобов'язано бухгалтера провести списання не переданої перепустки та нестачі дизельного палива, за рахунок [PERSON] З огляду на те, що стороною позивача протягом судового розгляду справи не заявлялись вимоги про визнання незаконним та скасування наказу №26 від 26 січня 2016 року про утримання із заробітної плати під час звільнення, суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача утриманої заробітної плати у розмірі 3011 грн. Згідно довідки №8/06-16-Д/СК від 15.06.2016р. виданої [PERSON] про те, що він є членом Незалежної Професійної спілки «Побратими» ТОВ «Комплекс Агрмарс» і його обрано на виборну громадську профспілкову посаду - заступника Голови Незалежної Профспілки «Побратими» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс». В судовому засіданні 30.06.2016р. була подана заява про вступ Незалежної Професійної спілки «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс» у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та ухвалою суду від 30.06.2016р. суд допустив до участі у справі представника третьої особи незалежної Професійної спілки «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс» Лісогора О.Ю. Суд вважає що вимоги позовної заяви Незалежної Професійної спілки «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині скасування наказу № 53КА К-з від 26 січня 2016 року про звільнення та поновлення [PERSON] на посаді начальника автоколони № 2 Відділу експлуатації автотранспортного парку Філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс», стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь [PERSON], оскільки фактично дані вимоги дублюють вимоги позовної заяви [PERSON], щодо яких суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення за їх обґрунтованістю та підставністю. Відповідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо інших вимог, а саме покласти на винну посадову особу ТОВ «Комплекс Агромарс» обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду підприємству, заподіяну в зв'язку з оплатою середнього заробітку незаконно звільненого з роботи [PERSON]; зобов'язати адміністрацію ТОВ «Комплекс Агромарс» створити належні умови для діяльності Незалежної Профспілки «Побратими» ТОВ «Компрекс Агромарс» та її структурних підрозділів; зобов'язати відповідача здійснювати перерахування на банківський рахунок членських внесків членів незалежної Профспілки «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс»; зобов'язати відповідача надати додаткові відпустки за 2016р., тривалістю до 6 календарних днів, із збереженням середньої заробітної плати на час профспілкового навчання членів виборчих органів Незалежної Профспілки «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс»; зобов'язати відповідача зняти заборону заступнику Голови Незалежної Профспілки «Побратими» філії Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» [PERSON] відвідувати та оглядати місця роботи, де працюють члени профспілки та повернути йому постійну перепустку; зобов'язати відповідача розглядати у встановлений строк критичні зауваження та пропозиції [PERSON] щодо охорони щодо охорони праці та вирішення виробничих, соціально-економічних питань і надавати відповіді; зобов'язати відповідача зняти заборону [PERSON] брати участь у розслідуванні нещасних випадків, професійних захворювань, пожеж та інше, суд відмовляє у їх задоволенні, за їх недоведеністю та безпідставністю, крім того дані вимога є неконкретизованими та носять абстрактний характер та заявлені в інтересах інших осіб. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Таким чином рішення в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial