Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним та відшкодування упущеної вигоди, посилаючись на те, що 27 липня 2005 року філією Шахтарське відділення № 6687 ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір № 7780671 з [PERSON] про надання кредиту в сумі 4950,00 грн.. За умовами кредитного договору відповідачу надано кредит на 24 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 липня 2007 року. Постановою Шахтарського міськрайонного суду 08 лютого 2013 року закрито кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] і звільнено останню від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Вона звинувачувалася в тому,що пербуваючи на посіда директора ТОВ «Мир», будучи посадовою особою, з 22 липня по 23 вересня 2005 року внесла в офіційні документи - довідки для одержання кредиту в філії - Шахтарське відділення № 6687 АТ «Ощадбанк» свідомо неправдиві дані відносно [PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], які нібито працюють у неї в товаристві та отримують заробітну плату, на підставі вказаних документів оформила на вище вказаних осіб споживчі кредити у філії - Шахтарське відділення № 6687 АТ «Ощадбанк» та отримали без їх відома кошти, тобто скоїла шахрайство з фінансовими ресурсами та службове підроблення. Відповідно до постанови правління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 07 лютого 2012 року №81 філія - Шахтарське відділення № 6687 Ощадбанку України перетворене у територіально відокремлене без балансове відділення № 10004/0423 філії -Донецького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та приєднане до філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» .27 квітня 2012 року філія - Шахтарське відділення №6687 Ощадбанку України припинила свою діяльність. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду від 18 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь Банку заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 3895,43 грн.. У зв'язку із неправомірними діями [PERSON] щодо оформлення на [PERSON] споживчого кредиту та отримання без його відома коштів, АТ «Ощадбанк» не отримало доходи (упущену вигоду) в розмірі 5217,16 грн.,які складаються з розміру простроченої заборгованості за користування кредитом та мало б місце за звичайних обставин, якби право позивача [PERSON] не було порушене. Просив визнати недійсним кредитний договір № 7780671 від 27 липня 2005 року між філією - Шахтарське відділення № 6687 ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10004/0423 філії - Донецького обласного Управління АТ «Ощадбанк» у відшкодування упущеної вигоди в розмірі 5217,16 грн. і судові витрати за подачу позовної заяви. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду в задоволенні позовних відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що договори з метою їх належного та повного виконання з [PERSON] фактично не укладалися. Оформлення [PERSON] кредитних договорів за паспортними даними третіх осіб було способом присвоєння нею коштів, фактично договори із зазначеними в якості сторін особами позивачем не укладалися. А тому відсутні підстави для задоволення позову про визнання договору недійсним та стягнення упущеної вигоди. В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить рішення суду скасувати,так як воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки рішенням Шахтарського міськрайонного суду від 18 жовтня 2013 року встановлено, що оспорюваний договір є фіктивним. Порушення норм матеріального права полягає в тому, що відповідно до ч. 2 ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивний правочин визнається судом недійсним. І оскільки рішенням суду Договір визнаний фіктивним,суд першої інстанції в порушення ч.2 ст. 234 ЦК України відмовив в задоволені позову. Також неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції полягає в тому,що тим самим судом при винесенні рішення суду по справі № 249/5144/13-ц від 28 листопада 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10004/0423 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» був задоволено частково, а аналогічний кредитний договір визнано недійсним. В своєму рішенні суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, про те,що доходи (упущена вигода), які публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10004/0423 філії- Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» могло б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене співвідповідачем не можуть бути застосовані в даному випадку. Отже до часу набрання рішенням Шахтарського міськрайонного суду від 18 жовтня 2013 року,яким вказано на фіктивність Договору, за звичайних обставин позивач мав би можливість отримати дохід (упущену вигоду) у розмірі 5217,16 грн.. В судове засідання з'явився представник ПАТ «Державний ощадний банк України» за дорученням -Дубина І.М., [PERSON] звернулася із заявою про розгляд справи у її відсутність. Згідно ч.2ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та міс це розгляду справи,не перешкоджає розглядові справи. За таких обставин апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності відповідачів. Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду та вимог заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи в задоволенні позову,суд першої інстанції виходив з того, що договори з метою їх належного та повного виконання з [PERSON] фактично не укладалися. Оформлення [PERSON] кредитних договорів за паспортними даними третіх осіб було способом присвоєння нею коштів, фактично договори із зазначеними в якості сторін особами позивачем не укладалися. А тому відсутні підстави для задоволення позову про визнання договору недійсним та стягнення упущеної вигоди. Разом з тим,такий висновок суперечить нормам матеріального та процесуального права. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 6 ЦК України передбачено,що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ч.1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що 27 липня 2005 року філією Шахтарського відділення № 6687 ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір з [PERSON] про надання кредиту в сумі 4950,00 грн.. За умовами кредитного договору відповідачу надано кредит на 24 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 липня 2007 року. Постановою Шахтарського міськрайонного суду 08 лютого 2013 року закрито кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] і звільнено останню від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Вона звинувачувалася в тому,що перебуваючи на посаді директора ТОВ «Мир», будучи посадовою особою, з 22 липня по 23 вересня 2005 року внесла в офіційні документи - довідки для одержання кредиту в філії - Шахтарське відділення № 6687 АТ «Ощадбанк» свідомо неправдиві дані відносно [PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], які нібито працюють у неї в товаристві та отримують заробітну плату, на підставі вказаних документів оформила на вище вказаних осіб, в тому числі і на [PERSON] споживчі кредити у філії - Шахтарське відділення № 6687 АТ «Ощадбанк» та отримали без їх відома кошти, тобто скоїла шахрайство з фінансовими ресурсами та службове підроблення. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання договору недійсним, суд першої інстанції не врахував, що оскільки [PERSON] не підписував кредитний договір та не мав волевиявлення на його укладання, цей договір є недійсним відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, встановивши, що оспорюваний договір підписаний не стороною за договором - [PERSON], а іншою особою, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання його недійсним. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якщо її право не було порушене (упущена вигода). Доведення факту завдання реальних збитків та втрати доходів, які б особа могла отримати, якщо її право не було б порушено, а також причинний зв'язок між цією шкодою та діями відповідача в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається на позивача. Тобто позивач повинен довести, що з вини відповідача він не отримав прибуток, на який мав право розраховувати. Банк, заявляючи позов про стягнення упущеної вигоди , посилався на те, що в результаті винних дій відповідачки він був позбавлений можливості отримати за кредитним договором процент за користування кредитом, що призвело до матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди, яка станом на 9 жовтня 2013 року склала 5217,16 грн.. Судом встановлено, що 27 липня 2005 року філією Шахтарського відділення № 6687 ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір з [PERSON] про надання кредиту в сумі 4950,00 грн.. Пунктом 1.1 зазначеного Договору передбачено обов'язок позичальника сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 25%. Банком зазначені кошти були видані. Однак в результаті винних дій [PERSON], що підтверджено постановою Шахтарського міськрайонного суду 08 лютого 2013 року про закриття кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] і звільнення її від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності ,якою встановлено вину [PERSON] в тому,що перебуваючи на посаді директора ТОВ «Мир», будучи посадовою особою, з 22 липня по 23 вересня 2005 року внесла в офіційні документи - довідки для одержання кредиту в філії - Шахтарське відділення № 6687 АТ «Ощадбанк» свідомо неправдиві дані відносно [PERSON], який нібито працює у неї в товаристві та отримує заробітну плату, на підставі вказаних документів оформила на вище вказану особу споживчий кредит у філії - Шахтарське відділення № 6687 АТ «Ощадбанк» та сама отримали кошти, тобто скоїла шахрайство з фінансовими ресурсами та службове підроблення, Банк не отримав відсоток за користування кредитом, який би отримав при укладанні договору кредиту за звичайних обставин, якби право позивача не було порушено [PERSON]. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду від 18 жовтня 2013 року з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 3895,43 грн.. Згідно розрахунку,наданого Банком, станом на 9 жовтня 2013 року прострочена заборгованість за користування кредитом склала 5217,16 грн.. Таким чином, при наявності такого договору та його виконанні з боку банку банк розраховував і отримав би відсоток за користування кредитом. А тому зазначена сума є упущеною вигодою і підлягає стягненню на корись Банку. Посилання суду на те, що між сторонами відсутні договірні відносини, а тому в даному випадку положення ст..22 ЦК України не можуть бути застосованими є помилковим,оскільки позивач ставить питання про відшкодування шкоди,спричиненої в результаті кримінального діяння. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №119912177 від 6.02.2014 року банком при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved