Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, яку в подальшому уточнила та остаточно просить стягнути з [PERSON] на її користь 48841 грн. в якості відшкодування половини вартості надання освітніх послуг їх неповнолітній доньці, половини вартості оздоровлення дитини, а також половини святкування дня народження дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 15.09.2009 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. У шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 27.08.2014 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із позивачем. [PERSON] стверджує, що з 2015 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Зокрема, позивач зазначає, що дитина [PERSON] , [INFO] до травня 2017 року відвідувала Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня середня школа І ступеня - дитячий садок «Дивосвіт». Позивач стверджує, що перебування дитини у дитячому садку «Дивосвіт» в основному фінансувалося нею, а тому з травня 2015 року по травень 2017 року нею сплачено 54145 грн. [PERSON] вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати їй половину від даної суми, що становить 27072 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних від даної суми, що становить 2436 грн. та покликається на те, що дані кошти нею використаються в рахунок майбутньої заборгованості, яку на її думку допустить відповідач у виплаті аліментів. [PERSON] просить також стягнути з [PERSON] половини затрат, які нею витрачені на оздоровлення доньки на морі у 2017-2018 роках у сумі 17294 грн. Крім того, просить відшкодувати половину затрачених коштів на святкування дня народження дитини у розмірі 2039 грн. Відтак, на думку позивача, відповідач повинен відшкодувати на її користь 48841 грн. А тому змушена звернутися до суду. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити покликаючись на наступне. Відповідач стверджує, що у позивача не було претензій до нього до 2018 року, оскільки він ніс витрати у зв`язку із розвитком дитини, проте письмових доказів немає, оскільки кошти надавалися ним добровільно. Крім того, [PERSON] зазначає, що між ним та позивачем не погоджувалося навчання дитини у приватному дитячому садку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, зазначивши, що відповідачем сплачуються аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, в якому народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 27.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] [PERSON] в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що дитина [PERSON] , [INFO] перебуває повністю на її утриманні. [PERSON] коштів на утримання дитини не надає. Проте, в ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку щомісячно, починаючи з 26.03.2012 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний факт стверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 19.11.2018 року, виданим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вдовичем М.Б. З даного розрахунку вбачається, що боржнику [PERSON] нараховано аліментів станом на 19.11.2018 року у сумі 57657,52 грн., боржником сплачено 55895,00 грн., а тому заборгованість боржника зі сплати аліментів станом на 19.11.2018 рік становить 1672,52 грн. Таким чином, встановлено, що покликання [PERSON] про те, що [PERSON] не бере участі в матеріальному утриманні дитини є голослівними, оскільки відповідачем сплачуються аліменти на утримання дитини. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] половини витрат, пов`язаних з наданням дитині освітніх послуг, оздоровлення на морі, а також святкування дня народження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Враховуючи положення ст.185 Сімейного кодексу України суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] половини витрат, пов`язаних з наданням дитині освітніх послуг не підлягає задоволенню, оскільки позивач з власної волі уклала договір про надання освітніх послуг навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня середня школа І ступеня - дитячий садок «Дивосвіт», в той же час в Україні діють середні загальноосвітні школи та державні дитячі садки, навчання в яких є безкоштовне. Крім того, щодо вимоги позивача про стягнення половини витрат на оздоровлення дитини [PERSON] на морі у 2017-2018 роках, а також святкування дня народження судом встановлено, що дані вимоги є безпідставними, оскільки це лише право та бажання [PERSON] на здійснення цих витрат. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що витрати, понесені [PERSON] на надання дитині освітніх послуг, відпочинку дитини на морі, а також святкування дня народження не є додатковими у розумінні ст. 185 СК України, оскільки вони не є необхідні для забезпечення нормальних умов для життя дитини та лише добровільними витратами позивача. Таким чином, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed