Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що він разом з батьком - [PERSON] працював в КСП «Копанське» Оріхівського району Запорізької області. Так як підприємство заборгувало йому та Відповідачу заробітну плату, вони звернулися до відповідних органів про примусове стягнення заборгованості по зарплаті. Ухвалою суду від 29 червня 1999 року йому та Відповідачу було передано описане майно згідно акту від 24.05.1999 року, згідно якого вони отримали в приватну власність бджолосім'ї з вуликами та будинок пасічника. З того часу, його батько - Відповідач по справі, вирішив передати всі справи по веденню бджільництва та пасіки йому, в тому числі передав і свою частку в будинку пасічника. На протязі всього цього часу він одноособово володіє та користується переданим будинком, який на сьогоднішній день є садовим будинком, і вважав себе його законним власником, оскільки був впевнений, що він оформлений на нього належним чином, оскільки переоформленням всіх документів по майну займався саме Відповідач, котрий запевнив, що весь будинок є його власністю .У 2014-му році він вирішив приватизувати земельну ділянку під об'єктом нерухомості, для чого звернувся до органу місцевого самоврядування, де в нього попросили надати правовстановлюючі документи на майно. Звернувшись за цими документами до Відповідача він довідався, що він так і не оформив їх на його ім'я і на теперішній час в нього відсутні документи, які посвідчують право власності на нерухоме майно. Він вважав, що Відповідач ще в 1999 році оформив всі необхідні документи на будинок на його ім'я, так як він залучив його до сімейної справи, і запевняв його що оформить необхідні документи на зазначений об'єкт нерухомості повністю на нього. Але виявилось, що відповідно до рішення Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №4 від 31 січня 2007 року приміщенню (будинку), яке використовується під пасіку і належить [PERSON], тобто Відповідачу по справі, лише було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS]. На сьогоднішній день відповідно до записів сільської ради вищевказаний будинок та земельна ділянка площею 0,12 га значиться за Відповідачем, підтвердженням чого є довідка Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №59 ввід 07.04.2014 року. Позивач фактично володіє та розпоряджається садовим будинком, розташованого в [ADDRESS], з 1999-го року, підтвердженням чого є акт обстеження фактичного користування (володіння) нерухомим майном від 09 квітня 2014 року, складеного депутатами Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області та представниками громади. Без відповідного правовстановлюючого документу позивач не може провести державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості, яким він користується більше 10 років. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є рішення суду. Прохає визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - садовий будинок, позначений в технічному паспорті літ. А, ганок літ. Кр, розташований на земельній ділянці площею 0,12 га за адресою: [ADDRESS] з правом реєстрації у відповідних органах. В судовому засіданні представник позивача на позові довірителя наполягає і прохає його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши викладені в позові обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Згідно вимог Інструкції про порядок обліку будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966р. та Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Держкомітету по ЖКГ №56 від 13.12.1995р., котрі діяли на час набуття у власність житлового будинку, облік будинків і домоволодінь, що належать окремим громадянам і колгоспним дворам до 2002-го року вівся в реєстрових (погосподарських) книгах виконавчих органів відповідних рад. Судом встановлено, що відповідно до ухвали суду від 29 червня 1999 року [PERSON] та [PERSON] було передано в приватну власність в зв'язку з боргами по заробітній платі описане майно згідно акту від 24.05.1999 року: бджолосім'ї з вуликами та будинок пасічника. Дане майно знаходилося на балансі КСП «Копанівське» і згідно наказу начальника Оріхівського відділу державної виконавчої служби від 03.06.1999 року було знято з обліку основних засобів КСП «Копанівське». Відповідно до рішення Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №4 від 31 січня 2007 року приміщенню (будинку), яке використовується під пасіку і належить [PERSON], тобто Відповідачу по справі, було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS]. Відповідно до записів сільської ради вищевказаний будинок та земельна ділянка площею 0,12 га значиться за Відповідачем, підтвердженням чого є довідка Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №59 ввід 07.04.2014 року. Відповідно до акту обстеження фактичного користування (володіння) нерухомим майном від 09 квітня 2014 року, встановлено, що позивач з 1999-го року фактично володіє та розпоряджається садовим будинком, розташованого в [ADDRESS]. Даний акт складено депутатами Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області та представниками громади. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого працівниками Комунальне підприємство «БТІ» Оріхівської районної ради, садовий будинок збудований в 1990 році. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що в 1999 році його довіритель разом з батьком працювали в КСП «Копанське» Оріхівського району Запорізької області. В зв'язку з боргами по заробітній платі, вони звернулися до відповідних органів про примусове стягнення заборгованості по зарплаті, в результаті чого їм було передано в приватну власність бджолосім'ї з вуликами та будинок пасічника. З того часу його батько вирішив передати всі справи по веденню бджільництва та пасіки позивачу, в тому числі і свою частку будинку та саме батько займався переоформленням всіх документів по майну на його ім'я. З 1999 року його довіритель одноособово володіє та користується переданим будинком, який на сьогоднішній день є садовим будинком, і вважає себе його законним власником, оскільки був впевнений, що він оформлений на нього належним чином, оскільки переоформленням всіх документів по будинку займався його батько. Вирішивши приватизувати земельну ділянку під будинком позивач довідався про відсутність документів на будинок та з'ясував у відповідача, що вони так і не оформлені на його ім'я. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, умовами виникнення права власності за давністю володіння є: добросовісність, відкритість, безперервність, тривалість володіння. При цьому добросовісність володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, отже встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом 10 років. В поданій до суду заяві відповідач пояснює, що він дійсно разом з позивачем в 1999 року отримали в приватну власність будинок пасічника, який зараз іменується садовий будинок. Однак, тоді в далекому 1999 році він мав на меті передати сину сімейну справу - бджолярство, тому тоді й вирішив оформити всі документи на вказаний будинок на нього.Про це він і повідомив позивача, який з того часу й керував справами будинку: вирішував коли саме проводити ремонти, слідкував та дбав за бджолами, тощо. В 2014 році коли постало питання приватизації земельної ділянки під вказаним садовим будинком він вимушений був сказати позивачу, що так за весь цей час він не оформив на нього жодних документів. Відповідач підтвердив факт користування позивачем садовим будинком з серпня 1999 року й по теперішній час та визнав його позовні вимоги. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що обставинами, які мають значення для справи, і які у відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач, що володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Суд вважає що позивач користується будинком з 1999 року, став добросовісним набувачем, оскільки заволодів даним майном правомірно, володів ним добросовісно, відкрито та безперервно більше 10 років. За таких обставин суд находить позов позивача таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved