Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 05 березня 2007 року між Кредитною спілкою «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4661-Д (далі - Кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8500 гривень строком до 05 березня 2008 року. В забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та відповідачем [PERSON] 05.03.2007 року був укладений договір поруки №4661-П відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі. Доказами є видатковий ордер №175. Позивач вказані зобов'язання виконав в повному обсязі однак відповідач не виконує зобов'язання в зв'язку з чим його заборгованість за вказаним кредитним договором складає 15315 грн. з яких: сума відсотків за користування кредитом - 10746 грн.; сума боргу з урахуванням індексу інфляції - 4569 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомили, тому за згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 05.03.2007 року між Кредитною спілкою «Дніпропетровська ощадна кредитна спілка» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №4661-Д, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 8 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05 березня 2008 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 175 від 05.03.2007 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктами 1.1. договору поруки № 4661-П від 05.03.2007 р., укладеного позивачем та відповідачем [PERSON], встановлено відповідальність поручителя настає у тому випадку, якщо позичальник не виконує, або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання. Судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка дорівнює 15315 грн. з яких: сума відсотків за користування кредитом - 10746 грн.; сума боргу з урахуванням індексу інфляції - 4569 грн. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і, відповідно до розрахунку наданого позивачем та перепровіреного в судовому засіданні, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 15315 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved