overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 жовтня 1996 року [PERSON], спадкоємцем якого є відповідач, з одного буку і батько позивача [PERSON], спадкоємцем якого є позивач, з іншого боку уклали договір купівлі продажу квартири [ADDRESS]. Купівля продаж квартири здійснювалась та зареєстрована на Одеській товарній біржі. Вказаний договір був зареєстрований КП «ОМБТІ та РОН». В теперішній час позивач має намір отримати спадщину, та йому стало відомо що договір купівлі-продажу квартири не зареєстрований нотаріально та вважається недійсним, тому позивач просить суд визнати договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 09.10.1996 року дійсним. Представник позивача надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки, та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Розглянувши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі продажу від 09.10.1996 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру № 81 в будинку № 65 по пр.. Добровольського в м. Одесі. Вказаний договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 21.10.1996 року. Відповідно до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Оскільки договір купівлі продажу був виконаний у відповідності зі ст. 203 ЦК України з дотриманням усіх необхідних вимог для дійсності угоди, а саме: договір складений в письмовій формі та зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь», після укладення договору [PERSON], уплатив вартість квартири [PERSON], після чого прийняв вказану квартиру, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 січня 2000 року відповідачка з одного буку і позивач з іншого боку уклали договір купівлі продажу квартири № 70 в будинку № 109А по пр.. Добровольського в м. Одесі. Купівля продаж квартири здійснювалась та зареєстрована на Одеській універсальній біржі «Вітязь». Вказаний договір був зареєстрований КП «ОМБТІ та РОН». В теперішній час позивач має намір розпорядитися квартирою, та йому стало відомо що договір купівлі-продажу квартири не зареєстрований нотаріально та вважається недійсним, тому позивач просить суд визнати договір купівлі продажу квартири № 70 в будинку № 109А по пр.. Добровольського в м. Одесі від 29.01.2000 року дійсним. Представник позивача надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилась та не повідомила про причини неявки, та від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі продажу від 20.01.2000 року відповідачка продала, а позивач купив квартиру № 70 в будинку № 109А по пр.. Добровольського в м. Одесі. Вказаний договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 04.02.2000 року. Відповідно до ст. 334 ч.3 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Оскільки договір купівлі продажу був виконаний у відповідності зі ст. 203 ЦК України з дотриманням усіх необхідних вимог для дійсності угоди, а саме: договір складений в письмовій формі та зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь», після укладення договору позивач, уплатив вартість квартири відповідачці, після чого прийняв вказану квартиру, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання заповіту недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.04.2015 року померла бабуся позивача [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок № 66 по вул. Сергія Ядова в м. Одесі. Вона залишила заповіт згідно якого заповіла все своє майно відповідачці. Позивач вважає що при складанні заповіту [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Тому заповіт на його думку слід визнати недійсним. Позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Представник відповідача позов не визнав просив в його задоволенні відмовити. Третя особа в судове засідання не зявилася. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2015 року померла бабуся позивача [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок № 66 по вул. Сергія Ядова в м. Одесі. Вона залишила нотаріально посвідчений заповіт від 27.10.2006 року, згідно якого заповіла все своє майно відповідачці. Це підтверджено копією заповіту, відповіддю нотаріуса. По справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, згідно висновку якої померла [PERSON] під час складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. Позивачем та його представником не надано суду жодного доказу того, що при складанні заповіту волевиявлення [PERSON] не було вільним, та відповідачка вчиняла протиправні дії відносно спадкодавця щоб унеможливити зміни до заповіту. Так згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. А згідно ч.2 ст. 1224 ЦК України не мають право на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Оцінюючи докази в їх сукупності, а також правовідносини які виникли, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, та неможливості його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання неправомірним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень. Позовні вимоги мотивовані тим, що Державним реєстратором Щеплоцькою Х.Б . незважаючи на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» змінено власника іпотечної квартири яка належить позивачу, в рахунок погашення боргу за договором кредиту в іноземній валюті на ПАТ «Укрсоцбанк». Позивач вважає такі дії державного реєстратора неправомірними, та просить суд скасувати рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив про причини неявки, від нього не надійшло відзиву на позовну заяву, тому суд відповідно до ст. 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Третя особа надала суду письмові пояснення щодо позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.04.2006 року між позивачем та третьою особою укладено кредитний договір в іноземній валюті, в забезпечення вказаного кредитного договору між позивачем та третьою особою укладено договір іпотеки, предметом якої є квартира [ADDRESS] , загальною площею 79,1 кв.м. 19.02.2018 року державним реєстратором Щеплоцькою Х.Б . на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зроблено запис в реєстрі про право власності на вказану квартиру та змінено власника квартири з позивача на третю особу. Вказаний запис та рішення є неправомірними, оскільки при їх прийнятті державним реєстратором не враховано норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Так вказана квартира підпадає під дію цього закону, а тому без згоди власника квартири не можна звертати на неї стягнення. При цьому суд не приймає до уваги пояснення третьої особи про те, що згоду на звернення стягнення спірної квартири позивач надав при підписанні іпотечного договору, та звернення стягнення відбулося в добровільному порядку, оскільки хоча в іпотечному договорі і зазначено про добровільне звернення стягнення на іпотечне майно, фактично це є не добровільним зверненням стягнення а примусовим, крім того окрема згода іпотекодавця на добровільне звернення стягнення передбачена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та цієї згоди позивач третій особі не надавав. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позивач обґрунтовано звернувся до суду з відповідним позовом, та позов за таких обставин підлягає задоволенню. А рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо зміни власника спірної квартири підлягає скасуванню, На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням в якому посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі окрім позивача зареєстрована [PERSON], [INFO], яка являється дочкою одного із попередніх власників. Як відомо позивачу, [PERSON] у 2009 році переїхала на проживання до Російської Федерації де сьогодні і проживає. Відповідач не користується квартирою, не бере участь в оплаті комунальних послуг.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.11.2015 року помер батько позивача [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/4 частина квартири № 100 в будинку № 151 корп. 1 по проспекту Добровольського в місті Одесі. Заповіту він не залишив. Інший спадкоємець першої черги [PERSON] відмовилася від спадщини на користь позивача. Державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно. Оскільки позивач проживав разом з батьком на час відкриття спадщини, та фактично вступив у володіння спадковим майном, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач до суду не зявився, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач та третя особа до суду не зявилися, надали суду із заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2015 року помер батько позивача [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/4 частина квартири № 100 в будинку № 151 корп. 1 по проспекту Добровольського в місті Одесі. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями першої черги є позивач, її мати, дружина померлого [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. Вказані факти підтверджено копією матеріалів спадкової справи. Позивач проживав разом з батьком на час відкриття спадщини, крім того своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст.1268 та 1269 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Нотаріус відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на частину квартири не будо зареєстровано. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України(Постанова Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164 цс12). Згідно ст.. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.04.2014 року померла матір позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина квартири № 136 в будинку № 70 корп. 1 по вул. Дніпропетровській дорозі в місті Одесі. Заповіту вона не залишила. Відповідач являється братом позивача та на спадщину не претендує. Державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно. Оскільки позивач проживав разом з матірю на час відкриття спадщини, та фактично вступив у володіння спадковим майном, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути за його відсутності на позові наполягав. Відповідач до суду не зявився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. 224-225 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23.04.2014 року померла матір позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина квартири № 136 в будинку № 70 корп. 1 по вул. Дніпропетровській дорозі в місті Одесі. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємцями першої черги є позивач, та відповідач, інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. Вказані факти підтверджено копією спадкової справи. Позивач проживав разом з матірю на час відкриття спадщини, крім того своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст.1268 та 1269 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Нотаріус відмовив позивачу в видачі свідоцтва на спадщину, оскільки свідоцтво про право власності не будо зареєстровано. Відповідач не надав суду доказів того, що він прийняв спадщину. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України(Постанова Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164 цс12). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 23/25 частини домоволодіння [ADDRESS]. Заповіту вона не залишила. Державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно. Оскільки позивач проживав разом з матір'ю на час відкриття спадщини, та фактично вступив у володіння спадковим майном, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Представник позивача до суду не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач та третя особа до суду не з'явилися, надали суду із заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 23/25 частини домоволодіння [ADDRESS]. Факт належності вказаного майна спадкодавцеві підтверджується наступними правовстановлюючими документами: копією розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 157р від 31.03.2014 року, декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована 14.03.2013 року за № ОД142130730669, повідомленням про початок виконання будівельних робіт № ОД06212191617 від 16.10.2012 року, Містобудівними умовами і обмеженнями забудови земельної ділянки № 382/01-10/1056/0 від 19.09.2012 року. Спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на вказане домоволодіння. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємцями першої черги є позивач, батьки померлої, які вважають такими, що не прийняли спадщину, оскільки у встановлений строк не подали заяв про її прийняття. Інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. Вказані факти підтверджено копією матеріалів спадкової справи. Позивач проживав разом з батьком на час відкриття спадщини, крім того своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст.1268 та 1269 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. Нотаріус відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на частину домоволодіння не будо зареєстровано. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України(Постанова Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164 цс12). Згідно ст.. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що батьку позивачки [PERSON] належала ? частина домоволодіння № 7А по вул.. Ширшова в м. Одесі. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла вказана частина домоволодіння. Позивачка своєчасно прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини вона проживала разом з батьком. Крім того вона своєчасно звернулася до норатіуса с заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом позивачці було рекомендовано звернутися до суду з позовом про прийняття спадщини, в звязку з розходженням даних щодо житлової площі будинку. Вказане розходження виникло в звязку з тим, що інший співвласник здійснив перебудову. Тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказану частину будинку в порядку спадкування за законом. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягав. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьку позивачки [PERSON] належала ? частина домоволодіння № 7А по вул. Ширшова в м. Одесі. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла вказана частина домоволодіння. Заповіту він не залишив. Спадкоємцем першої черги є його донька [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст.1268 та 1269 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину. Вказані факт підтверджено копіями свідоцтва про смерть, свідоцтв про народження та одруження, а також копією спадкової справи. В звязку з тим, що житловий будинок та господарські споруди побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за № 582/5773 (зі змінами та доповненнями), вони не є самочинними. Таким чином за позивачкою слід визнати право власності на вказану частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на гараж. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його батьку було виділлено земельну ділянку під будівництво гаражу в кооперативі № 6 в м.Червонограді. Своїми силами він побудував гараж відповідно до вимог технічної документації і він використовується ним відповідно до призначення , вступив в члени кооперативу, сплачує члеські внески , не оформивши право власності на вказану будову , він набув право власності на гараж, однак не може оформтити право власності на нього. Відповідно до вимог технічної документації побудував гараж і використовує його за призначенням. Є членом гаражного кооперативу . Просить визнати право власності на гараж [ADDRESS] . Позивач [PERSON] до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності , просить позов задовольнити . Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності , не заперечує щодо задоволення позову . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Рішенням виконкому Червоноградської міської ради народних депутатів Львівської області від 18.07.1996 року № 316 за [PERSON] закріплено земельну ділянку від встановлення гаража [ADDRESS] Технічним паспортом стверджується , що за [PERSON] рахується гараж [ADDRESS] За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] у відповідності до ст.ст.328,331 ЦК України правомірно набув право власності на гараж [ADDRESS] Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, на якій самочинно побудував гараж, іншим чином позивач не може набути право власності на вказаний гараж, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на гараж [ADDRESS] На підставі наведеного,

Outcome: approved