Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд зняти арешт із нерухомого майна та заборону на його відчуження зареєстрованого Чернігівською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 07.10.2011 року за №11697081 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження №18852146 від 28.09.2011 року видану державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що звернувся до нотаріуса з питання відчуження належного йому нерухомого майна, та під час проведення перевірок по об`єкту, а саме по будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було виявлено наявність арешту. В зв`язку з даними обставинами позивач звернувся з заявою до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з проханням про зняття арешту. 17.07.2020 року позивач отримав відповідь від виконавчої служби про те, що станом на 17.07.2020р. виконавчі провадження про стягнення з позивача на виконанні не перебувають. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримавши заявлені вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте завчасно надав клопотання про розгляд справи в його відсутності щодо заявлених вимог покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 09.07.2004 року позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.07.2020 року №216760193 07.10.2011 року за №11697081 Чернігівською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано постанову про арешт майна та заборону на його відчуження, за номером 18852146 від 28.09.2011 року видану державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, якою накладено арешт на все нерухоме майно позивача (а.с.8-11). Відповідно до листа від 17.07.2020 року №19.14-32/29242 Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за результатами моніторингу Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 17.07.2020 року виконавчі провадження про стягнення з позивача на виконанні не перебувають (а.с.12). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, враховуючи те, що на виконанні виконавчих проваджень на даний час не перебуває, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved