Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що він працює на посаді Директора КП Сумижитло, за неналежне виконання обовязків передбачених контрактом йому оголошено догану. Вважаючи застосоване дисциплінарне стягнення незаконним, просить скасувати розпорядження міського голови про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне. [PERSON] розпорядженням міського голови від 21.02.2014 року №77-к призначений на посаду директора комунального підприємства Сумижитло Сумської міської ради з 24 лютого 2014 року з укладанням контракту. 17.02.2015 року Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №109 рекомендовано міському голові розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності Директора КП Сумижитло [PERSON] Підставою для таких висновків став аналіз розгляду звернень громадян у 2014 році. Водночас, у Додатку до вказаного рішення (а.с.28-32) не відображено конкретних відомостей щодо порушення вимог Закону України Про звернення громадян КП Сумижитло. Тобто, відсутнє правове обґрунтування рекомендації Виконавчого комітету Сумської міської ради стосовно розгляду питання про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. 17.03.2015 року на підставі інформації Департаменту комунікацій та публічної політики Сумської міської ради, за неналежну організацію роботи підприємства щодо розгляду звернень громадян, Міським Головою м. Суми [PERSON] винесено розпорядження №107-к, згідно якого [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. З наданих позивачем доказів (а.с.33-90) судом встановлено, що за кожним зверненням громадян надавались письмові відповіді та звіт про виконані роботи. Оскаржуване розпорядження міського голови має узагальнюючий характер не індивідуалізує вчинений дисциплінарний проступок, не містить опису складу дисциплінарного правопорушення, відсутня вказівка які саме звернення громадян не розглянуті, в чому полягає неналежна організація умов їх розгляду (відсутність матеріально-технічно бази, порушення строків розгляду, неповнота, тощо), коли були вчинені порушення. В ході судового розгляду з письмових пояснень представника відповідача (а.с.98-100) встановлено, що неналежне виконання посадових обовязків виразилось у не розгляді та фактичному не задоволенні вимог [PERSON], яка зверталась до міського голови 14.08.2014 року, 28.08.2014 року, 25.09.2014 року. Відповідно до ч.2 ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Тому, суд не може брати до уваги в обґрунтування представником відповідача правомірності застосованого дисциплінарного стягнення порушення котрі мали місце до 17.09.2014 року, тобто понад шестимісячний строк до моменту винесення оскаржуваного розпорядження. В силу ч.1 ст.15 Закону України Про звернення громадян, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Таким чином, процес розгляду звернень громадян включає також їх задоволення. При цьому, задоволення таких звернень не може носити безумовний та неконтрольований характер. Судом встановлено, що звернення [PERSON] від 25.09.2014 року було розглянуто, з дотриманням пятнадцятиденного строку розгляджу звернення громадянина (а.с.90). Мотивами для відмови у задоволенні звернення стало виконання ремонтних робіт у 2014 році та відсутність грошових коштів на проведення поточного ремонту, перевищення вартості виконаних у будинку робіт на суму, котра перевищує 40000,00грн., про що зазначалося у попередніх відповідях (а.с.105-108). Порядок використання КП Сумижитло коштів, котрі надходять в рахунок оплати вартості наданих послуг з утримання житлових будинків врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2013 року №970 Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі. Відповідно до п.4 та п.9 Порядку, виконавці ведуть облік доходів, витрат та кількісних і якісних показників надання послуг щодо кожного будинку та кожної складової тарифу окремо. Фактичні витрати щодо кожного окремого будинку за період нарахування (період перерахунку) визначаються з урахуванням розподіленої суми накладних витрат, затвердженого рівня рентабельності та податку на додану вартість (єдиного податку). Таким чином, роботи виконуються в межах видатків за кожним будинком окремо, порядок перерозподілу коштів за рахунок перерахувань з інших будинків нормативно не врегульовано. Таким чином, ліміт використання грошових коштів по будинку №44 вул. Харківській у м. Суми використано. Обовязок з доказування вини працівника у порушенні трудової дисципліни покладено на роботодавця. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Однак, відповідачем не надано висновків спеціалізованих установ, котрі підтверджували б порушення порядку витрачання коштів КП Сумижитло у 2014 році на утримання будинків, не доведено, що була наявна фінансова та технічна можливість задовольнити заяву [PERSON] Тобто, не доведено наявність саме винних дій [PERSON], які призвели до не задоволення звернення громадянина. Наявність вини працівника є однією з обовязкових ознак порушення трудової дисципліни та підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. З наданих позивачем доказів встановлено, що КП Сумижитло задоволено заяви [PERSON] та [PERSON] (про які зазначено в листі Департаменту комунікацій та інформаційної політики), тому суду не доведено, що були обєктивні підстави для притягнення [PERSON] до відповідальності за порушення порядку розгляду цих звернень. Крім того, положення частини першої ст. 147 КЗпП України передбачає можливість застосування відповідальності у випадку порушення саме трудової дисципліни, а не тільки трудових обов'язків. На підставі ст.140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту (ст.141 КЗпП України). Згідно зі ст.143 КЗпП України, трудовий розпорядок визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку.\~ Однак, доказів порушення правил внутрішнього трудового розпорядку суду не надано, також не доведено, що роботодавцем створено такі умови праці позивача та рівень фінансування КП Сумижитло, які дозволяли задовольнити звернення [PERSON] Таким чином, відповідачем не доведено правомірності винесеного розпорядження, тому права позивача порушено і вони підлягають захисту. Вирішуючи питання про задоволення позову суд керується положеннями ст.16 ЦК України, яка визначає способи захисту цивільних прав, тому оскаржуване розпорядження слід визнати незаконним та скасувати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору (п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір), то сплачені ним витрати на підставі окремої заяви можуть бути повернуті з Державного Бюджету України. Тому, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 243,60грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved