Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ТзОВ «Птахокомплекс Губин» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної каліцтвом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 липня 2018 року він надавав послуги відповідачу, згідно договору № НП/П/ВР/Ф/01/06/55 від 01 червня 2018 року, разом із [PERSON] здійснював побілку пташників [ADDRESS] та [ADDRESS] , які належать ТзОВ «Птахокомплекс Губин». Дані роботи проводились за вказівкою фізичної особи - [PERSON] , який виконував обов`язки керівника птахоферми відповідно до додаткової угоди № 1 до Договору № НП/07/02-3 від 29 грудня 2017 року з відповідачем. Він та [PERSON] роботу виконували саморобним апаратом виготовленим на основі газового балона, який відповідно до п. 1.4 та 2.4.3 договору № НП/П/ВР/Ф/01/06/55 від 01 червня 2018 року був наданий відповідачем, як замовником позивачу як виконавцю. У зв`язку із закінченням розчину в апараті, він почав відкручувати кришку з ємкості для вапняного розчину. Внаслідок залишкового тиску в апараті кришка зірвалася з різьби та завдала удару в праве око, травмувавши його та м`які тканини навколо ока. [PERSON] негайно викликав швидку медичну допомогу. Він був доставлений у Володимир-Волинське територіальне медичне об`єднання звідки його перевели до Волинської обласної клінічної лікарні. Внаслідок нещасного випадку йому заподіяно контузію важкого ступеню, розрив кон`юктиви, гіфема, частковий гемофтальм, травматична катаракта, відшарування сітківки правого ока (за МКХ-10) - 805.8, що підтверджується документально. Відповідачем відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, проведено розслідування нещасного випадку, що стався 14 липня 2018 року. Відповідно до висновку комісії, встановлено, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом та складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Актом № 1 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 21 серпня 2018 року основною причиною нещасного випадку, що стався з позивачем є незадовільний технічний стан засобів виробництва. Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках, він визнаний інвалідом 3 групи (по зору) внаслідок трудового каліцтва, зі ступенем втрати професійної працездатності - 50 %. Внаслідок трудового каліцтва, що мало місце 14 липня 2018 року, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичних та моральних (душевних) стражданнях, понесених у зв`язку з трудовим каліцтвом, що мало місце 14 липня 2018 року. Саморобний апарат побілки, який був наданий йому відповідачем - володільцем є джерелом підвищеної небезпеки у розумінні положень ч. 1 ст. 1187 ЦК України, відповідно до якої, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Відповідач несе обов`язки щодо відшкодування йому спричиненої моральної шкоди. Зазначає, що через отриману травму на виробництві з вини відповідача, він проходив важке та тривале лікування в період з 14 липня 2018 року по 09 лютого 2019 року, переніс важку операцію та пройшов тривалий реабілітаційний період. Втратив 50 відсотків працездатності, обмежений у фізичних можливостях - пересування, самообслуговування. Значно погіршились і відносини у сім`ї: зниження доходу через втрату можливості працювати за спеціальністю, втрата звичних життєвих стосунків з колегами, товаришами, колективом, обмеженість у домашніх роботах, неможливість керування транспортним засобом, обмеженість в читанні перегляді телевізійних програм. Розмір моральної шкоди визначається як добуток ступеню втрати працездатності (50 %) на розмір мінімальної заробітної плати станом на дату встановлення інвалідності - 14 липня 2018 року в розмірі 3723 грн.: 50Х3723 грн. = 186150 грн. На підставі викладеного просить стягнути з ТзОВ «Птахокомплекс Губин» на його користь 186150 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди. Ухвалою суду від 12 серпня 2020 року суддею Федечко М.О. прийнято до свого провадження вище вказану цивільну справу. Відповідачем надано відзив на позов у якому вказує, що дійсно 01.06.2018 року між [PERSON] та ТзОВ «Птахокомплекс Губин» укладено договір про надання послуг. Відповідно до п.1.1 цього договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати на замовлення послуги по вирощуванню птиці. Позивач надавав саме такі послуги, інших додаткових послуг із замовником не узгоджував, оскільки як визначено п.8.5 договору умови даного договору можуть бути змінені або доповнені лише за взаємною згодою сторін викладеною у письмовій формі у вигляді додатку. Укладеним договором було передбачено надання послуг з вирощування птиці, а не здійснення побілки пташників. Дійсно п.1.4 та 2.4.3 договору передбачено, що надання послуг виконавцем здійснюється за допомогою матеріально-технічних засобів наданих замовником, однак саморобний апарат виготовлений на основі газового балону не відповідає технічним нормам, на балансі підприємства не рахується. Крім цього вважає, що саморобний апарат не можна вважати джерелом підвищеної небезпеки, оскільки в конструкцію газового балону було внесено зміни для використання його не за цільовим призначенням. Щодо характеру та тривалості страждань вказує, що позивач після травми 14.07.2018 року, з жовтня 2018 року по червень 2019 року надавав послуги ФОП [PERSON] за що отримував винагороду, що свідчить про те, що має змову працювати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та суду пояснив, що він перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Птахокомплекс Губин», працював оператором птахівника. 14 липня 2018 року [PERSON] повідомив, що він з [PERSON] мають побілити пташника спеціальним саморобним апаратом. Вказаний апарат перевозився з ферми на ферму для побілки пташників. Разом із [PERSON] саморобним апаратом, виготовленим на основі газового балона, який їм надав [PERSON] вони здійснювали побілку пташників птахоферми, що в с. Фалемичі Володимир-Волинського району Волинської області. Побілку він здійснював вперше. Коли закінчився вміст балону він відкручував кришку та внаслідок залишкового тиску в апараті, кришка зірвалась із різьби та завдала йому удару у праве око травмувавши його. У зв`язку з отриманою травмою на виробництві, він проходив тривале лікування. На даний час йому встановлено третю групу інвалідності та 50 % втрати професійної працездатності. Вважає, що відповідач зобов`язаний компенсувати йому моральну шкоду заподіяну каліцтвом на підприємстві, яка мала місце 14 липня 2018 року. Представник позивача суду пояснив, що травмування позивача відбулось на виробництві ТзОВ «Птахокомплекс Губин» з яким він перебував у трудових відносинах. Позивач виконував роботи на підприємстві саморобним апаратом виготовленим на основі газового балона, наданого відповідачем, який є джерелом підвищеної небезпеки. Саморобний апарат надав [PERSON] і позивач виконував побілку за його вказівкою. Оскільки апарат є джерелом підвищеної небезпеки, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду без встановлення вини особи, яка її завдала. Вказав, що у зв`язку з отриманою травмою позивач не зможе повернутись до попереднього способу життя, йому встановлено третю групу інвалідності пов`язану з трудовим каліцтвом, ступінь втрати професійної працездатності становить 50 % Вважає, що саме на відповідачу лежить обов`язок відшкодувати позивачу спричинену моральну шкоду в розмірі 186150 грн. Зазначив, що будь-яких документів, які б підтверджували, що апарат не належить відповідачу немає. Представник відповідача ТзОВ «Птахокомплекс Губин» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог та суду пояснив, що 01 червня 2018 року між позивачем та ТзОВ «Птахокомплекс Губин» укладено договір про надання послуг. Позивач надавав послуги по вирощуванню птиці. Інші додаткові угоди з ним не укладалися. Вказівки здійснювати побілку пташників підприємство позивачу не надавало, така вказівка була надано [PERSON] , який є фізичною особою підприємцем. Вказав, що саморобний апарат, яким здійснював побілку позивач підприємством не надавався, він на підприємстві не обліковується та він не повідомлений, де він взявся. Зазначив, що матеріально-технічні засоби мають бути передані виконавцеві замовником в письмовій формі, перебувати на балансі замовника та відповідати технічним нормам. Саморобний апарат виготовлений на основі газового балона не може рахуватися, як матеріально-технічний засіб, оскільки він не відповідав технічним нормам та не рахувався на балансі підприємства. Визначення позивачем, що саморобний апарат побілки є джерелом підвищеної небезпеки не відповідає дійсності. Газовий балон перероблений під саморобний апарат для побілки не можна пов`язати з використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, оскільки в конструкцію газового балону було внесено зміни для використання його не за цільовим призначенням. На підставі вказаного вважає, що позов до задоволення не підлягає. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до наступного висновку. У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні з наданих доказів встановлено, що 01 червня 2018 року між ТзОВ «Птахокомплекс Губин» та [PERSON] укладений договір про надання послуг № НП/П/ВР/Ф/01/06/55 терміном до 31 липня 2018 року включно, відповідно до умов якого (Предмет договору), п. 1.1. замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати на замовлення послуги по вирощуванні птиці. Пункт 1.2 Перелік послуг передбачених п. 1.1 даного Договору не є виключним та може змінюватись в процесі надання послуг, конкретний перелік наданих послуг зазначається в актах приймання-передачі наданих послуг. 1.3 Послуги надаються на наступних об`єктах: птахоферма Фелемичі, що знаходиться в [ADDRESS] . Надання послуг виконавцем здійснюється за допомогою матеріально-технічних засобів наданих замовником. (а.с.10-12). В судовому засіданні встановлено і не заперечено сторонами у справі, що 14 липня 2018 року позивач [PERSON] разом із [PERSON] здійснювали побілку пташників птахоферми ТзОВ «Птахокомплекс Губин», що в с. Фалемичі Володимир-Волинського району Волинської області. Вказану побілку виконували саморобним апаратом, виготовленим на основі газового балона. Як пояснив в судовому засіданні позивач, у зв`язку з закінченням розчину в апараті, він відкручував кришку з ємкості для вапняного розчину. Внаслідок залишкового тиску в апараті, кришка зірвалася з різьби та завдала йому удар в праве око травмувавши тканини навколо ока. Відповідно до акту № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 21 серпня 2018 року, що мав місце на «Птахофермі Фалемичі» ТзОВ «Птахокомплекс Губин», пташник № 2 , обставини, за яких стався нещасний випадок - 14 липня 2018 року ФОП [PERSON] , який надає послуги по вирощуванню птиці згідно договору № НП/07-02-3 від 07 лютого 2017 року з ТзОВ «Птахокомплекс Губин» видав завдання [PERSON] та [PERSON] на побілку пташників [ADDRESS] та [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] завдання [PERSON] виконали саморобним апаратом, виготовленим на основі газового балона. Згідно письмових свідчень, [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із закінченням розчину в апараті, [PERSON] почав відкручувати кришку з ємкості для вапняного розчину. Внаслідок залишкового тиску в апараті кришка зірвалась з різьби та завдала удару [PERSON] в праве око, травмувавши його та м`які тканини навколо ока. [PERSON] негайно викликав швидку медичну допомогу, повідомив [PERSON] , супроводжував [PERSON] до Володимир-Волинського територіального медичного об`єднання, звідки [PERSON] перевели до Волинської обласної клінічної лікарні. Основною причиною нещасного випадку був незадовільний технічний стан засобів виробництва, супутні - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо. Особи які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці - [PERSON] , який виконував завдання саморобним апаратом виготовленим на основі газового балону. Заходи щодо усунення причин нещасного випадку - заборонити використання обладнання, що працює під тиском, яке не відповідає вимогам «Правил охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском» затверджені наказом Міністерства соціальної політики України від 05 березня 2018 року № 333. Членом комісії з розслідування, начальником відділу профілактики страхових випадків-головним страховим експертом з охорони праці управління ВД ФСС у Волинській області Євпак В. складено окрему думку до акту форми Н-5 від 20 серпня 2018 року. Відповідно до якої, згідно пункту 1.4 договору № НП/П/ВР/Ф/01/06/55 від 01 червня 2018 року надання послуг виконавцем - [PERSON] здійснюється за допомогою матеріально-технічних засобів наданих замовником - [PERSON] . Вважає, що у настанні нещасного випадку є також вина виконувача обов`язків директора ТзОВ «Птахокомаплекс Губин» [PERSON] , який порушив вимоги розділу VII «Організація безпечної експлуатації та ремонту обладнання під тиском», «Правил охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском», затверджені наказом Міністерства соціальної політики України від 05 березня 2018 року № 333 «Роботодавець, який має намір експлуатувати обладнання під тиском, повинен забезпечити утримання обладнання під тиском у справному стані та безпечну експлуатацію шляхом організації належного технічного обслуговування». (а.с.5-7). Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 14 липня 2018 року о 19 год. 30 хв. в ТзОВ «Птахокомплекс Губин» від 21 серпня 2018 року, особами, дії чи бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку є: [PERSON] , який виконував завдання саморобним апаратом, виготовленим на основі газового балона; [PERSON] порушив вимоги пунктів 2.2.6 «згідно норм ЗУ «Про охорону праці» зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також безпеку, здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких послуг чи під час перебування на території того чи іншого об`єкту» та 2.2.7 «забезпечувати під час виконання послуг вжиття необхідних засобів по техніці безпеки, пожежної безпеки « договору про надання послуг № НП/П/ВР/Ф/01/06/55. (а.с. 8-9). В результаті настання нещасного випадку на виробництві, позивачу встановлено третю групу інвалідності пов`язану з трудовим каліцтвом та встановлено 50 % втрати професійної працездатності. (а.с.22-23). Як встановлено судом, договір про надання послуг від 01 червня 2018 року, який укладений між сторонами у справі, діяв в період часу з 01 червня 2018 року по 31 липня 2018 року включно. У період дії договору із позивачем [PERSON] стався нещасний випадок, він був травмований саморобним апаратом, виготовленим на основі газового балона при здійсненні побілки пташників птахоферми в с. Фалемичі Володимир-Волинського району Волинської області. Представник позивача у позові ствердив, що саморобний апарат був наданий відповідачем, як замовником послуг, позивачу, як виконавцю. Представник відповідача в судовому засіданні такі твердження заперечив, вказав, що відповідач не уповноважував [PERSON] , [INFO] , здійснювати побілку пташників, а тому не повинен відповідати за вказаним позовом. Крім цього саморобний апарат не перебуває у їх володінні, підтвердженням цього є те, що акт приймання-передачі послуг складений не був, на балансі « [INFO] » вказаний саморобний апарат не перебував та підприємство не є володільцем цього саморобного апарату. Судом досліджено вище вказаний договір та встановлено, що договором про надання послуг укладеним між сторонами 01 червня 2018 року, пунктом 1.2 передбачено, що перелік послуг ( вирощування птиці) не є виключним та може змінюватись в процесі надання послуг. Конкретний перелік наданих послуг зазначається в актах приймання передачі наданих послуг. 31 липня 2018 року був складений акт приймання-передачі наданих послуг до договору № НП/П/ВР/Ф/01/06/55 від 01 червня 2018 року де виконавець здав, а замовник прийняв послуги по вирощуванню птиці на птахофермі [PERSON] . Загальна вартість робіт, наданих по даному акту, що становить невід`ємну частину договору про надання послуг на виконання робіт вчинених в період з 01 липня 2018 року по 14 липня 2018 року становить 2030 грн. Вказаний акт свідчить, що [PERSON] надавав послуги ТзОВ «Птахокомплекс Губин» по вирощуванні птиці, інформація про те, що надавав послуги по побілці пташників [ADDRESS] та [ADDRESS] 14 липня 2018 року відсутня. Будь-які докази про те, що сторони у справі між собою погодили надання додаткових послуг у вигляді побілки пташників матеріали справи не містять. Суду не надано доказів, які б свідчили, що ТзОВ «Птахокомплекс Губин» 14 липня 2018 року уповноважило [PERSON] здійснювати інші види послуг, що не визначені договором про надання послуг від 01 червня 2018 року, в тому числі здійснювати побілку пташників саморобним апаратом виготовленим на основі газового балона. Акт приймання - передачі наданих послуг по побілці пташників 14 липня 2018 року між сторонами складений не був. Згодом теж такий не складався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав суду покази про те, що він є фізична особа-підприємець та надає послуги ТзОВ «Птахокомплекс Губин» по побілці пташників. 14 липня 2018 року була робота побілити пташники на птахофермі в с. Фалемичі. Завжди цю роботу виконував [PERSON] , який перебував у його підпорядкуванні та з яким у нього був укладений договір. Однак в цей день необхідна була стороння допомога і він запропонував виконати цю роботу [PERSON] та пообіцяв йому оплатити за виконану роботу. В цей день [PERSON] виконував цю роботу вперше за його вказівкою, хоча в його підпорядкуванні не перебував, договір ним із [PERSON] не укладався. На протязі дня вони білили пташники і він поїхав додому. Через деякий час до нього подзвонив [PERSON] та повідомив, що з [PERSON] стався нещасний випадок, він був травмований саморобним апаратом виготовленим на основі газового балона. На запитання в судовому засіданні вказав, що цей апарат надавав йому інший підприємець, який займається поставкою техніки для виконання таких робіт. Вказав, що цей апарат не знаходиться постійно на фермі, а надається підприємцем на його прохання лише тоді, коли йому потрібно здійснити побілку пташників. Про те, чи апарат технічно справний він не перевіряв, по акту прийому - передачі такий йому не передавався, хто був власником цього апарату він не знає. Відповідно до довідки про перелік основних засобів станом на 14 липня 2018 року ТзОВ «Птахокомплекс Губин», на балансі підприємства саморобний апарат виготовлений на основі газового балона за участю якого стався нещасний випадок на виробництві не знаходиться. (а.с. 60-64). Свідок [PERSON] суду показав, що він працював на фермі по договору укладеним з [PERSON] , виконував роботи по побілці пташників. 14 липня 2018 року [PERSON] був на зміні, за вказівкою [PERSON] , [PERSON] допомагав йому здійснювати побілку пташників. Він розповів йому як користуватися саморобним апаратом, виготовленим на основі газового балона для побілки пташників і вони здійснювали їх побілку. У балоні закінчився розчин, [PERSON] пішов заповнювати балон, через деякий час він почув вибух. Підбігши до місця вибуху, він побачив, що [PERSON] лежить біля балону, після його була викликана швидка медична допомога та він передзвонив [PERSON] . Свідок зазначив, що цей саморобний апарат належать « [INFO] », він перевозиться від пташника до пташника. В той день апарат йому привіз [PERSON] . Після настання нещасного випадку на виробництві, який мав місце із [PERSON] , він пташників не білить, а на підприємство приїжджає окрема особа із своїми технічними засобами призначеними для побілки курників. Свідок [PERSON] суду показала, що в період травмування її чоловіка на виробництві, вона працювала у Республіці Польща. 17 липня 2021 року приїхала до чоловіка у лікарню. Для їхньої сім`ї це була трагедія, коштів на лікування не вистачало і вони змушені були позичати. Він перебував на лікуванні у різних медичних закладах. Чоловік переніс та досі переносить значні фізичні та душевні страждання у зв`язку із травмою. Після отриманої травми він не може повернутися до звичного способу життя, керувати транспортним засобом, займатися звичними справами по господарству. На даний час він звільнений з попереднього місця роботи та на даний час ніде не працює. Як підтверджується матеріалами справи, після настання нещасного випадку, який мав місце 14 липня 2018 року із позивачем у справі, між фізичною особо-підприємцем [PERSON] та позивачем укладені договори про надання послуг, виконання робіт підтверджувалось актами приймання-передачі виконаних робіт та відомостями на виплату готівки. (а.с.33-56). Такі договори на момент настання нещасного випадку на виробництві із [PERSON] укладені не були. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з приписами ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень п.11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Позивачем подано суду позов на підставі положень ст.1167, 1187 ЦК України. Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18) вказано, що «зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою». Аналіз наведених вище положень закону дає підстави для висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що узгоджується з пунктом 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Також як зазначається в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2016 року по справі №607/18544/14-ц шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи. Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. Отже вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд повинен встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В той же час в ході розгляду цивільної справи стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що саме ТзОВ «Птахокомплекс Губин» є володільцем саморобного апарату на будь-якій правові підставі та що товариство здійснювало експлуатацію саморобного апарату виготовленого на основі газового балона під час здійснення своєї діяльності та не забезпечило його утримання під час настання нещасного випадку, який мав місце 14 липня 2018 року із позивачем. Як підтверджується матеріалами справи, такий саморобний апарат на балансі у відповідача не перебуває. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що на його замовлення такий апарат надається іншим підприємцем та що такий апарат не знаходиться постійно на підприємстві, а надається йому в міру потреби. Власник цього апарату йому невідомий. Свідок [PERSON] в той же час ствердив, що такий апарат знаходиться на підприємстві та він неодноразово здійснював ним побілку. Покази свідків в цій частині різняться між собою, а жодних інших доказів стороною позивача на підтвердження того, що такий апарат був наданий відповідачем матеріали справи не містять. Крім цього, як вбачається з позову позивач вказує, що дані роботи проводились за вказівкою фізичної особи [PERSON] , який виконував обов`язки керівника птахоферми відповідно до додаткової угоди №1 до Договору від 29.12.2017 року з відповідачем, однак в ході розгляду цивільної справи такий договір суду не надавався та клопотання про витребування доказів зі сторони позивача не надходило. У акті №1 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом вказано про те, що ФОП [PERSON] який надає послуги по вирощуванні птиці згідно договору від 07.02.2017 року відповідачеві видав завдання [PERSON] та [PERSON] на побілку пташників, однак такий договір теж в матеріалах справи відсутній, що позбавляє суд дослідити його умови, відповідальність сторін та термін дії. Свідок [PERSON] у своїх показах ствердив, що в той час як стався нещасний випадок у нього був укладений договір з [PERSON] на побілку пташників і він перебував у його підпорядкуванні, з позивачем в той день договору не було, саме він попросив позивача пофарбувати пташники за що мав оплатити йому кошти та вказав, що саме він надав саморобний апарат для побілки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] , як фізична особа підприємець сам наймав працівників. Враховуючи наведене вище, покази свідків судом встановлено, що такі роботи, як побілка пташників позивач в цей день виконував вперше, з відповідачем такі роботи узгоджені не були, на прохання фізичної особи підприємця [PERSON] здійснити побілку позивач добровільно погодився на що повинен був отримати від останнього кошти. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», заява № 4904/04, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено хто є дійсним володільцем саморобного апарату, а тому питання чи є вказаний апарат джерелом підвищеної небезпеки судом не досліджувалось. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних з прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків передбачених цивільно-процесуальним кодексом. За відсутності, на думку суду належних та допустимих доказів, які б однозначно ствердили, що саме відповідач є дійсним володільцем джерела підвищеної небезпеки, та враховуючи норми закону, які передбачають, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що позивачем не доведено перед судом, що саме діями відповідача заподіяно йому моральну шкоду та що саме він має відповідати за вказаним позовом. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed