Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що разом із нею проживає та знаходиться на її утриманні їхня спільна з відповідачем дитина, зважаючи на те, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків в добровільному порядку, та отримує мінливий дохід, просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову частково, зазначивши, що бажає надавати позивачу допомогу, щодо утримання їхньої спільної дитини, однак не погоджується із сумою яку вказала позивач, оскільки отримує мінімальну заробітну плату, відтак розмір аліментів, які просить платити позивач для нього завищений. Вислухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 24.04.2010 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Виконкомом Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 3 (а.с. 8). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] 02.09.2010 р. н. що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК №165694, виданим 15.09.2010 року (а. с. 7). На даний час малолітній син постійно мешкає з матірю за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Жорнівка, вул.Польова, буд. 7, та повністю перебуває на утриманні останньої. Відповідач у добровільному порядку не надає регулярної матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб сина та його розвитку. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі вказувала на те, що дохід відповідача є мінливим, та значно більшим, аніж вказує останній, тому аліменти потрібно стягувати саме в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших істотних обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідач в судовому засіданні, як на підставу своїх заперечень проти позову вказував на те, що він не має можливості сплачувати кошти на утримання дитини в тому обсязі, про який просить позивач, оскільки він отримує невеликий дохід. Суд звертає увагу на те, що невеликий розмір доходу відповідача не є підставою для того щоб ухилятися від принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Так суд вважає, що відповідач не докладає всіх можливих зусиль щоб забезпечити нормальне виховання та розвиток спільної з позивачем дитини а навпаки, всіляко ухиляється від свого обов'язку. З огляду на викладене вище, зважаючи, що позивач самостійно утримує спільну з відповідачем дитину, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він отримує регулярний дохід, та має постійне місце роботи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, ці витрати стягуються з другої сторони. На підставі викладеного та

Outcome: approved