Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 01 червня 2012 року у виконавчому комітеті Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №02. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них [INFO] народився син, [PERSON]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні харатери та життєві позиції, внаслідок чого виникають сварки. З 05.12.2015 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб, оскільки такий існує лише формально. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 01 червня 2012 року у виконавчому комітеті Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, між сторонами було зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво серії [NUMBER], актовий запис №02, даний факт підтверджується оригіналом свідоцтва. Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис №77. Як з'ясовано в судовому засіданні з 05 грудня 2015 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратив почуття любові і поваги до відповідача, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і його слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved