Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких він зазначив, що з 17.08.2002 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] і дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин і поведінки у сім'ї. З 02 червня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. За час окремого проживання він дійшов до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них, а також інтересам неповнолітніх дітей. Між ним та відповідачкою досягнута згода з приводу матеріального утримання та виховання їх спільних дітей: старша донька [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати з ним, а молодша донька - [PERSON] - буде проживати з матірю [PERSON]Г.(відповідачкою). Спірних питань відносно спільне нажитого майна немає. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні відповідачка з позовом про розірвання шлюбу згодна. Вона вказує, що дійсно з 02 червня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, з цього часу вони мешкають окремо, не ведуть спільне господарство. Вона вважає, що подальше подружнє життя стало неможливим. Між ними досягнута згода з приводу матеріального утримання та виховання їх спільних дітей: старша донька [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати з батьком, а молодша донька - [PERSON] - буде проживати з нею. Спірних питань відносно спільне нажитого майна немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 17 серпня 2002 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 17.08.2002 року зроблено актовий запис № 649. Подружжя мають двох неповнолітніх доньок: дочку [PERSON] [INFO] і дочку [PERSON], [INFO], які зараз проживають з матірю. Між позивачем та відповідачкою досягнута згода з приводу матеріального утримання та виховання їх спільних дітей: старша донька [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем, а молодша донька - [PERSON] - буде проживати з матірю [PERSON]Г.(відповідачкою). Спірних питань відносно спільне нажитого майна сторони не мають. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Сторонами підтверджено, що подружжя [PERSON] з 02 червня 2014 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON]М і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Відповідачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі викладеного та

Outcome: approved