Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому посилаючись на порушення своїх цивільних прав, пов'язаних із звернення стягнення на предмет іпотеки, просив визнати недійсним договори про внесення змін №№1-3 до договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1101. В судовому засіданні представник позивача Баришніков І.М. позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що зміни до договору позики є формальними, оскільки позичальник фактично гроші не отримував, угоди є удаваними, щоб прикрити додатковий прибуток від процентів, порушено майнові права позивача, оскільки об'єкт іпотеки перейшов у власність [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на необґрунтованість позову, схвалення позивачем всіх додаткових угод шляхом підписання договорів. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнав повністю, посилаючись на те, що додаткові договори були безгрошовими, ними фіксувались нав'яані кредитором умови щодо процентів за користування позикою, в них невірно враховано коливання курсу валют. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2013 року між відповідачами було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1101, відповідно до якого [PERSON] передав у власність, а [PERSON] отримав у власність 435 618 грн. 50 коп., які зобов'язувався повернути згідно графіку до 22.10.2013 року, що підтверджується договором та визнається сторонами. 22 липня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки (наступної черги) із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1102, за умовами якого в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором позики від 22.07.2013 року громадська організація «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело надії» передала в іпотеку нежилий будинок площею 148,6 кв.м за адресою: [ADDRESS], сторонами обумовлено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджується договором, витягом із Державного реєстра. 21 серпня 2013 року між відповідачами було укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін № 1 до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1101, відповідно до якого сторони внесли зміни до окремих пунктів договору позики, шляхом збільшення суми позики, зокрема за зміненими умовами позики [PERSON] передав у власність, а [PERSON] отримав у власність 784 113 грн. 30 коп., які зобов'язувався повернути згідно графіку до 21.11.2013 року, що підтверджується договором. 21 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки (наступної черги) із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1102, за умовами якого в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором позики від 22.07.2013 року із врахуванням змін щодо суми позики, внесених відповідним договором, громадська організація «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело надії» передала в іпотеку нежилий будинок площею 148,6 кв.м за адресою: [ADDRESS], сторонами обумовлено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджується договором. 19 листопада 2013 року між відповідачами було укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін № 2 до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1101, відповідно до якого сторони внесли зміни до окремих пунктів договору позики, шляхом збільшення суми позики, зокрема за зміненими умовами позики [PERSON] передав у власність, а [PERSON] отримав у власність 1 045 484 грн. 40 коп., які зобов'язувався повернути згідно графіку до 19.02.2014 року, що підтверджується договором. 19 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін № 2 до договору іпотеки (наступної черги) із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1102, за умовами якого в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором позики від 22.07.2013 року із врахуванням змін щодо суми позики, внесених відповідним договором, громадська організація «Фонд сприяння розвитку культури та мистецтва «Джерело надії» передала в іпотеку нежилий будинок площею 148,6 кв.м за адресою: [ADDRESS], сторонами обумовлено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджується договором. 19 лютого 2014 року між відповідачами було укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін № 2 до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1101, відповідно до якого сторони внесли зміни до окремих пунктів договору позики, шляхом збільшення суми позики, зокрема за зміненими умовами позики [PERSON] передав у власність, а [PERSON] отримав у власність 1 045 484 грн. 40 коп., які зобов'язувався повернути згідно графіку до 19.04.2014 року, що підтверджується договором. При наданні правової оцінки позовним вимогам по їх суті суд враховує наступне. Обгрунтовуючи позов позивач посилаєтся на порушення його цивільних прав як іпотекодавця оспорюваними правочинами. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Суд вважає, що у позивачем належно не обґрунтовано які його цивільні права були порушені оспорюваними договорами, позивач не є стороною оспорюваних договорів, тому відповідні доводи позову суд вважає безпідставними. Доводи про порушення прав позивача як іпотекодавця не можуть враховуватись в межах розгляду заявлених позовних вимог, оскільки не стосуються саме оспорюваних договорів, а договори іпотеки та внесення змін до договору іпотеки позивач не оспорював. Крім того, доводи позову спростовуються наявними у справі доказами, зокрема договорами про внесення змін до договорів іпотеки, згідно яких позивач достовірно інформований про всі зміни до договорів позики, в тому числі щодо суми та всіх суттєвих умов позики, давав на це згоду шляхом підписання відповідних договорів щодо майнової поруки. Доводи про безгрошовість оспорюваних правочинів не відносяться до обраного позивачем способу захисту його прав та інтересів. Визнання позову одним із відповідачів - позичальником порушує законні права іншого відповідача - кредитора, тому таке визнання позову судом не приймається до уваги, оскільки це перешкоджає реалізації прав кредитора на повернення позики. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Із встановлених судом фактичних обставин спору не вбачається достатніх і визначених законом підстав для висновку про наявність порушень законних прав чи інтересів позивача, для судового захисту таких прав чи інтересів. Суд вважає позивача у спірних правовідносинах неналежним, а обраний ним спосіб захисту його прав та законних інтересів необгрунтованим. Таким чином, правових і фактичних підстав для задоволення позову судом не встановлено. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, відносно визначених позивачем відповідачів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed