Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним п.4.2 Договору побутового підряду від 15.04.2014 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] щодо зменшення розміру неустойки виконавця за невиконання договору; стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] суму неустойки за невиконання договору побутового підряду у розмірі 7894, 26 грн. та суму за договором завдатку у розмірі 100 грн.; розірвати договір побутового підряду, укладений 15.04.2014 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON]; стягнути з ПАТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] суму грошових коштів фактично сплачених позивачем за кредитним договором № 401606072 у розмірі 1298 грн. та розірвати кредитний договір, що був укладений 15.04.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк». На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що умови договору побутового підряду на виготовлення віконної системи з профілю були порушені відповідачем ФОП [PERSON], оскільки строк виконання договору закінчився, а відповідач навіть не приступив до виконання замовлення, що змусило її звернутися до іншої особи для виготовлення та встановлення віконної системи. Умови договору, якими була зменшена відповідальність виконавця, вважає несправедливими та такими, що підлягають визнанню недійсними, а договір вважає таким, що підлягає розірванню з підстав, передбачених ЗУ «Про захист прав споживачів». Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду по справі не надали, причини неявки суду не повідомили, в зв'язку з чим, суд розглянув справу за їх відсутності із постановленням заочного рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15.04.2014 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] був укладений договір побутового підряду на виготовлення віконної системи з профілю ПВХ Winbau, за яким виконавець зобов'язується виконати роботи по виготовленню та доставці виробу за ціною 4837,00 грн. на протязі 24 робочих днів, з можливістю в односторонньому порядку продовження цього строку виконавцем, але не більше ніж на 10 днів. Крім того, 15.04.2014 р. між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладений договір завдатку, відповідно до якого поставщик ФОП [PERSON] отримав у замовника [PERSON] 50 грн. в якості завдатку по укладеному договору на установку віконних систем. Крім того, 15.04.2014 р. з метою сплати вартості замовлення між позивачем та другим відповідачем ПАТ «Альфа-банк» був укладений кредитний договір № 401606072, за яким банком були перераховані за виконання замовлення по договору підряду на користь ФОП [PERSON] гроші у сумі 4873,00 грн. За даним кредитним договором позивач свої зобов'язання також стала виконувати та перерахувала банку суму у розмірі 1298 грн. чотирма окремими платежами. В зазначений строк виконавець свої зобов'язання не виконав і як стверджує позивач, і що не спростував відповідач, віконні конструкції не виготовлені і до часу звернення до суду із даним позовом. 09.08.2014 р. позивач уклала договір із СПДФО [PERSON] на виконання та доставку віконних систем, який виконаний в повному обсязі, в зв'язку з чим, позивач втратила інтерес до укладеного з відповідачем ФОП [PERSON] договору побутового підряду. Відповідно до положень ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.5 ст. 10 зазначеного закону у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Таким чином, починаючи з 06.06.2014 р. (день початку прострочення) слід визначити пеню у розмірі 3% від вартості замовлення. Станом на день подання позову, яку зазначає позивач, а саме 29.07.2014 р. розмір пені становить : 4873 х 3 : 100 х 54 = 7894,26 грн. Відповідно до положень ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливими положення договору які містять виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); і такі умови слід визнавати недійсними. Таким чином, суд вважає, що п.4.2 Договору, згідно до якого виконавець на свій розсуд зменшив розмір неустойки до 0,1 % є несправедливим, повинен бути визнаний недійсним, і до спірних правовідносин застосовуються положення закону щодо пені у розмірі 3%. Відповідно до ч.1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Тобто виконавець повинен повернути 100 грн. за угодою про завдаток. Відповідно до ч.9 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі реалізації споживачем своїх прав, передбачених статтями 8 і 10 цього Закону, ці права діють і стосовно кредитодавця, що надав йому споживчий кредит для придбання продукції. Кредитодавець у такому випадку зобов'язаний повернути споживачеві суму вже здійснених ним виплат при розірванні договору купівлі-продажу (виконання роботи, надання послуги) або здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача. Таким чином, суд вважає, що є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання недійсним п.4.2 Договору побутового підряду від 15.04.2014 р. щодо зменшення розміру неустойки; про стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] суми неустойки за невиконання договору побутового підряду у розмірі 7894, 26 грн. та суми за договором завдатку у розмірі 100 грн.; про розірвання договору побутового підряду; про стягнення з ПАТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] суму грошових коштів фактично сплачених позивачем за кредитним договором № 401606072 у розмірі 1298 грн. Між тим, суд вважає, що не підлягають задоволенню позивні вимоги в частині розірвання кредитного договору з підстав заявлених позивачем, оскільки, положення ч.2 ст. 651 ЦК України щодо умов розірвання договору передбачають, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В даному випадку, не встановлено істотного порушення кредитного договору сторонами саме цього договору, і відсутні інші випадки за договором або законом, які б надавали підстав для розірвання договору. Встановлені судом обставини підтверджуються приєднаними до матеріалів справи письмовими доказами: договором підряду з ФОП [PERSON], угодою про завдаток, кредитним договором, квитанціями про перерахування грошових коштів банку, договором підряду з ФОП [PERSON] Судові витрати суд стягує з відповідачів відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Так, суму судового збору у розмірі 365,40 грн. суд стягує пропорційно задоволених вимог з відповідачів в дохід держави, так як позивач звільнений від зазначених витрат, а витрати на правову допомогу у сумі 2436 грн., які підтверджуються наданою калькуляцією та квитанцією про оплату, суд стягує пропорційно задоволених вимог з відповідачів на користь позивача. На підставі викладенного,

Outcome: partial