Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про солідарне відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22.06.2014 року о 19 годині на 6 км. автодороги 0250508 відповідач [PERSON], керуючи мотоциклом «Восход - 3», допустив зіткнення з належним відповідачу автомобілем «ВАЗ - 21093», внаслідок чого завдав йому механічні пошкодження. Оскільки відповідач [PERSON] є неповнолітньою особою, то його батьки [PERSON] та [PERSON], несуть субсидіарну відповідальність за свого неповнолітнього сина, в зв'язку з чим прохав стягнути з відповідачів солідарно на його користь 5250 грн. на відшкодування спричинених пошкодження автомобіля матеріальних збитків, та судові витрати у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, оскільки спричинена йому внаслідок ДТП шкода в добровільному порядку відповідачами відшкодована не була, а вина відповідача [PERSON], який був учасником дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено його автомобіль, встановлена судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив суду, що дійсно за його участю відбулася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача. На даний час він навчається і не працює. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази та матеріали, приходить до наступного. У відповідності до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Судом встановлено, що неповнолітній відповідач [PERSON] 22 червня 2014 року о 19 годині, керуючи мотоциклом «Восход - 3» не надав дорогу автомобілю «ВАЗ - 21093», під керуванням водія [PERSON], у результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів, а автомобіль отримав механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Городнянського райсуду Чернігівської області від 3 липня 2014 року, яка набрала законної чинності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.7). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, при цьому постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою (ст. 61.ч.4 ЦПК України). Таким чином, судом встановлена протиправність дій та вина [PERSON] в скоєнні даної ДТП, що не оспорювали в судовому засіданні і відповідачі, а також причинний зв'язок між наявною шкодою і протиправним діянням заподіювача. Положеннями ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, при цьому збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридично особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідач [PERSON] народився [INFO] (а.с.7) та є неповнолітньою особою, яка відповідно до ч.3 ст.33 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до ст.1179 ЦК України. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків відшкодовувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов'язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов'язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьки неповнолітнього відповідача [PERSON] та їм було достовірно відомо, що він керує мотоциклом для поїздок він використовував з їх дозволу, що в судовому засіданні підтвердили і самі батьки, які вину сина в скоєнні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, не оспорювали. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно заказу - наряду ФОП [PERSON] ремонт автомобіля позивача коштує 5250,00 грн. (а.с. 6). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у відшкодування спричиненої шкоди відповідачем [PERSON] в повному обсязі, шкоди, в зв'язку з чим з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування спричинених пошкодження автомобіля матеріальних збитків 5250 грн., і витрати по сплаті судового збору при зверненні з даним позовом до суду в розмірі 243,60 грн. В той же час, в разі відсутності у неповнолітнього [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди матеріальну шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі зобов'язані відшкодувати його батьки - [PERSON], [PERSON], обов'язок яких по відшкодуванню шкоди припиняється після досягнення неповнолітнім [PERSON], яким завдано шкоду, повноліття або коли він до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди, відмовивши в задоволенні решти позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved