Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку по пров. Північний, 14 в с. Лиманське, Ренійського району Одеської області та земельної ділянки, після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері та спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, у встановлений законодавством строк, після смерті матері, не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем. Після смерті батька прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, відмовились від неї. Пізніше, 21.10.2017 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у підготовче судове засідання не зявився, представник позивача [PERSON] (ордер серії ОД № 103985 від 10.07.2017 р.) направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі по справі, у підготовче судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла 01.08.2015 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 20.01.2016 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; копія заповіту від 29.07.2010 р., яким [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку; копія заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] від 25.04.2016 р.; копія заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини від 18.03.2016 р.; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] від 18.03.2016 р.; копія свідоцтва про право власності на житловий будинок по пров. Північний, 14 в с. Лиманське, Ренійського району Одеської області від 01.06.2011 р., власники [PERSON], [PERSON]; копія витягу про державну реєстрацію права власності на житловий будинок по пров. Північний, 14 в с. Лиманське, Ренійського району Одеської області від 01.06.2011 р.; копія державного акту на право приватної власності на землю, розміром 2,16 га, серії ІІ-ОД № 071326 від 05.05.2003 р., власник [PERSON]; копія звіту ПП «Експерт Цент «Авант» про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по пров. Північний, 14 в с. Лиманське, Ренійського району Одеської області та земельної ділянки площею 2,16 га; копія технічного паспорту на житловий будинок житловий будинок по пров. Північний, 14 в с. Лиманське, Ренійського району Одеської області, самочинних споруд не має, власники [PERSON] та [PERSON]; копія домової книги із якої вбачається, що [PERSON] з 17.07.1991 р. прописаний в житловий будинок по пров. Північний, 14 в с. Лиманське, Ренійського району Одеської області; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 01.08.2015 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку по пров. Північний, 14 в с. Лиманське, Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.06.2011 р. та земельної ділянки площею 2,16 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ОД № 071326 від 05.05.2003 р. Під час життя [PERSON] склала заповідальне розпорядження, яким земельну ділянку заповіла сину [PERSON], який є позивачем по справі., таким чином спадкування земельної ділянки здійснюється за заповітом, інша частина спадщини - за законом. Спадкоємцями першої черги за законом був чоловік [PERSON], який помер 20.01.2016 р., та діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі по справі спадщину після смерті матері не прийняли, оскільки із заявою про прийняття спадщини не звертались, на спадщину не претендують. У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем, таким чином прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не оформив її відповідно до вимог закону. 20.01.2016 р. помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку по пров. Північний, 14 в с. Лиманське, Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.06.2011 р.. За час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, таким чином спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є діти [PERSON] (позивач), [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами. 18.03.2016 р., тобто у встановлений законодавством строк, [PERSON] звернувся до Ренійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], інші спадкоємці першої черги, в свою чергу, із заявами про відмову від прийняття спадщини. 21.10.2017 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батьків, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а також відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~вимог ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Згідно ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК України, спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини.Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1233 ЦК України) після смерті матері [PERSON] та за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України), після смерті батька [PERSON] Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично після смерті матері, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України після смерті батька. Інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини, про що свідчать відповідні заяви, які містяться в матеріалах справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на житловий будинок та земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом та заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved