Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,в якому вказав,що він з 1999 р проживає у квартирі [ADDRESS].27.12.1998р між ним та відповідачем було укладено договір оренди технічних засобів,за умови якого орендна плата за технічні засоби,які належали йому на праві власності складала 685 гривень на місяць.Договір був укладений на 4 роки 4 місяці. Даним договором було обумовлено,що в рахунок орендної плати за весь рік дії договору,відповідач передає йому у власність квартиру [ADDRESS],яка належала по праву власності відповідачу .Зборами членів відповідача було прийнято рішення 28.12.1998р про передачу йому у власність вказаної квартири. З 1999 р він постійно у квартирі проживає,сплачує комунальні послуги,відкрито та безперервно володіє даним майном. При зверненні до органів місцевого самоврядування щодо реєстрації права власності на квартиру,йому було відмовлено. Позивач просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав та просить його задовольнити. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу ,вивчивши матеріали справи,заслухавши покази свідків,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». В судовому засіданні встановлено,що відповідач по справі є власником квартири [ADDRESS],що стверджується копію свідоцтва та витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.29). Також,у судовому засіданні було встановлено,що 27.12.1998р між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди технічних засобів,за умови якого орендна плата за технічні засоби,які належали позивачу на праві власності складала 685 гривень на місяць.Договір був укладений на 4 роки 4 місяці. Даним договором було обумовлено,що в рахунок орендної плати за весь рік дії договору,відповідач передає позивачу у власність квартиру [ADDRESS].Зборами членів кооперативу « ЕРГАС» було прийнято рішення 28.12.1998р про передачу позивачу у власність квартири [ADDRESS](а.с. 10-25).Рішенням Гостомельської селищної ради № 72 від 14.06.2002р будинку [ADDRESS] присвоєно адресу [ADDRESS] (а.с.37-38). Відповідно до ст..344 ЦК України» Особа,яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майно протягом п»яти років,набуває право власності на це майно,якщо інше не встановлено цим Кодексом».Відповідно до п 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України « Правила ст.. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки,коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом» Враховуючи ту обставину,що позивач з 1999р добросовісно заволодів кВ.[ADDRESS],продовжує відкрито,безперервно володіти даним нерухомим майном на протязі більше десяти років,сплачує комунальні послуги ,зареєстрований за даною адресою,а також враховуючи ту обставину що відповідач як власник зазначеної квартири визнає позов у повному обсязі та не має до позивача ніяких претензій,суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на вказану квартиру за набувальною давністю. На підставі ст. 344 ЦК України,,

Outcome: approved