Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач, звернувся до суду із позовною заявою до Відповідачів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,0841 га, яка передана йому у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 790 від 19.04.1999 року, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, виданим 02.07.1999 року та зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 023469. Однак відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, заволодівши її частиною у розмірі 8,55 кв. м, що підтверджується зведеним планом земельної ділянки. В зв`язку з вищевикладеним позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом та просив суд зобовязати відповідачів відновити попередній стан належної йому земельної ділянки шляхом усунення перешкод у користуванні площею 8,55 квадратних метрів. В судовому засіданні 21.09.2015 року Відповідач [PERSON] подала зустрічний позов в якому посилається, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, що наданий разом із первісною позовною заявою, [PERSON] надана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0841 га. Однак, як випливає з іншого наданого [PERSON] документу зведеного плану земельної ділянки станом на травень 2015 року, фактична площа займаної [PERSON] земельної ділянки становить не 0,0841 га, а 0,0863 га, тобто на 0,0022 га більше ніж йому надано у приватну власність. При цьому відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, 60-62, від 17.10.1981 року, обсяг купленої земельної ділянки становив 585 кв. м, тобто 0,0585 га, однак станом на 2012 рік площа зазначеної земельної ділянки становить 553 кв. м (0,0553 га), що на 32 кв. м (0,0032) менше від первинної площі. Враховуючи, що первинна площа земельної ділянки [PERSON] є на 0,0022 га більше за надану, а площа земельної ділянки [PERSON] є на 0,0032 га менша за надану, є підстави вважати, що [PERSON] без законних підстав заволодів частиною в 0,0022 га від неналежної йому земельної ділянки, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, 60-62. Просила суд зобов`язати [PERSON] відновити попередній стан земельної ділянки, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, 60-62, шляхом усунення перешкод у користуванні її частиною площею 0,0022 га. Ухвалою суду від 21.09.2015 року зустрічну позовну заяву прийнято до сумісного розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом. У судовому засіданні, представники позивача підтримали позовну заяву, просили суд її задовольнити. Заперечували проти задоволення зустрічного позову. Крім того, представник позивача надав в судовому засіданні заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких посилаючись на той факт, що позивач за зустрічним позовом не надав до суду доказів того, що він є власником частини земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні якою він вимагає від відповідача, просив суд відмовити у задоволені зустрічного позову. Представники відповідачів за первісним позовом у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували у повному обсязі. Зустрічний позов просили задовольнити з підстав наведених у зустрічній позовній заяві. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що за фахом він є інженером геодезистом. На замовлення позивача [PERSON] він проводив дослідження земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, б.58, загальною площею 0,0841 га. В результаті проведеного дослідження було складено зведений план зазначеної земельної ділянки. Спеціалістом було встановлено, що земельна ділянка, яка належить позивачу за первісним позовом, використовується останнім з деякими відхиленнями, від встановлених меж згідно кадастрового номеру земельної ділянки. Суду також пояснив, що сторони по справі є сусідами, та володіють суміжними земельними ділянками. Відповідачі по справі за первісним позовом, шляхом перенесення меж належної їм земельної ділянки, порушили межі земельної ділянки позивача, в результаті чого це призвело до зайняття на місцевості частини земельної ділянки позивача у розмірі 8,55 квадратних метри. В той же час Позивач по справі, [PERSON], шляхом перенесення меж своєї земельної ділянки, від меж встановлених державним актом, порушив встановлені межі земельної ділянки відповідачів, що призвело до зайняття на місцевості частини земельної ділянки Відповідачів у розмірі 5,0 квадратних метри. Також пояснив, що усі надані ним пояснення виключають наявність помилки, оскільки він є фаховим спеціалістом в області геодезії, має необхідне обладнання для встановлення меж земельних ділянок на місцевості, а його кваліфікацію підтверджено відповідним кваліфікаційним сертифікатом. Крім того, усі проведені ним дослідження підтверджуються документально, а саме зведеним планом земельної ділянки. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідка, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0841 га, яка передана йому у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 790 від 19.04.1999 року, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП 025152 від 02.07.1999 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 023469 (а. с. 4). Відповідно до зведеного плану земельної ділянки, виготовлено спеціалістом [PERSON] від 07.05.2015 року фактична площа займаної земельної ділянки становить 0,0863 га, площа згідно державного акту становить 0,0841 га (а. с. 10). Суд зазначає та вважає встановленим той факт, що згідно зазначеного зведеного плану земельної ділянки розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, б.58, загальною площею 0,0841 га, яка належить позивачу на праві власності, вбачається зайняття Відповідачами за первісним позовом зазначеної земельної ділянки у розмірі 8,55 квадратних метрів. Відповідно до положень ст.ст.\~16,\~391,\~386 ЦК\~власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України одним із способів захисту прав громадян на земельні ділянки є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. З огляду на наведене та той факт, що Відповідачі за первісним позовом своїми діями, які виразилися у самовільному зайнятті частини земельної ділянки, що належить Позивачу, порушують і обмежують право власності позивача, суд приходить до висновку, що порушене право Позивача на володіння та користування належної йому земельною ділянкою підлягає захисту у судовому порядку шляхом зобовязання Відповідачів відновити попередній стан земельної ділянки у відповідності до меж, встановлених держаним актом, та усунути перешкоди у її користуванні. З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17 жовтня 1981 року Відповідач за первісним позовом, [PERSON] придбав 51/100 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, б. 60-62 (а. с. 34-36). Згідно зазначеного договору площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок становить 585 кв. м. Відповідно до технічного звіту від 2012 року площа вищевказаної земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, б. 60-62 становить 553 кв. м, (а. с. 37-44). Оцінюючи зазначений доказ по справі на підставі ст. 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд не приймає цей доказ до уваги, оскільки при встановлені зовнішніх меж землекористування дослідження проводилося за відсутності власника суміжної земельної ділянки, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, б.58, а саме [PERSON] - Позивача по справі, що викликає сумніви в обєктивності та достовірності проведеного дослідження, хоча відповідачу було відомо та сторонами не оспорювався факт наявності між ними суперечностей щодо меж їхніх суміжних земельних ділянок. Також суд звертає увагу на той факт, що Позивачем за зустрічним позовом не надано підтверджуючих документів щодо наявності у особи, яка провела дослідження та склала технічний звіт, фізичної особи-підприємця [PERSON] кваліфікаційного сертифікату на спроможність самостійно проводити топографо-геодезичні та картографічні роботи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням наведеного суд вважає, що Позивачем за зустрічним позовом не доведено перед судом факту завдання йому перешкод у користуванні належною йому земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, б. 60-62 площею 0,0022 га. В той же час у судовому засіданні було встановлено, та цей факт не оспорюється сторонами, що згідно зведеного плану земельної ділянки розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, б. 58, загальною площею 0,0841 га, вбачається зайняття Позивачем за первісним позовом суміжної земельної ділянки Відповідача, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, м. Дніпропетровськ, вул. Крошки, б. 60-62 у розмірі 5,00 квадратних метрів. Враховуючи наведене, оскільки Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] своїми діями, які виразилися у самовільному зайнятті частини земельної ділянки, що належить Позивачу за зустрічним позовом - [PERSON], порушує і обмежує її право користування земельною ділянкою, суд приходить до висновку, що порушене право Позивача за зустрічним позовом на володіння та користування земельною ділянкою підлягає захисту у судовому порядку шляхом зобовязання Відповідача відновити попередній стан земельної ділянки у відповідності до меж, встановлених держаним актом, та усунути перешкоди у її користуванні у розмірі площею 5,00 квадратних метри. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В звязку з чим, судовий збір у розмірі 243,60грн. підлягає стягненню з Відповідачів у рівних частках. За приписами тієї ж частини 1 статті 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що зустрічний позов задоволено частково, що у відсотковому значені становить 22,72 %, з Відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню на користь Позивача за зустрічним позовом судовий збір у розмірі 110,69 грн., що становить 22,72 % від сплаченої ним при зверненні до суду із зустрічним позовом суми судового збору у розмірі 487,20 грн. На підставі ст.ст. 16, 373, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України, та

Outcome: partial