Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. У позові зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS], та грошові кошти на ощадних книжках. Крім нього спадкоємців за законом не має. Після смерті [PERSON] позивач не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки весь час мешкав у спадковому будинку та ощадні книжки зберігав у себе. У зв'язку з тим, що на теперішній час у нього немає можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріуса через відсутність відомостей стосовно того, де саме була зареєстрована його мати, де саме відкрилася спадщина, просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на будинок [ADDRESS], та грошові кошти на ощадних книжках. Позивач надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 лютого 1999 року [PERSON] померла [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 квітня 1973 року після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 березня 2003 року батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на забудівлю, виданої виконавчим комітетом Маріупольської міської ради народних депутатів [NUMBER], [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS], на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів від 09 грудня 1992 року №13. Згідно з рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 09.12.1992 року №369/11 «О приемке в эксплуатацию и выделении в отдельное индивидуальное домостроение лит. Б-1 по [ADDRESS]» було вирішено житловий будинок літ. Б-1. зі всіма побудовами та спорудами, які належать гр. [PERSON]. з земельною ділянкою 406 кв.м. виділено у самостійне домоволодіння з номером 21а. Проте у побудинковій книзі, а також реєстраційному штампі у паспорті зазначено адресу: [ADDRESS]. Оскільки у побудинковій книзі, яка підтверджує факт прийняття позивачем спадщини зазначено адресу [ADDRESS] та у свідоцтві про право особистої власності на будівлю невірно було зазначено прізвище матері позивача, що унеможливлює видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування. Згідно з технічним паспортом на домоволодіння [ADDRESS] загальна площа складає 65,4 кв.м, житлова площа складає 32,4 кв.м. Згідно з витягом зі спадкового реєстру №45527985 від 25.10.2016 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом приватного нотаріуса Пахніць Н.В. на усне звернення [PERSON], останньому роз'яснено, що через відсутність відомостей стосовно того, де саме була зареєстрована [PERSON], та де відкрилася спадщина, не має можливості завести спадкову справу. Відповідно до роз'яснень, наданих у листі Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм Цивільного кодексу 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема Цивільного кодексу Української PCP. Пунктом 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 №7 Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 526 Цивільного кодексу УРСР). У зв'язку із тим, що мати позивача померла [INFO], та спадкове майно прийнято позивачем фактично до вказаних правовідносин повинні застосовуватися правила Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 Цивільного кодексу УРСР). Згідно зі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Дії, що свідчать про прийняття спадщини закріплені у ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP, відповідно до якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи той факт, що постійним місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS] та спадкове майно теж знаходиться за цією адресою, то місцем відкриття спадщини є м. Маріуполь. Діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Враховуючи той факт, що на час смерті матері позивач був зареєстрований та постійно мешкав у спадковому будинку, а отже вступив в управління та володіння спадковим майном, після смерті матері позивач є єдиним спадкоємцем, визнання за ним права власності не порушує нічиїх інтересів, крім того, на теперішній час позивач позбавлений можливості в інший спосіб оформити спадкові права після померлої матері, нотаріус йому відмовив у заведенні спадкової справи, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на будинок [ADDRESS] та грошові кошти.

Outcome: approved