Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з 01.07.1989 року. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.05.2016 року, шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Під час перебування у шлюбі, 25.07.2006 року, на підставі договору купівлі-продажу, позивачем та відповідачем було придбано житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Войкова, буд. 8, м. Лозова Харківської області. Позивач вважає, що спірне житлове приміщення набуто подружжям у шлюбі, тобто є спільною сумісною власністю подружжя, просить суд визнати за ним право вла.сності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: вул. Войкова, буд. 8, м. Лозова Харківської області. Зобовязати відділ реєстрації Лозівської міської ради Харківської області, зареєструвати в Реєстрі нерухомого майна вищевказаний житловий будинок. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в частині поділу спільного майна подружжя, наполягали на їх задоволенні з підстав, зазначених у позові, а також відмовилися від позовних вимог щодо зобовязання Відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області вчинити певні дії. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Також, до суду відповідачем надано заперечення, відповідно до якого вона позов не визнала у повному обсязі, посилаючись на те, що 1/2 частину вищезазначеного будинку їй подарувала бабуся [PERSON], про що свідчить договір дарування, а другу частину будинку відповідачем було придбано на кошти, що належать їй особисто, оскільки були передані [PERSON] її матірю [PERSON] Представник третьої особи відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не зявилася, проте надала заяву, у якій просить суд справу слухати за її відсутності, прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків. Статтею 22 КпШС України, в редакції яка діяла на момент укладення договору дарування передбачав, що майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один із них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 24 КпШС України , майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Частина 1\~ст. 69 СК України\~передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна,\~\~що належить\~\~їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до п.п. 2, 3, 7 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з вимогами ст. 718\~ЦК України,\~дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Відповідно до\~ст. 719 ЦК України,\~договір дарування може укладатися в усній простій письмовій або нотаріально посвідченій формах. Судом встановлено, що 16.05.2016 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було винесено рішення (а.с. 6) про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7-8) вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Войкова, буд. 8, м. Лозова Харківської області. Як вбачається з договору дарування частини житлового будинку від 28.12.2004 року серії ВВТ № 251557 (а.с. 37), [PERSON] передала [PERSON] у власність 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Войкова, буд. 8, м. Лозова Харківської області. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.03.2016 року № 6840244 серії СВН № 365450 (а.с. 38), [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Войкова, буд. 8, м. Лозова Харківської області. Підставами виникнення права власності є договір дарування від 28.12.2004 року. Згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 25.07.2006 року серії ВЕА № 793404 (а.с. 34), [PERSON] передав 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Войкова, буд. 8, м. Лозова Харківської області, у власність [PERSON] З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.09.2006 року № 11914781 (а.с. 36) вбачається, що власником житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Войкова, буд. 8, м. Лозова Харківської області, є [PERSON] Відповідно до розписки від 20.07.2006 року (а.с. 44), [PERSON] передала грошові кошти у сумі 7500,00 грн своїй доньці [PERSON] для оплати вартості будинку за адресою: м. Лозова, вул. Войкова, 87 та оплати послуг нотаріуса. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 своєї\~постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що 1/2 частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Войкова, буд. 8, м. Лозова Харківської області, належить [PERSON] на підставі договору дарування від 28.12.2004 року та дана частина відповідно до ст. 24 КпШС України є її особистою власністю. У судовому засіданні підтверджено доказом, у вигляді розписки, факт отримання відповідачем від своєї матері грошових коштів на придбання будинку № 8 по вул. Войкова в м. Лозова. Дана розписка не місить умови про повернення грошових коштів, а також у судовому засіданні відповідачем підтверджено, що грошові кошти їй надані без умови їх повернення, у звязку із чим суд вважає дані кошти передані відповідачу в дар. Суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що друга частина будинку була придбана відповідачем 25.07.2006 року за грошові кошти, які були передані їй матірю, відповідно до розписки від 20.07.2006 року, тобто за кошти, які належали їй особисто, у звязку із чим суд вважає дане майно особистою власністю відповідача згідно приписів ст. 57 СК України. Доводи позивача про те, що він працював не офіційно та передавав відповідачу кошти на придбання 1/2 частини будинку, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доказами. Заперечення позивача та представника позивача щодо часу написання розписки про передачу відповідачу коштів її матірю та факту передачі коштів, судом не приймаються, оскільки докази на підтвердження даних заперечень суду не надано, будь-які клопотання з цього приводу не заявлені. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя такими, що не підлягають задоволенню повністю. З урахуванням того, що позивач під час розгляду справи відмовився від позовних вимог в частині зобовязання відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області вчинити певні дії, провадження в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Outcome: dismissed