Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 47 211, 04 грн., яка складається з авансового внеску за виконання монтажних робіт у розмірі 35 400, 00 грн.; процентів за безпідставне користування та збереження чужих грошей на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 5 897, 74 грн.; індексу інфляції за весь час не повернення авансу у розмірі 4 920, 60 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 992, 17 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 серпня 2018 року між позивачем та [PERSON] виникли цивільні правовідносини на підставі розписки, якою відповідач підтвердив отримання від позивача авансової передоплати в розмірі 35 400, 00 грн. та взяв на себе зобов`язання виконати монтажні роботи паркетної дошки за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вищезазначеної розписки, відповідач зобов`язувався виконати монтажні роботи паркетної дошки, яку позивачу за Договором купівлі-продажу №20/06 від 20 червня 2018 року зобов`язане було надати Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласерта», керівником якої є відповідач по справі [PERSON] Проте, ТОВ «Ласерта» в особі директора [PERSON] зобов`язання щодо поставки паркетної дошки не виконало. Відповідач монтажні роботи паркетної дошки за адресою: [ADDRESS] не здійснював Рішенням Дніпровського районного суду від 29 травня 2019 року у цивільній справі № 755/4059/19 договір купівлі-продажу №20/06 від 20.06.2018 року розірвано та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласерта» на користь [PERSON] суму заборгованості за вказаним договором. Грошові кошти у вигляді авансової передоплати у розмірі 35 400, 00 грн. відповідачем не повернуті та предметом розгляду цивільної справи № 755/4059/19 не були. Оскільки досудове врегулювання спору виявилося неможливим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. ( а.с. 36). Позивачем усунуту недоліки у визначений судом строк. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справу призначено до судового засідання. Відповідачу роз`яснено його право протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали надати суду відзив на позов. ( а. с. 44-45). У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, 20.06.2018р. між ТОВ «Ласерта» в особі директора Вержиківського К.Ю. та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №20/06, відповідно до п.п. 2.1, 2.2. та Специфікації Товару (додаток № 1 до Договору) ТОВ «Ласерта» зобов`язався передати у власність [PERSON] товар - паркетну дошку Standart, загальною вартістю 193 798,56 грн. ( а.с. 9-16). Термін виробництва та передачі товару у сукупності становить 90 днів з дати попередньої оплати (п.2.3 договору та п.5 специфікації товару). Адреса доставки та монтажу виробів: [ADDRESS] (п. 2.5 договору). Крім того, 16.08.2018 року [PERSON] написав розписку, відповідно до умов якої отримав від [PERSON] суму авансової передоплати в розмірі 35 400,00 грн. та взяв на себе зобов`язання виконати монтажні роботи з паркетної дошки. ( а.с. 8). Отже, розписка відповідача містить дані щодо отримання грошей від позивача із зобов`язанням виконати монтажні роботи за умови настання певних обставин, а саме після поставки паркетної дошку Standart, у загальній кількості 98 м.кв. Рішенням Дніпровського районного суду від 29 травня 2019 року договір купівлі-продажу №20/06 від 20.06.2018 року розірвано та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласерта» на користь [PERSON] грошові кошти за договором купівлі-продажу № 20/06 від 20.06.2018 року у розмірі 193 798,56 грн. та неустойку у розмірі 64 599,52 грн., а всього суму 258 398 (двісті п`ятдесят вісім тисяч триста дев`яносто вісім) грн. 08 коп.. ( а.с. 19-25). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено означеним судовим рішенням підставою розірвання договору купівлі-продажу №20/06 від 20.06.2018 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Ласерта» в особі директора Вержиківського К.Ю. стало невиконання останнім його умов договору та завдання [PERSON] матеріальної шкоди у сумі вартості оплаченого товару. Із матеріалів справи убачається, що [PERSON] свої зобов`язання щодо виконати монтажні роботи з паркетної дошки також не виконав, суму авансового внеску за розпискою від 16.08.2018 року у розмірі 35 400,00 грн. позивачу не повернув. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Дослідивши зміст розписки від 16.08.2015 року, суд приходить до висновку, що сума отримана відповідачем є авансом. Як встановлено судом, сума авансового внеску до теперішнього часу позивачу не повернута. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За нормою статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно із статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач порушив зобов`язання, не приступив до виконання монтажних робіт паркетної дошки, то сплачена позивачем йому сума авансу підлягає поверненню в повному обсязі у сумі 35 400,00 грн. Крім того, відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% річних і інфляційної складової боргу, правильність якого перевірена судом, 3% річних у розмірі 992,17 грн. та індекс інфляції за час неповернення авансу у сумі 4 920,60 грн. також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів у розмірі 5 897, 74 грн., як процентів за безпідставне користування та збереження чужих грошей, розрахованих позивачем на рівні облікової ставки НБУ, суд виходить з наступного. За приписами ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Предметом даного спору, є стягнення авансу, на підставі розписки наданої відповідачем позивачу оскільки [PERSON] порушив зобов`язання, не приступив до виконання монтажних робіт паркетної дошки. В межах заявлених позивачем вимог, застосовано положення статті 625 ЦК України, за прострочку виконання відповідачем грошового зобов`язання, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] відсотків розрахованих виходячи із відсоткової ставки НБУ за безпідставне користування та збереження чужих грошей задоволенню не підлягає, оскільки призводить до подвійного стягнення відсотків за прострочення виконання зобов`язань, що не передбачено законом і умовами договору. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі ст. 13 ЦПК України, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума авансового внеску за виконання монтажних робіт у розмірі 35 400, 00 грн., індекс інфляції у розмірі 4 920, 00 грн. та три процента річних від простроченої суми у розмірі 992, 17 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий у розмірі 768,40 грн.. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial