Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови, під розміщення прибудови площею: 0,0006 га за адресою: [ADDRESS], та приведення її у придатний до використання стан шляхом демонтажу прибудови. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.06.2017 року, використовує земельні ділянки площею: 0,0038 га, 0.0114 га, 0,0010 га, 0,0021 га, на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки від 09.10.2009 року №01.08.162.02572, від 09.10.2008 року №01.08.162.02375, від 13.10.2008 року №01.08.162.02603, від 09.10.2008 року №01.08.162.02571 та самовільно зайнята земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови використовується під розміщення прибудови площею : 0.0006 га , за адресою: [ADDRESS], що є порушенням ст..ст. 125,126,211,212 Земельного кодексу України. [PERSON] було видано вказівку про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 19.06.2017 року. №93/2017, згідно якої відповідачу було надано час на усунення порушень. 09.08.2017 року після приведення додаткової перевірки спеціалістами відділу землеустрою та охорони земель управління земельних відносин міської ради вдруге складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та встановлено що вимоги вказівки (попередження) №93/2017 від 19.06.2017 р. відповідачем не виконано. Також, до теперішнього часу порушення не усунені. У зв'язку з викладеним позивач просить зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку від зведених споруд та привести її до придатного для використання стану, та стягнути судові витрати. Представник позивача за довіреністю Зінов`єв І.Г. у судове засідання не з'явився, але надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0006 га, що розташована по [ADDRESS] входить до складу земель житлової та громадської забудови та знаходиться в адміністративному підпорядкуванні Маріупольської міської Ради. Маріупольською міською радою рішення про надання [PERSON] земельної ділянки для розміщення споруд не приймалось, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні. Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.06.2017 року, яким встановлено, що відповідачем самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,0006 га, що розташована по [ADDRESS] під розміщення прибудови.(а.с.5) На підставі складеного акту перевірки відповідачу особисто під підпис 19.06.2017року була надана вказівка про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства, яку відповідач добровільно не виконала, про що свідчить акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 09.08.2017 року яким було встановлено, що відповідачем вимоги вказівки від 19.06.2017 року №93/2017 не виконано, самовільно зайнята та використовується земельна ділянка загальною площею 0,0006га, що розташована [ADDRESS] під розміщення прибудови.(а.с.6) Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з абз.15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Відповідно до п. б. ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особинесуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення:самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно до вимог ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельної ділянки в придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель, споруджень, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Приймаючи до уваги те, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій остання самочинно звела прибудову, крім того, [PERSON] не зверталася у встановленому законом порядку до органів самоврядування із заявою про надання їй у користування (оренду) земельної ділянки, необхідної для організації споруд, а тому зобов'язана звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку площею 0,0006 га з земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташовану по [ADDRESS], привести її в придатний для використання стан шляхом демонтажу прибудови. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved