Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача індексу інфляції та трьох процентів річних від суми боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 05 липня 2017 року Франківським районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі №465/566/17, яким частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто на користь позивача 144 355,50 грн. (сто сорок чотири тисячі триста п`ятдесят п`ять гривень 50 коп.) суми заборгованості за договором позики та судовий збір в розмірі 1443,56 грн. (одна тисяча чотириста сорок три гривні 56 коп.). Зазначене рішення Франківського районного суду м. Львова набрало законної сили 17 липня 2017 року.На підставі вищезазначеного рішення Франківського районного суду м. Львова видано виконавчий лист від 04.09.2017р., який було пред`явлено до виконання до Франківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області. На виконанні у Франківському відділі ДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №54782794 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. При ухваленні рішення та визначенні суми, що підлягає стягненню з відповідача, судом першої інстанції безспірно встановлено, що сума боргу у розмірі 5 550 доларів США за договором позики від 01 березня 2015 року, є еквівалентною 144 355,50 гривень за офіційним курсом НБУ (26,01грн.), станом на дату ухвалення судового рішення 05 липня 2017 року. З моменту набрання рішення Франківського районного суду м. Львова законної сили, [PERSON] не було повернуто позивачу жодних грошових коштів на погашення суми заборгованості, не стягнено жодних грошових сум з боржника і у межах виконавчого провадження (одержаних від реалізації арештованого майна, з відкритих рахунків, з отриманих доходів, чи іншим шляхом). Просить позов задоволити. Відповідно до ч.1 ст. 276 ЦПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститись у ній Згідно ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суддею Франківського районного суду м. Львова 13 березня 2019 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачеві протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень. Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 06 листопада 2019 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно з\~ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього\~Кодексу\~судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього\~Кодексу\~обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідачі відповідно до ч.4 ст. 277 ЦПК України, заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов суду не надали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву з клопотанням про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просить такий задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; відповідачі не з`явишлися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини; відповідачі не подали відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановено, що 05 липня 2017 року Франківським районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі №465/566/17, яким частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто на користь позивача 144 355,50 грн. суми заборгованості за договором позики та судовий збір в розмірі 1443,56грн. (одна тисяча чотириста сорок три гривні 56 коп.). Зазначене рішення Франківського районного суду м. Львова набрало законної сили 17 липня 2017 року. На підставі вищезазначеного рішення Франківського районного суду м. Львова видано виконавчий лист від 04.09.2017р., який було пред`явлено до виконання до Франківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області. На виконанні у Франківському відділі ДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №54782794 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. При ухваленні рішення та визначенні суми, що підлягає стягненню з відповідача, судом першої інстанції безспірно встановлено, що сума боргу у розмірі 5 550 доларів США за договором позики від 01 березня 2015 року, є еквівалентною 144 355,50 гривень за офіційним курсом НБУ (26,01грн.), станом на дату ухвалення судового рішення 05 липня 2017 року. З моменту набрання рішення Франківського районного суду м. Львова законної сили, [PERSON] не було повернуто позивачу жодних грошових коштів на погашення суми заборгованості, не стягнено жодних грошових сум з боржника і у межах виконавчого провадження (одержаних від реалізації арештованого майна, з відкритих рахунків, з отриманих доходів, чи іншим шляхом). Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. В силу ч.ч.1, 5 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Відтак, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах у справі №914/712/16 від 12.03.2018р., у справі №910/19094/17 від 16.10.2018р., у справі №905/684/17 від 29.03.2018р. На підставі вищевикладеного, у зв`язку із тим, що [PERSON] не було здійснено погашення суми заборгованості за договором позики та не виконано рішення Франківського районного суду м. Львова від 05.07.2017р., у відповідача виникає обов`язок сплатити встановлений індекс інфляції щодо суми боргу з моменту ухвалення рішення суду, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997 р., визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення індексу\~інфляції та\~трьох процентів\~річних від\~суми боргу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн., який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Outcome: approved