Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно якої просить, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за Договором позики від 01 червня 2015 року в розмірі 1200000 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом Договору іпотеки від 10 серпня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 145, а саме: нежитлове приміщення - кафе, загальною площею 494,5 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу Іпотекодержателем - [PERSON], в порядку передбаченому ст. 38 закону України «Про іпотеку», за ціною 1200000 грн. будь-якій особі. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобовязання по поверненню позики за договором позики від 01 червня 2015 року та умовами договору іпотеки від 10 серпня 2015 року. 16.09.2015 року до суду надійшли позовні заяви від [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання відповідача продати їм в рівних долях (по ? частці) нерухоме майно - нежитлове приміщення кафе, розташованого за адресою: [ADDRESS], шляхом укладання договору купівлі - продажу, на умовах визначених попереднім договором від 22.08.2015 року. У своїх позивних заявах [PERSON] та [PERSON], просять залучити їх до участі у справі у якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] з одного боку та [PERSON] та [PERSON], з іншого боку укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22.08.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шипіковою Ю.А. та зареєстрований в реєстрі за номером 561. Відповідно до предмету цього попереднього договору сторони зобов'язуються у майбутньому, в строк до 30 вересня 2015 року, укласти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення кафе розташованого за адресою: [ADDRESS] у нотаріальній формі на умовах визначених попереднім договором. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦПК треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов'язки позивача. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовну заяву підтримав, проти задоволення позовів третіх осіб не заперечував у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] не заперечував у повному обсязі. Третя особа [PERSON] заявлений позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Третя особа [PERSON] заявлений позов підтримав та просить його задовольнити у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 01.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 1200000 грн., а [PERSON] зобов'язалась повернути їх не пізніше 21 серпня 2015 року. В підтвердження передачі грошових коштів 01 червня 2015 року, [PERSON] була написана розписка, згідно змісту якої на виконання умов договору позики вона отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 1200000 грн. 10.08.2015 року з метою забезпечення виконання Договору позики між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договор іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 145. Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки, він забезпечує виконання [PERSON] зобов'язання перед [PERSON], що виникло на підставі договору позики від 01.06.2015 року, за умовами якого Відповідач зобов'язується повернути до 21.08.2015 року позику в сумі 1200000 грн. Відповідно до п.1.2. Договору іпотеки, в забезпечення виконання передано в іпотеку об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення - кафе, загальною площею 494,5 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS]. Підпунктом 1.4. Договору іпотеки визначено, що нежитлове приміщення кафе належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER], виданного Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 07.04.2015р., індексний номер - 36004308. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.04.2015 року, номер запису про право власності - 9307584, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 614614451101, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, 07.04.2015, індексний номер - 36004963, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 42744171 від 25.08.2015 року. [PERSON] зобов'язання по поверненню позики у встановлений термін (не пізніше 21 серпня 2015 р.) не виконала. 22 серпня 2015 року, [PERSON] звернулась к [PERSON] з вимогою про усунення порушень. У своїй вимозі [PERSON] зазначила про порушення [PERSON] зобов'язання по поверненню суми позики в розмірі 1200000 грн., забезпечення страхування предмету іпотеки та вимогу про негайне усунення цього порушення. Крім того у зазначені вимозі [PERSON] попередила [PERSON], що у разі невиконання основного зобов'язання протягом 30 днів, буде звернуте стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі Договору іпотеки. 22 серпня 2015 року [PERSON] надала [PERSON] відповідь на вимогу, у який визнала свою заборгованість та зазначила про неможливість виконати свої зобов'язання у встановлений строк, у зв'язку з відсутністю на даний момент грошових коштів та попросила надати їй відстрочення на 180 днів. 22.08.2015 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON] та [PERSON], з іншого боку був укладений попередній договір (посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шипіковою Ю.А. та зареєстрований в реєстрі за номером 561), відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язувалась укласти договір купівлі - продажу нежитлового приміщення - кафе, розташованого за адресою: [ADDRESS], до 30.09.2015 року за ціною - 1200000 грн. При визначені вартості нежитлового приміщення - кафе, розташованого за адресою: [ADDRESS] [PERSON] керувалась висновком про ринкову вартість майна №585207_15072015_1 станом на 14.07.2015 року, яка складає 1177000 грн. Пунктом 2.5. зазначеного попереднього договору передбачений наступний порядок придбання нерухомого майна: [PERSON] придбає ? частки нежитлового приміщення за ціною 600000 гривень; [PERSON] придбає ? частки нежитлового приміщення за ціною 600000 гривень. 23 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] підписаний протокол погодження ціни продажу, відповідно до якого погоджено ціну продажу предмету іпотеки третім особам в сумі - 1200000 грн. 25 серпня 2015 року, [PERSON] звернувся до [PERSON] з повідомленням, відповідно до ст.38 закону України «Про іпотеку», про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер 42744171 від 25.08.2015 року) єдиною особою, що має зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, окрім власника - [PERSON] є [PERSON], на підставі Договору іпотеки. Листами - пропозиціями від 10.09.2015 року [PERSON] та [PERSON], на виконання умов попереднього договору, надали [PERSON] проект основного договору. Зазначена пропозиція отримана [PERSON] 11.09.2015 року, протее, [PERSON] від укладання основного договору ухиляється. Спір у справі виник у звязку через невиконанням [PERSON] зобов'язання по поверненню позики за Договором позики у зв'язку із чим [PERSON] вважає, що існують підстави для задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а [PERSON] та [PERSON] вважають, що таке майно має бути продане їм, оскільки поданням позову з вимогою звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу будь-якій особі порушено умови Попереднього договору. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. В даному випадку права та обовязки сторін виникли внаслідок Договору позики, Договору іпотеки та Попереднього договору, а тому регулюються в т.ч. Главою 71, § 6 Глави 49 Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку». Вказані договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 11, 202, 509, 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Пунктами 1.1, 1.2, 2.1, 31 Договору позики, сторони погодили надання безпроцентної позики у розмірі 1200000 грн. на строк не пізніше 21.08.2015 року. На виконання умов Договору позики [PERSON] передала на користь [PERSON] 1200 000 грн., чим свої зобовязання по Договору позики виконала в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] у визначений Договором позики строк грошові кошти не повернула, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість у розмірі 1200000 грн. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, [PERSON] порушила зобов'язання по поверненню грошових коштів за Договором позики. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), а згідно ч.1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно частини 1 статті 574 Цивільного кодексу України підставою виникнення застави є договір. З матеріалів справи вбачається, що п.4.1 Договору позики сторонами передбачено забезпечення виконання зобовязань за таким договором шляхом передачі визначеного нерухомого майна в іпотеку, а 10.08.2015 року сторонами укладено Договор іпотеки. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Аналогічні положення встановлені щодо іпотеки як виду застави нерухомого майна і в абзаці 3 статті 1 Закону України «Про іпотеку», приписи якого підлягають переважному застосуванню у справі як спеціальні. Відповідно до пункту 1.1.1. Договору іпотеки основним зобов'язанням, забезпеченим іпотекою є грошові зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] по Договору позики, у тому числі повернення позики, сплата пені, що цілком відповідає приписам статті 7 Закону України «Про іпотеку». Згідно частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок прострочення [PERSON] виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за Договором позики у [PERSON] виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки - нежитлове приміщення - кафе, загальною площею 494,5 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS] Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Пунктом 6.4. Договору іпотеки сторони узгодили порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, яке відбувається за вибором Іпотекодержателя та передбачає що у разі несплати Іпотекодавцем будь-яких коштів в строк встановлений Договором позики, Іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки: а) за рішенням суду; та/або б) в позасудовому порядку; та/або в) в іншому порядку, передбаченому чинним законодавством України. Пунктом 6.7. Договору іпотеки сторони передбачили, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на підставі договору (правочину) купівлі-продажу в рахунок виконання вимог за основним зобов'язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Частиною 3 вказаної статті визначено, що якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця (ч.5ст.38). Із матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2015 року, [PERSON] звернулась до [PERSON] з вимогою про усунення порушень в яких попередила про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом його продажу у випадку невиконання основного зобовязання у строк не менш ніж 30 днів. Тобто, іпотекодержатель обрав способом задоволення своїх вимог за Договором позики продаж предмету іпотеки третій особі від свого імені. Листом від 22 серпня 2015 року, [PERSON] повідомила про неможливість повернути позику та застрахувати предмет іпотеки, посилаючись на відсутність грошових коштів та

Outcome: approved