Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої невиконанням умов договору, стягнення пені за прострочку виконання зобов'язання та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 листопада 2013 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Базис-Право» (надалі - ТОВ «Базіс Право») в особі [PERSON] було укладено Договір № 25/7 про введення в експлуатацію житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На виконання умов Договору позивачем було передано відповідачу відповідні кошти у загальному розмірі 3 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 24 000 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою відповідача про отримання коштів. Разом з тим, робота за Договором виконана не була, у звязку з чим позивачу завдано матеріальної шкоди, оскільки продаж будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], не відбувся. На підставі зазначеного та посилаюсь на вимоги ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, яка складається зі сплачених позивачем коштів у розмірі 24 000 грн. 00 коп. та пені за кожен день прострочення за період з 12 листопада 2013 року по 05 червня 2014 року у розмірі 344 160 грн. 00 коп. Крім того, позивач зазначає, що своїми неправомірними діями відповідач, окрім матеріальної шкоди, завдав позивачу ще й моральну шкоду, яка полягає, зокрема, у триваючих душевних стражданнях. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у сумі 10 000 грн. 00 коп., яку також просить стягнути з відповідача на користь позивача. Позивач у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, відсутність підстав, передбачених ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), для відкладення розгляду справи, а також те, що позивач проти заочного розгляду справи заперечував, судом постановлено ухвалу про розгляд справи за відсутності відповідача в загальному порядку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Так, у судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Базіс Право» в особі директора [PERSON] було укладено Договір № 25/7 про введення в експлуатацію житлового будинку (а.с. 4-5). Згідно розділу 1 Договору позивач замовив, а ТОВ «Базіс Право» прийняв на себе виконання узгоджувальних робіт по оформленню документації щодо введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.п. 2.1-2.8 Договору ТОВ «Базіс Право» зобов'язалось виконати роботи згідно діючого законодавства України, офіційно опублікованих відомчих інструкцій та розпоряджень, якісно та в строки, обумовлені умовами цього Договору, а саме: зробити технічний паспорт та технічний звіт, подати Декларацію до Інспекції державного архітектурного будівельного контролю, подати заявку на введення в експлуатацію житлового будинку, одержати декларацію на введення в експлуатацію, подати в БТІ декларацію про введення в експлуатацію, отримати свідоцтво на право власності. При цьому, як вбачається зі змісту позовних вимог та пояснень, наданих позивачем у судовому засіданні, останній, звертаючись з даним позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, яка складається зі сплачених позивачем коштів у розмірі 24 000 грн. 00 коп. та пені за кожен день прострочення за період з 12 листопада 2013 року по 05 червня 2014 року у розмірі 344 160 грн. 00 коп. у зв'язку з невиконанням останньою своїх зобов'язань за Договором. Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що Договір № 25/7 про введення в експлуатацію житлового було укладено [PERSON] не з [PERSON], як фізичною особою, а з юридичною особою - ТОВ «Базіс Право», в особі директора товариства [PERSON], що підтверджується змістом самого Договору (а.с. 4-5). Крім того, як вбачається зі змісту розписки від 12 листопада 2013 року [PERSON] отримала від позивача грошові кошти у сумі 3 000 доларів США за введення в експлуатація будинку, тобто на виконання вищевказаного Договору, та не як фізична особа, а як представник - директор ТОВ «Базіс-Право» (а.с. 6). Відтак, враховуючи всі встановленні у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що особисто [PERSON] як фізична особа не порушувала прав і законних інтересів позивача, у звязку з чим є неналежним відповідачем у даній справі. При цьому, слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Згідно вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Однак, не зважаючи на те, що під час розгляду справи судом в порядку, визначеному ч. 4 ст. 10 ЦПК України, позивачу були роз'яснені його права, у тому числі передбачені ч. 1 ст. 33 ЦПК України, останній не скористався наданим йому правом та клопотань про заміну неналежного відповідача належним не заявляв. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для його задоволення, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, зокрема щодо порушення вказаним відповідачем прав та інтересів позивача, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене, на підставі ст. 837 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та

Outcome: dismissed