Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що о 16 годині 15 хвилин 23 червня 2014 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2105», д/н [NUMBER], по вул. Лиманна в м. Одесі, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного напрямку та зіткнувся з автомобілем марки «Хюндай», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка рухалась в зустрічному напрямку, чим завдав обом транспортним засобам механічні пошкодження. Причиною ДТП стало порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, [PERSON] Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/9713/14-п від 08 липня 2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Враховуючи викладене в позовній заяві, позивач просить стягнути на її користь, як власника транспортного засобу, 3074 грн. 75 коп. частину матеріальної шкоди, 3000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди, 3000 грн. 00 коп. витрати на правову допомогу, та витрати по сплаті судового збору по справі В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та стягнути матеріальну та моральну шкоду завдану скоєнням ДТП в повному обсязі. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив наступні обставини: О 16 годині 15 хвилин 23 червня 2014 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2105», д/н [NUMBER], по вул. Лиманна в м. Одесі, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного напрямку та зіткнувся з автомобілем марки «Хюндай», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка рухалась в зустрічному напрямку, чим завдав обом транспортним засобам механічні пошкодження. Причиною ДТП стало порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, [PERSON] Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/9713/14-п від 08 липня 2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. (а.с. 14). Власником пошкодженого автомобіля Hyundai державний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24.07.2010 року є позивач по справі, [PERSON]. (а.с. 12). Відповідно ж до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Україна», що підтверджується Полісом №АІ/0665754. (а.с. 15). Розмір матеріальної шкоди визначений згідно аварійного сертифікату №66-08/14 від 28.08.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai державний номер [NUMBER], складає 22194 грн. 47 коп. (а.с. 17-23). Договором обов'язкового страхування наземного транспорту №АІ/0665754 встановлена також франшиза в розмірі 1000 гривень, яка має бути відшкодована відповідачем [PERSON] Положеннями ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Таким чином, зазначена сума франшизи та частина матеріальної шкоди спричинених у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, підлягають стягненню на користь позивача з відповідача - [PERSON]. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичної особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини і незалежно від вини заподіювача, якщо шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.2005 р. із змінами і доповненнями - під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань , або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, або членів сім'ї чи близьких родичів, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує моральні страждання позивача, які пов'язані з його душевними хвилюваннями з приводу настання дорожньо-транспортної пригоди, наявність вини відповідача у ДТП, в зв'язку з чим вважає можливим стягнути з [PERSON] в рахунок заподіяної позивачу моральної шкоди 800 гривень. Також з відповідача підлягає стягненню частина витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу з цивільних та адміністративних справ», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Враховуючи норму вищевказаного закону, суд вважає за необхідне стягнути частину витрат на правову допомогу, враховуючи час проведений представником позивача в судових засіданнях, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 690 грн. 20 коп. Також на користь позивача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору по справі, котрі підтвердженні належними доказами (квитанціями). (а.с. 1,2).

Outcome: partial