Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 07.10.2011 року. В обґрунтування позову посилається на те, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через погіршення стосунків та різні погляди на життя. Шлюбні відносини фактично припинені з 2016р. та носять формальний характер. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, заяви про зміну прізвища не надавала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 07.10.2011р. Дніпровською сільською радою Білозерського району Херсонської області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.10.2011 року, актовий запис № 30. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». [INFO] від даного шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 26.04.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 55. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2011 року. Спільне життя у сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають намір зберігати шлюб. На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved