Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про встановлення порядку користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є співвласником житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В зазначеному житловому приміщені йому на праві власності належить 1 / 4 частка квартири. Власником 3/ 4 частки квартири являється його рідна сестра, відповідач по справі. Спірна житлова квартира [ADDRESS] є трикімнатною і складається з трьох ізольованих житлових кімнат 13.60 кв.м., 19.60 кв.м., 19.20 кв.м., допоміжних приміщень: кухні, коридору, вбиральні (поєднаної) із загальною площею 76.10 кв.м., жилою площею 52.40 кв.м., що підтверджується доданою копією технічного паспорта на квартиру У зв'язку з тим, що на момент звернення до суду між сторонами існує спір щодо визначення конкретного порядку користування квартирою та участі кожного із співвласників у витратах на утримання житлового приміщення, позивач просив виділити у його користування ізольовану кімнату площею 13.60 кв.м. , посилаючись на те, що його частка у квартирі становить 1/ 4, що приблизно дорівнює 13,10 кв.м., та що співвідноситься з розміром ізольованої кімнати у 13,60 кв.м. Позивач вважає що такий варіант розподілу не порушить прав відповідача, та не може вплинути на зміну розміру часток в спільному майні. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, викладених в позовній заяві та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Також зазначила, що вона не яким чином не заважає користуватися житловим приміщенням позивачу, і не чинить йому перешкод. Відзначила, що в разі встановлення порядку користування, в разі необхідності продажу квартири, її вартість буде значно нижче ринкової, що не вигідно ні їй ні позивачу, так як вони є співвласниками квартири. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], є співвласником житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В зазначеному житловому приміщені йому на праві власності належить 1/ 4 частка квартири, що підтверджується доданою копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2011 року виданого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за номером 2-2344 (а.с.4). Власником 3/ 4 частки квартири являється відповідач по справі, [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого П'ятою київською державною нотаріальною конторою 17 листопада 1995 року за реєстровим номером 5с-841 та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2011 року виданого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори (а.с4). Згідно копії технічного паспорту на квартиру, спірна житлова квартира [ADDRESS] є трикімнатною і складається з трьох ізольованих житлових кімнат 13.60 кв.м., 19.60 кв.м., 19.20 кв.м., допоміжних приміщень: кухні, коридору, вбиральні (поєднаної) із загальною площею 76.10 кв.м., жилою площею 52.40 кв.м. (а.с.6-7). Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію від 20 грудня 2013 року виданої Житлово-експлуатаційною конторою №513 у житловому приміщені зареєстрована [PERSON] (а.с.11). Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. №20, роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як встановлено в судовому засіданні на момент розгляду справи в квартирі [ADDRESS] проживають сторони по справі. Враховуючи право позивача на 1/ 4 частку власності в спірній квартирі та право відповідача на 3/ 4 частки власності, при встановленні порядку користування жилим приміщенням позивачу може бути виділена жила кімната площею 13,60 кв.м., а кімнати площею - 19,60, та 19,20 кв. м. - відповідачу по справі. Такий порядок користування жилим приміщенням є найбільш зручним для сторін стосовно умов розташування кімнат у спірній квартирі і майже відповідає ідеальним розмірам часток кожного із співвласників. Збільшення ідеального розміру частки позивача, на думку суду, є незначним і не суттєвим. Окрім іншого при прийнятті рішення суд виходить з того, що між сторонами по справі фактично склався добровільний порядок користування житлом, при якому позивач займає кімнату 13,60 кв.м., а відповідачі інші кімнати. В зв'язку з чим, суд вважає можливим визначити порядок користування в квартирі [ADDRESS], виділивши позивачу ізольовану кімнату площею -13,6 кв.м..

Outcome: approved