Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 21.07.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено кредитний договір № 6341243284, згідно якого ТОВ «ФК «ЦФР» надав [PERSON] кредит у сумі 15 570, 00 грн. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило позивачу своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 6341243284 від 21.07.2016 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР». Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 34 506, 61 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 гривень. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.09.2019 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходило,не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, тому суд, приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зі змісту ч. 1 ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 6341243284 від 21.07.2016 року відповідач отримав кредит, що підтверджується копіями: заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», заяви на отримання кредиту, платіжним дорученням на отримання коштів, розрахунком заборгованості, довідкою (а.с.5-12). Всупереч умовам укладеного договору відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30 липня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 34 506, 61 грн., з яких 14 740, 51 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 3 292, 04 грн. прострочена заборгованість за відсотками, 8 689, 06 грн. заборгованість за платою за управління кредитом, 7 785, 00 грн. пеня. (а.с. 13). Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. ТОВ «ФК «ЦФР» повністю виконав свої зобов`язання, щодо надання відповідачу коштів у кредит за кредитним договором № 6341243284 від 21.07.2016 року, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 30.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730 відповідно до умов якого, на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (п.1.1.). Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги з [PERSON] за кредитним договором № 6341243284 від 21.07.2016 року у розмірі 34 506, 61 грн. (а.с. 19). Таким чином, оскільки, відповідач взяв на себе певні зобов`язання, що належним чином в установлений договором строк не виконав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав повністю, а свої договірні зобов`язання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість, то дана заборгованість підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 1 921, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved