Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на своє утримання у розмірі 25% від доходу відповідача до зміни матеріального та сімейного стану сторін. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач перебуває у віці 71 року, не працює, отримує пенсію у розмірі 1779,37 грн., інших джерел доходу не має, а тому опинився у вкрай нужденному матеріальному становищі. За твердженням позивача, відповідач працює у ТОВ «Біоноріка», отримує заробітну плату в розмірі 9000,00 грн., одружений та має доньку, [INFO]. Позивач вказує, що відповідач зареєстрований у квартирі і є її власником, при цьому позивачу для отримання субсидії необхідно мати дані про розмір заробітної плати сина та його дружини, однак відповідач відмовляється надати позивачу такі дані і за таких обставин позивачу відмовляють в отриманні субсидії. Позивач зазначає, що не має можливості оплачувати в повній мірі комунальні послуги, а відповідач не має бажання допомагати в цьому питанні. Враховуючи викладене позивач вважає, що відповідач може і має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу. Ухвалою суду від 23.10.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз'яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами були направлені за зареєстрованою у встановленому порядку адресою відповідача, однак повернулись до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є рідним сином позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Крім того, копією свідоцтва про народження відповідача підтверджується, що останній перебуває у працездатному віці, враховуючи, що він народився 17.05.1976 року. За змістом довідки Головного УПФУ в м. Києві №3195 від 11.10.2018 року позивач знаходиться на обліку в Головному УПФУ м. Києва і отримує пенсію за віком у розмірі 1779,37 грн. щомісячно (а.с. 7). Зі змісту наявної в матеріалах справи копії паспорту позивача вбачається, що останній є людиною похилого віку, народився [INFO], тож на даний час вік позивача складає 71 рік (а.с. 4-6). Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За змістом ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вимоги ст. 202 СК України, суд приходить до висновку, що позивач є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, оскільки на наявність таких обставин вказує вік позивача, наявність статусу пенсіонера та розмір отримуваної ним пенсії, який є меншим за прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, який становить з 1 грудня 2018 року - 1853,00 грн. Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу відповідача, яка має стягуватись на утримання його непрацездатного батька, суд враховує вимоги ст. 205 СК України та констатує, що у суду відсутні дані на підтвердження сімейного стану позивача, а саме щодо наявності у нього інших дітей та дружини. На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує дохід у розмірі 9000,00 грн., однак жодних доказів на підтвердження таких даних позивач суду не надав. Ураховуючи, що за твердженням позивача, відповідач одружений та має неповнолітню доньку, [INFO], що жодним чином не заперечене самим відповідачем, суд оцінює такі повідомлені позивачем дані як характеризуючи обставини матеріального і сімейного стану відповідача та приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини від всіх видів доходів відповідача. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial