Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся з вищенаведеним позовом до суду посилаючись на те, що 02.09.2005 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] був укладений кредитний договір № 10-29/874 (далі-кредитний договір) на суму 200 000,00 грн. зі сплатою 15% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення до 01.09.2010 року. Відповідач [PERSON] одержав та використав за цільовим призначенням кошти, отримані в кредит. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань між позивачем та [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2), [PERSON] (далі відповідач-3) було укладено іпотечний договір від 02.09.2005 року № 02-10/2600 (далі договір - іпотеки) предметом якого є трьохкімнатна квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Оскільки позичальник [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту, станом на 04.09.2013 року його заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені становить 151 846,92 грн. Позичальник допустив неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає у загальному розмірі 151 846,92 грн., яку разом з судовими витратами позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь. В процесі розгляду справи представник позивача звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідачів борг в розмірі 131 207, 47 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - трьох кімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заперечення в яких проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надали, явку представника не забезпечили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 02.09.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є позивач, та відповідачем -1 укладено кредитний договір № 10-29/874. Відповідно до умов договору позивачем надано відповідачу -1 кредит на поточні потреби, а саме на ремонт житла в розмірі 200 000,00 грн. з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 15% річних, та кінцевим терміном повернення до 01.09.2010 року. Умовами договору кредиту встановлено обов'язок позичальника погашати кредит до 15 числа кожного місяця. За умовами п.4.2. договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та повернення кредиту позичальник сплачує кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. 02.09.2005 року між позивачем та відповідачем 2, відповідачем -3 укладено договір іпотеки №02-10/2600, за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання відповідача-1 зобов'язань за договором кредиту № 10-29/874 від 02.09.2005 року нерухоме майно, а саме: [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані позивачем відповідачеві-1, які він використав за цільовим призначенням. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак позичальник [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе за кредитним договором зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати кредиту, процентів за його користування, допустив заборгованість в розмірі 131 207,47 грн., що складається із заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) в розмірі 63347,00 грн.; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 58861,57 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 8636,11 грн.; інфляційних витрат за кредитом в розмірі 190,04 грн., інфляційних витрат за відсотками в розмірі 172,75 грн. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти відповідач 1зобовязувався у термін до 01.09.2010 року, проте вказане зобов'язання не виконав. Оскільки відповідачі не виконали свого зобов'язання щодо сплати кредитних коштів та відсотків за користування ними, вимоги позивача про стягнення боргу суд вважає обґрунтованими. Однак, суд вважає за необхідне відмітити наступне. Виходячи зі змісту п. 1.1.1 кредитного договору строк його дії та безумовне право на звернення позивача до суду у випадку не виконання боржником свого грошового зобов'язання є 01.09.2010 року. Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст.262 ЦПК України). Оскільки кредитним договором встановлено кінцевий термін повернення кредиту 01.09.2010 року, то саме з цієї дати почав перебіг строк позовної давності. Позов про стягнення заборгованості за цим кредитним договором подано до суду представником ПАТ «Укрсоцбанк» лише в жовтні 2013 року, тобто поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. У п.7.3 кредитного договору вказано, що договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Однак така умова кредитного договору не може вважатись установленням строку його дії, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідача до ухвалення судового рішення було надіслано на адресу суду заперечення в яких він просив застосувати судом строку позовної давності відповідно до вимог ст.267 ЦК України та посилався на це при дачі вільних пояснень в судовому засіданні. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що строк на звернення до суду пропущено з поважних причин та не заявлено клопотання для його поновлення. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачу ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 526, 530, 533, 536, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: dismissed