Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію . Мотивує тим, що відповідач користується послугами комунального підприємства, але за них не розраховується на протязі тривалого часу. Станом на 01.06.2014 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 2500 грн.04 коп.Крім того, за прострочення виконання грошового зобов «язання КП « Теплокомуненерго « нарахувало відповідачеві 173 грн.48 коп. індексу інфляції та 3% річних від основного боргу в сумі 45 грн.20 коп. згідно наданого розрахунку. В судове засідання представник позивача не з явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність , позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з явився , про час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] проживає в [INFO] .На ім»я відповідачки відкритий особовий рахунок № 040426.Відповідачка користується послугами з централізованого опалення , але своєчасно не оплачує надані послуги. Між сторонами фактично було укладено договір про надання послуг, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, а поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому, згідно ч.2 ст. 205 ЦК України, даний договір вважається укладеним з моменту надання позивачем (виконавцем) та прийняття відповідачами (замовниками) послуги з теплопостачання . Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач споживає теплову енергію. Між нею та позивачем склалися правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання, про що свідчать особовий рахунок та наявність розрахункової книжки у відповідача. Права позивача порушені невиконанням зобов'язання відповідачем , а тому підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-68цс12 від 20.06.2012 року правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобовязання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до ст.20 Закону України «Про теплопостачання», ст.1, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 відповідач зобов»язаний оплачувати надані послуги за теплопостачання. Сума боргу підтверджується відповідним розрахунком і за весь період затримки розрахунку станом на 01.06.2014 року складає 2500 грн.04 коп., а також згідно розрахунку позивача нараховано відповідачу 173 грн.48 коп. індексу інфляції та 3% річних від основного боргу в сумі 45 грн.20 коп . Дані суми підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданих платіжних доручень , позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., яка підлягає стягненню з відповідача . На підставі п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 р., п.17, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630,

Outcome: approved