Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні посилаючись на те, що 07 березня 2001 року він з відповідачем уклали шлюб, який 13 червня 2016 року розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей: неповнолітню [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO]. Діти за домовленістю сторін, діти проживають разом з відповідачем. Позивач, перераховує відповідачу кошти на утримання дітей. Післдя розірвання шлюбу відповідач відмовляє позивачу у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] року та порушує його право на участь у вихованні дитини. Відповідач по різним причинам відмовляє відповідачу у зустрічах з дітьми та самовільно, без погодження з позивачем, з метою утруднення спілкування позивача з доньками змінила місце проживання дітей. Позивач неодноразово намагався вирішити питання побачень мирним шляхом, але безуспішно. На підставі викладеного позивач просить зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO] та у її вихованні. Встановити наступний порядок спілкування та участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]: кожну другу та четверту неділю місяця з 11 годині 00 хвилин до 18 години 00 хвилин у м. Вишгород; один тиждень на рік під час зимових свят (у період з 19 грудня по 18 січня), один місяць на рік протягом літа для літнього відпочинку з дитиною. У судовому засідання представник позивача просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі із викладених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Із письмових заперечень відповідача поданих до суду 14 вересня 2017 року вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково з наступних підстав. Після розірвання шлюбу позивач переїхав жити до іншої жінки, а діти залишились проживати разом з відповідачем у квартирі батьків позивача. Згодом, відповідач з дітьми переїхали у квартиру, яку відповідач винайняла, оскільки проживання з батьками позивача стало нестерпним. Після їхнього переїзду відповідач жодного разу не забороняла позивачу бачитись з дітьми. Позивач по вихідних днях забирав ,коли вважав за потрібне, дітей. На думку відповідача, позивач навпаки самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не цікавиться чим займаються його діти. Відповідач заперечує щодо тривалого розлучення з малолітньою дочкою [PERSON], оскільки вона ще занадто мала, щоб надовго розлучатись з матір'ю. На підставі викладеного, відповідач просить задовольнити позовні вимоги частково та встановити порядок спілкування та участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO] кожну другу та четверту неділю місяця з 11:00 години по 18:00 годину у м. Вишгород. Представник Служби у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації позов підтримала та просила про його задоволення. Представник Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області в судовому засіданні проти позову не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд дійшов наступного. 13 червня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішенням Вишгородського районного суду Київської області. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 113. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, а саме з 06 вересня 2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] Відповідно до Довідки форми № 3 від 04 листопада 2016 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук, [PERSON] - невістка. [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] виданого ДПІ у Вишгородському районі 31 травня 2012 року. Згідно Угоди до договору оренди від 31 січня 2016 року, [PERSON] у [PERSON] орендувала квартиру [ADDRESS] терміном на 18 місяців для проживання трьох чоловік. Висновком органу опіки та піклування Вишгородської РДА від 04 грудня 2017 року № 720/3482 про визначення способів участі [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO], визначено наступний порядок спілкування [PERSON] з дочкою [PERSON], [INFO]: кожну другу і четверту неділю місяця з 11:00 години по 18:00 годину у м. Вишгороді та під час літніх і зимових канікул на більш тривалий термін за домовленістю з матір'ю дитини [PERSON] Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 19 СК Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Україною 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст. 158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. В той же час, статтею 159 СК України врегульовується питання вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї Так, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З урахуванням встановлених судом обставин по справі, доказів, наданих учасниками судового, визначення норм матеріального та процесуального права, що врегульовують правовідносин між сторонами, судом зазначається наступне. Очевидним і беззаперечним є факт про наявність у позивача права на спілкуванні з малолітньою дитино. Що стосується способу участі позивача у вихованні малолітньої дитини, а саме визначення часу та днів для їх спілкування, то зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням висновку органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації про визначення способів участі [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO]. Зокрема, позивач просить встановити порядок спілкування та його участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]: кожну другу та четверту неділю місяця з 11 годині 00 хвилин до 18 години 00 хвилин у м. Вишгород; один тиждень на рік під час зимових свят (у період з 19 грудня по 18 січня), один місяць на рік протягом літа для літнього відпочинку з дитиною. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування за доцільне визнати порядок спідкування позивача з малолітньою дочкою [PERSON] кожну другу і четверту неділю місяця з 11:00 години до 18:00 години у м. Вишгороді та під час літніх і зимових канікул на більш тривалий термін за домовленістю з матір'ю дитини [PERSON] Також, судом не може бути залишено поза увагою письмові пояснення відповідача, щодо віку малолітньої [PERSON], якій буде важко на довгий період залишатись без матері. Тому, з урахуванням повної підтримки позову представників третіх осіб по справі, суд вважає, що об'єктивним та законним рішенням при вирішенні зазначеної позовної вимоги, буде її часткове задоволення шляхом встановлення періоду для спілкування з 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. кожну другу та четверту неділю місяця та під час літніх і зимових канікул на більш тривалий термін за домовленістю з матір'ю дитини [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial