Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення 11608 грн. 71 коп. заборгованості, судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що працюючи на посаді завідувача кафедри історії України та економічної теорії Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені [PERSON], 26.10.2014 року отримав від ректора доручення придбати у власність довірителя бензопилу за власні кошти з наступним відшкодуванням довірителем витрат, понесених у зв'язку з виконанням доручення, на підтвердження якого, надано довіреність від 26.10.2014 року. 27.10.2014 року позивач отримав доручення придбати електричний конвектор, а 28.10.2014 року прапор України древко та наконечник до нього. На виконання вищевказаних доручень, позивач придбав бензопилу, електричні конвектори, прапор України древко та наконечник до нього, на що витратив 2739 грн., 7912 грн. та 957 грн. 71 коп. відповідно, що підтверджується товарними чеками. У день придбання товарів позивач подав у бухгалтерію відповідача звіти про використання коштів та зазначені товари прийнято на баланс університету на підставі прибуткових ордерів від 27.10.2014 року №168/6 та від 28.10.2014 року від №169/1 та №169/2. Не зважаючи на вимогу позивача повернути йому витрачені кошти, відповідач коштів не повернув. Враховуючи, що на даний час у відповідача існує заборгованість перед позивачем по авансових звітах на суму 11608 грн. 71 коп. і добровільно відповідач відмовляється виплатити ці грошові кошти, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечив. Підтвердив, що у відповідача перед позивачем наявна вищевказана заборгованість. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [PERSON], працюючи на посаді завідувача кафедри історії України та економічної теорії Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені [PERSON], 26.10.2014 року отримав від ректора доручення придбати у власність довірителя бензопилу за власні кошти з наступним відшкодуванням довірителем витрат, понесених у зв'язку з виконанням доручення, що підтверджується копією довіреності від 26.10.2014 року (а.с.4). Крім цього, [PERSON], працюючи на посаді завідувача кафедри історії України та економічної теорії Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені [PERSON], 27.10.2014 року отримав від ректора доручення придбати у власність довірителя електричний конвектор за власні кошти з наступним відшкодуванням довірителем витрат, понесених у зв'язку з виконанням доручення, що підтверджується копією довіреності від 27.10.2014 року (а.с.5). Крім цього, [PERSON], працюючи на посаді завідувача кафедри історії України та економічної теорії Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені [PERSON], 28.10.2014 року отримав від ректора доручення придбати у власність довірителя прапор України древко та наконечник до нього за власні кошти з наступним відшкодуванням довірителем витрат, понесених у зв'язку з виконанням доручення, що підтверджується копією довіреності від 28.10.2014 року (а.с.6). На виконання вищевказаних доручень, позивач придбав бензопилу, чотири електричні конвектори, два прапори України древко та наконечник до нього, на що витратив 2739 грн., 7912 грн. та 957 грн. 71 коп. відповідно, що підтверджується копіями товарних чеків (а.с.8, 10, 13, 14). Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав у бухгалтерію Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені [PERSON] звіти про використання коштів (а.с.7, 9, 12) та зазначені товари прийнято на баланс університету на підставі прибуткових ордерів від 27.10.2014 року №168/6 (а.с.11) та від 28.10.2014 року від №169/1 та №169/2 (а.с.15). 27.05.2015 року позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою про повернення 11608 грн. 71 коп. витрат, понесених на придбання для університету вищевказаних товарів (а.с.18-19), однак така залишається не виконаною. Як вбачається із копії довідки (а.с.21) Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені [PERSON] має заборгованість перед позивачем [PERSON] по авансових звітах у розмірі 11608 грн. 71 коп. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, оскільки встановлено, що позивачем витрачено грошових коштів на загальну суму 11608 грн. 71 коп. на придбання товарів, які в подальшому були прийняті на баланс Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені [PERSON], та останнім видано довідку про наявність у нього заборгованості перед позивачем на вказану суму по авансових звітах, суд приходить до висновку, що відповідач добровільно взяв на себе зобовязання повернути позивачу грошові кошти за придбання для нього товару, однак після прийняття товару свого обовязку по поверненню грошових коштів не виконав, чим порушив умови взятого на себе зобовязання, а відтак порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення на його користь із відповідача грошових коштів в розмірі 11608 грн. 71 коп. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені (а.с.20) судові витрати, що становлять 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved