Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 14 лютого 2016 року померла його мати [PERSON], після її смерті залишилося спадкове майно. За життя [PERSON] склала заповіт, в якому все своє майно заповіла позивачу, однак позивач після смерті матері, через свою юридичну необізнаність, не подав вчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини, а також нотаріусом було розяснено, що у позивача у правовстановлюючих документах існують розбіжності, тому позивач просить встановити факт родинних відносин з матірю та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на доводи викладенні в позовній заяві. Представник відповідача - Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, але подав заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Суд заслухавши позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2016 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №218893 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області 15.02.2016 року ( а. с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з: житлового будинку №46, розташованого в смт. Петрове по вул. Кіровоградська Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 43,5 кв.м. (а.с.9); земельної ділянки площею 7,15 га розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ - КР 099619, виданого 20.03.2002 року Петрівською районною державною адміністрацією Петрівського району Кіровоградської області ( а. с.10); земельної ділянки площею 7,00 га розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ - КР 009620, виданого 20.03.2002 року Петрівською районною державною адміністрацією Петрівського району Кіровоградської області ( а. с.11) та самохідного шасі марки Т- 16М 1979 року випуску завадський номер 243162 ( а. с.12). За життя мати, позивача - [PERSON] 02.04.2004 року склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області за №549, в якому все своє майно заповідала сину, тобто позивачу - [PERSON] ( а. с.13). Коли позивач звернувся до приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області з питання переоформлення спадщини, то нотаріус повідомив йому, що він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, а також повідомив, що у правовстановлюючих документах існують розбіжності, а саме: в свідоцтві про народження позивача мати записана, як Одарка, а у свідоцтві про смерть, як [PERSON]. В звязку з цим позивач просив суд встановити факт родинних відносин з матірю та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Факт того, що [PERSON] являлася матірю позивача - [PERSON],підтвердила в судовому засіданні свідок по справі - [PERSON], дружина позивача та невістка померлої [PERSON]. Також вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, виданого Петрівським Райбюро ЗАГС Кіровоградської області 19.12.1963 року серії V-УР №0490259 ( а. с.14). Відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. На підставі викладеного суд вважає, що позов слід задовольнити, в частині встановлення факту родинних відносин, встановивши факт того, що [PERSON] являлася матірю позивача - [PERSON]. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. ч.1, 2 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності з Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК передбачен,о що судом може бути встановлено додатковий строк на прийняття спадщини якщо судом буде визнано поважність причини пропуску строку на прийняття спадщини, при цьому поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини в шестимісячний термін вважається: відсутність у спадкоємця інформації про наявність заповіту, складеного на його користь; важка хвороба спадкоємців, що мала місце протягом основної частини строку для прийняття спадщини, за відсутністю у них можливості відправити заяву про прийняття спадщини поштою; перебування спадкоємця протягом основної частини строку для прийняття спадщини за кордоном; перебування протягом основної частини строку для прийняття спадщини у відрядженні за відсутністю у них можливості відправити заяву про прийняття спадщини поштою; перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних сил України. Однак, позивач пропущений ним термін звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини обґрунтовує тим, що він пережив тяжку психологічну травму після смерті своєї матері та був юридично необізнаний в питанні спадщини так, як вважав, що може оформити спадщину в будь - який час. Але, як вбачається з копії спадкової справи №39/2016 року, яка заведена після смерті [PERSON], померлої 14 лютого 2016 року, після смерті спадкодавця заяви про прийняття спадщини подали спадкоємці першої черги за законом: донька [PERSON] - 15.04.2016 року і син [PERSON] - 08.07.2016 року, які склали між собою договір про поділ спадкового майна 30.11.2016 року. Так, 30.11.2016 року спадкоємці померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину, а саме [PERSON] на спадкове майно у виді земельної ділянки №470 площею 6,9950 га розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ - КР 009620, виданого 20.03.2002 року Петрівською районною державною адміністрацією Петрівського району Кіровоградської області, [PERSON] на спадкове майно у виді земельної ділянки №471 площею 7,1501 га розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ - КР 009619, виданого 20.03.2002 року Петрівською районною державною адміністрацією Петрівського району Кіровоградської області, тобто спадкоємці першої черги за законом вчасно подали заяви про прийняття спадщини і отримали свідоцтва про про право на спадщину. Суд вважає, що позивач мав змогу прийняти спадщину на протязі шести місяців шляхом написання заяви в нотаріуса або направленням заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору поштою, оскільки мав для цього достатньо часу, а те, що він був необізнаний юридично в питанні спадщини, не являється поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, тому позов в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не підлягає задоволенню. Згідно ч.1\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі \~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть грунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.1\~ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, якіберуть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 1220, 1261, 1270, 1272 ЦК України, та ст. ст. 11, 58, 60,61, 256 ЦПК України та Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Outcome: partial