Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 10.09.2012 року у розмірі 14205,07 гривень та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп., зазначаючи, що 10.09.2012 року з відповідачкою була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого вона одержала від позивача кредит в сумі 8960 грн. 34 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконання відповідачкою умов договору виникла заборгованість, яка станом на 26.12.2017 року складає 14205 гривень 07 копійок, з яких: 4334,37 грн. тіло кредиту, 2770,90 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 6458,26 грн. нарахована пеня та комісія, 641,54 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилась з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про поважні причини своєї неявки суду вона не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Тому суд визнає неявку відповідачки з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти. 07.02.2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 10 вересня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (надалі Угода). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується його особистим підписом у заяві. Пунктам 1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобовязань перед Банком. Крім того, відповідно до п. 1.1.2.5 Умов і правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість перед банком за кредитом, сплачувати відсотки за його користування, перевіряти платіжний ліміт, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1.1.2 Угоди заборгованість відповідача за кредитним договором з дати підписання Угоди становить 5355 грн. 62 коп. Дата кінцевого погашення заборгованості 30.09.2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, однак відповідачка взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до матеріалів справи, відповідачка станом на 26.12.2017 року має заборгованість у розмірі 14205 гривень 07 копійок, яка складається з наступного: 4334,37 грн. тіло кредиту, 2770,90 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 6458,26 грн. нарахована пеня та комісія, 641,54 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-8). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь штрафу суд виходить з наступного. У відповідності до п. 2.2 Угоди сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по Кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1237 грн. 36 коп. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який, у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені як різновидів неустойки є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобов'язання. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки штрафів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13563,53 гривень, яка складається з: 4334,37 грн. тіло кредиту, 2770,90 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 6458,26 грн. нарахована пеня та комісія. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial