Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 30.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «АктаБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0861642801/Т/972135, згідно якого ПАТ «АктаБанк» надав [PERSON] кредит на споживчі потреби у сумі 10 000, 00 грн. 23 березня 2018 року між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «АктаБанк» відступає шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні банку, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «Боржники», включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - «Права вимоги». Згідно п. 2.2. договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань розмір прав вимоги, які переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 23 051, 00 грн., з яких: - 9 583, 00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 1,00 грн. - заборгованість за процентами; - 10 017, 00 грн. - заборгованість за комісією; - 3 450, 00 грн. - штрафи, пені. На виконання п. 3.4. договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 23 051, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 гривень. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.12.2019 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Разом з тим, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Зазначив, що позивачем не надано належних доказів виконання первісним кредитором умов кредитного договору в частині видачі йому кредиту готівковими коштами та не надано жодного первинного документа на підтвердження проведення необхідного обліку щодо видачі грошових коштів. Позивачем порушено вимоги законодавства з приводу обчислення штрафу від суми невиконаного зобов`язання за кредитним договором та одночасно нарахована пеня і штраф, що відповідно до ст. 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності і свідчить про недотримання положень закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.Також заявив про застосування строків позовної давності та наполягав на пропущенні позивачем строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідач спираючись на правові позиції Великої Палати Верховного Суду наполягає, що незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу, отже перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після не виконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. За договором, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ «АктаБанк» та відповідачем, кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання - 29.05.2015 року, а позовна заява подана позивачем 28.11.2019 року, то позивач звернувся до суду із позовом пропустивши при цьому строки позовної давності, за цих підстав відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. В свою чергу, представником позивача, до суду було подано відповідь на відзив, згідно якого вказав, що позивачем надані всі необхідні докази щодо виконання первісним кредитором умов кредитного договору, а саме видачу кредитних коштів позичальнику в готівковій формі через касу банку, що підтверджується копіє кредитного договору, заявою на видачу готівки, заявою на переказ готівки. Відповідно до положень кредитного договору відповідачу нараховувався виключно штраф за прострочення зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.03.2018 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Неустойка ніяким чином не перевищує основну заборгованість по кредиту та значно не перевищує розмір заподіяних відповідачем збитків. Пропуск позивачем строків позовної давності не відповідає матеріалам справи та дійсним обставинам справи. Згідно п. 5.3. кредитного договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом,пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 років. Дане застереження відповідно до вимог ст. 259 ЦК України є договором про збільшення позовної давності. Посилається на правові позиції, які висловлені Верховним Судом України в постанові від 24.02.2016 року у справі 6-1824цс15, відповідно до якої якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам 6 і ч. 1 ст. 259 ЦК України, то розрахунок пені та штрафу слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором. На підставі викладено, у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності просила відмовити, а заявлені позовні вимоги задовольнити. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зі змісту ч. 1 ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно дост.257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2ст.258ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1 ст.259ЦК України передбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із ст.266ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За положеннями ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що 30.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «АктаБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0861642801/Т/972135, згідно якого ПАТ «АктаБанк» надав [PERSON] кредит на споживчі потреби у сумі 10 000, 00 грн. строком на 24 місяці. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконував, в результаті чого у нього утворилася заборгованість. Так із розрахунку заборгованості, який наданий самим позивачем вбачається, що відповідач порушував умови кредитного договору щодо своєчасного та повного погашення суми заборгованості. Разом з тим кінцевою датою погашення відповідачем всієї суми заборгованості за кредитом є 16.01.2015 року, відповідач не здійснювала жодного погашення як суми заборгованості так і комісії, процентів чи пені за несвоєчасне погашення суми боргу. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). 23 березня 2018 року між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «АктаБанк» відступає шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні банку, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «Боржники», включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - «Права вимоги». Згідно п. 2.2. договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань розмір прав вимоги, які переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 23 051, 00 грн., з яких: - 9 583, 00 грн. - заборгованість за основним боргом; - 1,00 грн. - заборгованість за процентами; - 10 017, 00 грн. - заборгованість за комісією; - 3 450, 00 грн. - штрафи, пені. Отже позивач на час набуття права вимоги за вказаним кредитним договором достеменно знав про наявність у відповідача заборгованості за умовами вказаного вище кредитного договору, яку останній не виконує ще з 2013 року, тобто з моменту його отримання. Про вказані обставини обізнаності позивача про неналежне виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань свідчить і повідомлення про зміну умов кредитного договору, яке позивач направляв на адресу відповідача ще у 2018 році, що стверджується вказаним повідомлення позивача від 27.03.2018 року за №002413403-1. Із аналізу норм чинного законодавства можна прийти до висновку, що перебіг позовної давності починається від дня, коли в кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. У свою чергу, 06 червня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №640/10523/16-ц, наголошує, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч, 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Однак, зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦК України). Вказана позиція була стверджена в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2019 року в рамках справи №904/3280/18 в якій суд зазначив, що згідно зі статтями ст. 512. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Між тим, відповідно до ст. 262 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договорів передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договорів погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. З доданого до позовної заяви графіку платежів та розрахунків встановлено що відповідач, починаючи з 15.06.2013 року щомісячно мав здійснювати чергові платежі по поверненню кредитних коштів до 29.05.2015 року. Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору зазначено періодичними/щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6- 154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462дс16. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики, не встановила підстав для відступлення від наведених висновків, а тому вони підлягають, застосуванню до спірних правовідносин. А як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», та від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Матеріали справи не містять жодних доказів, що свідчили б про переривання позовної давності. Суд зважає, що договору про збільшення позовної давності сторони не укладали. А тому суд приходить до обґрунтованого висновку, що позивач пропустив передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк давності звернення до суду. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог позивача. За вказаних обставин, враховуючи розрахунок заборгованості за вказаним договором із якого вбачається не погашення суми кредиту, а отже і не виконання відповідачем своїх зобов`язань, про які позивач достеменно знав та продовжував безпідставно нараховувати проценти з метою збільшення суми боргу, суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності. Нормами ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed