Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому належить 24/100 долі квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де після реєстрації шлюбу, була зареєстрована відповідач. Позивач з відповідачем перебували у шлюбі з 04.06.2010 року по 29.09.2016 року. Позивач зазначав, що відповідач проживала за вказаною адресою до 02.08.2016 року, починаючи з серпня 2016 року остання у спірному житловому приміщенні не проживає, витрати по утриманню житла та комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим позивач вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, що порушує права позивача. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 09.02.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 02.04.2018 року до суду надійшли пояснення представника Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, відповідно до яких представник просив ухвалити законне та обґрунтоване рішення і розглянути справу у відсутність представника Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 04.04.2018 року до суду надійшли письмові пояснення представника ГУ ДМС в м. Києві в яких представник просив провести розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначив справу у судове засідання на 25.06.2018 року на 10:00 год. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак причини неявки суду не повідомила. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Треті особи: Відділ реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та Головне управління ДМС у м. Києві в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу належить 24/100 долі квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу долі квартири від 27.07.1995 року, посвідченого Державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М. та зареєстровано в реєстрі за №7с-677. Також встановлено, що [PERSON] був одружений з [PERSON] з 04.06.2010 року по 29.09.2016 року, що підтверджується копією рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29.09.2016 року. Вбачається, що після одруження, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], де проживала разом із позивачем. Встановлено, що фактично [PERSON] проживала за вищевказаною адресою до 02.08.2016 року, починаючи з серпня 2016 року остання в кв. [ADDRESS] - не проживає, що підтверджується рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29.09.2016 справа № 760/13302/16-ц про розірвання шлюбу, в якому зазначено, що безпосередньо сама [PERSON], заявила, що шлюбні відносини з [PERSON] припинені і вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Вбачається, що в зв'язку з тим, що відповідач не проживає за місцем реєстрації, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим порушуються права позивача, в зв'язку з чим позивач просив про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на думку суду, позивач, який в установленому законом порядку є власником частини квартири [ADDRESS], має право вимагати позбавлення права користування особи, яка тривалий час у ній не проживає. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованою у квартирі, що належить позивачу на праві власності, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] змінивши своє місце проживання не знялась з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання та не зареєструвалась за місцем нового проживання. Відповідно до ст. ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, [PERSON] будучи зареєстрованою у квартирі [ADDRESS], власником якої є позивач, порушує його права та законні інтереси на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, що передбачені законодавством України. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню, а саме [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено перелік документів, на підставі яких здійснюється зняття з реєстрації місця проживання особи. В цьому переліку, крім інших документів, передбачено надання судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Отже, рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на це, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved