Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на 3/4 частини житлового будинку літ. А-1 загальною площею 119,4 кв.м., житловою 81,9 кв.м., з надвірними будівлями, розташованими за адресою: м. Харків пр. Косіора, 23/85, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 05 серпня 2004 року. В обґрунтування позову зазначено, що 05 серпня 2004 року померла мати позивача [PERSON]. Заповіт померлою залишено не було, однак позивач, як син, є спадкоємцем першої черги за законом. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з тим, що спадкодавець за життя не оформив спадщину на житловий будинок за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 23/85, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Спірний житловий будинок відповідно до договору дарування від 23 березня 1962 року, посвідченого Четвертою Харківською нотаріальною конторою та договору дарування від 12 серпня 1963 року, посвідченого Четвертою Харківською нотаріальною конторою належав на праві власності наступним власникам: [PERSON] 1/4 ; [PERSON] 1/4; [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON]) 1/4; [PERSON] 1/4. В подальшому, після смерті [PERSON], яка померла 19 січня 1975 року, відповідно до свідоцтва про право на спадкування, виданого 09 липня 1991 року Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою [PERSON] отримала у спадщину 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 23/85. Також відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.12.1991 року за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті померлого 1313 жовтня 1990 року [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 23/85. Окрім цього, вказаним рішенням суду встановлено наступну фактичну обставину зміна адреси домоволодіння з вул. Суворова, 20 на проспект Косіора, 23/85. Таким чином на момент смерті [PERSON] вона фактично була власником 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 23/85. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина яка складається, зокрема, і з 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 23/85. Позивач у судове засідання не зявився, представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02 квітня 2014 року, у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по суті позову так, як про це зазначено вище в даному рішенні, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала суду заяву, посвідчену Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий № 1301), про розгляд справи за її відсутності. Окрім того, відповідач в своїй заяві зазначила, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Харківської міської ради, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи відповідача повідомлено своєчасно та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Відповідно до підпису на повідомленні про вручення поштового відправлення повістка була отримана Харківською міською радою 06 травня 2014 року, причини неявки представника у судове засідання суду не повідомлено. Третя особа [PERSON], у судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив про визнання ним позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи 12 Харківської ДНК у судове засідання не зявився, від завідувача нотконтори [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Харків, пр. Косіора, 23/85 відповідно до договору дарування від 23 березня 1962, посвідченого Четвертою Харківською нотаріальною конторою та договору дарування від 12 серпня 1963 року, посвідченого Четвертою Харківською нотаріальною конторою належав на праві власності наступним особам: [PERSON] 1/4 ; [PERSON] 1/4; [PERSON] 1/4; [PERSON] 1/4 (а.с. 11-14). Після смерті [PERSON], яка померла 19 січня 1975 року, відповідно до свідоцтва про право на спадкування, виданого 09 липня 1991 року Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою [PERSON] отримала у спадщину 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 23/85 (а.с.15). Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 грудня 1991 року за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті померлого 13 жовтня 1990 року [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 23/85. Окрім цього, вказаним рішенням суду встановлено наступну фактичну обставину зміна адреси домоволодіння з вул. Суворова, 20 на проспект Косіора, 23/85 (а.с. 16). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Право власності на збудоване до набрання чинності даним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Такої ж позиції притримується і Верховний Суд України у Постанові судових палат у цивільних та господарських справах ВСУ від 13 червня 2012 року (справа № 6-54цс-12). Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, суд вважає встановленим, що на момент смерті [PERSON] вона фактично була власником 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 23/85. [PERSON] померла 05 серпня 2004 року, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції 05 серпня 2004 року видано свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 456634 та зроблено актовий запис № 7242 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина яка складається, зокрема, і з 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 23/85. Відповідно до даних Інформаційної довідки № 37300973 із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) дані про заповіти, складені [PERSON] відсутні. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми померлої, які відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом. 10 січня 2005 року, у встановлений законом шестимісячний строк, позивач звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з тим, що спадкодавець за життя не оформив спадщину на житловий будинок за адресою: м. Харків, проспект Косіора, 23/85, [PERSON] постановою державного нотаріуса 12 ХДНК від 05 березня 2014 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 10). Відповідно до інформації 12 ХДНК від 06 травня 2014 року окрім позивача, після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини 24 січня 2005 року звернулася дочка померлої [PERSON] Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд вважає встановленим, що позивач [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом і не зміг отримати у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, підтверджуючих належність спадкового майна спадкодавцю. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження Згідно положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на викладене, а також те, що відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності визнала в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно. Враховуючи викладене,

Outcome: approved