Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначено, що 08 лютого 2014 року о 18.0 год. по вул. 2-ї П'ятирічки, в районі буд. № 47/б по вул. Рибалко в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія автомобіля «Honda Accord» д.н. [NUMBER] [PERSON] та водія автомобілю «Hyundai» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 березня 2014 року по справі № 645/1985/14-п встановлено наявність вини [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП та накладено стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. З постанови вбачається, що 08 лютого 2014 року о 18.0 год. [PERSON] керуючи автомобілем «Honda Accord» д.н. [NUMBER] по вул. 2-ї П'ятирічки, в районі буд. № 47/б по вул. Рибалко в м. Харкові не обрав безпечної швидкості, не урахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai» д.н. [NUMBER], чим порушив вимоги п. 12.1. Правил дорожнього руху України. Згідно звіту № 39/2014 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 14 березня 2014 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Hyundai» д.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 153 158, 94 грн. (Окрім того позивач просить суд стягнути з відповідача 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 700,00 грн. на юридичну допомогу захисника та 350,00 грн. витрат на висновок спеціаліста автотоваровіда. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, про що свідчить його підпис на явочному аркуші, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази в їх сукупності, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 лютого 2014 року о 18.0 год. по вул. 2-ї П'ятирічки, в районі буд. № 47/б по вул. Рибалко в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія автомобіля «Honda Accord» д.н. [NUMBER] [PERSON] та водія автомобілю «Hyundai» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 березня 2014 року по справі № 645/1985/14-п встановлено наявність вини [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП та накладено стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. З постанови вбачається, що 08 лютого 2014 року о 18.0 год. [PERSON] керуючи автомобілем «Honda Accord» д.н. [NUMBER] по вул. 2-ї П'ятирічки, в районі буд. № 47/б по вул. Рибалко в м. Харкові не обрав безпечної швидкості, не урахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai» д.н. [NUMBER], чим порушив вимоги п. 12.1. Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Положеннями ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно звіту № 39/2014 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 14 березня 2014 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Hyundai» д.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 153 158, 94 грн. (а.с. 18). 15 травня 2014 року страховою компанією позивачу відшкодовано 49 242,00 грн. (а.с. 10). Різниця між реальною сумою збитків, завданих позивачу через пошкодження належного йому автомобілю, та сумою сплаченою страховою компанією складає 103 916,94 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім того, відповідно до квитанції № 95/10 від 21 лютого 2014 року позивачем сплачено за оцінку транспортного засобу 350,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 104 266, 94 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пп. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що з вини відповідача, який не вчинив ніяких дій до добровільного відшкодування матеріальної шкоди, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач та його сім'я зазнали у зв'язку із пошкодженням автомобіля, що знаходився у володінні позивача. При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості і враховуючи обставини, викладені вище, суд оцінює моральну шкоду спричинену позивачу з боку відповідача у 2000,00 гривень. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на юридичну допомогу адвоката в сумі 700,00 грн., оскільки склад та розмір таких витрат входить до предмету доказування по справі. Для підтвердження оплати за правову допомогу адвоката до суду, зокрема, необхідно надати, не тільки довідку про отримання адвокатом коштів, яка додана до матеріалів справи, а і договір про надання правової допомоги та розрахунок витрат відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах», що позивачем зроблено не було. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial