Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про визнання своєї колишньої дружини [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням приватною квартирою №2 будинку №14 по вулиці Перемоги села Іванівка Чугуївського району Харківської області. В позовній заяві позивач вказав та у судовому засіданні пояснив, що згідно договору дарування від 26.03.2005 року, йому на праві особистої приватної власності належить квартира №2 житлового будинку №14 по вулиці Перемоги села Іванівка Чугуївського району Харківської області. В його квартирі зареєстрована у якості мешканця відповідач [PERSON], [INFO]. Фактично з 2012 року відповідач, забравши усі свої речі переїхала на нове місце проживання, де фактично і проживає до теперішнього часу. У 2012 році шлюб між ними був розірваний. Просить суд, визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку в якості мешканця вищезазначеної квартири, оскільки оплата комунальних платежів з урахуванням її проживання ставить його у скрутне матеріальне становище. Відповідач заперечуючи проти позову, вказувала та те, що вона дійсно фактично проживає з 2012 року окремо за вказаною в позові адресою у своїх батьків, оскільки позивач її фактично вигнав з спірної квартири разом з двома дітьми. Квартира батьків має невелику площу і тому зареєструватися у якості жильця в ній не може. Шлюб між ними розірваний у 2012 році і будь-якого майнового спору або спору з приводу квартири між ними немає. Просить відмовити позивачу у позові, оскільки її ніде зареєструватися у якості жильця, а разом з позивачем зареєстровані у якості жильця і їх спільні двоє дітей, якщо її визнають як таку, що втратила право проживання, то у дітей не буде реєстрації. Представник третьої особи начальник Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області [PERSON] надав до суду письмову заяву з клопотанням розглядати справи без його участі та не запереченням проти позову. Вивчивши докази, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Позивачу, на праві приватної власності належить квартира №2 у житловому будинку №14 села Іванівка Чугуївського району Харківської області, що підтверджується договором дарування, посвідченого 26.03.2005 року державним нотаріусом Чугуївської держнотконтори, зареєстрованим в реєстрі за №2-424. В Чугуївському МБТІ зареєстрований 05.04.2005 року за №31. В вищезазначеній квартирі зареєстрована в якості мешканця колишня дружина позивача [PERSON], [INFO]. Фактично відповідачка з 2012 року постійно проживає в [INFO], що вона підтвердила у судовому засіданні, бо їй належить на праві приватної власності 1/5 частка цієї квартири. Переїхала до вказаної житлової квартири своїх батьків і проживає до теперішнього часу. Усі ці роки відповідач не зявляється в помешканні позивача, що підтверджується показаннями свідків сусідів по вулиці та довідкою голови виконкому селищної ради. У 2012 році позивач та відповідач розлучилися, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу. З моменту розірвання шлюбу та окремого проживання, відповідач нікуди не зверталася за захистом, як вона вказує свого порушеного права. Майнового спору між сторонами немає. Позивач щомісячно сплачує комунальні платежі із врахуванням проживання відповідача, оскільки в якості мешканця зареєстрована [PERSON], яка не бажає в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку. У 2015 році відповідач вступила у новий шлюб і в неї склалася нова сімя. Відповідно до ст.ст.316,317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст.72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Відповідач не проживає в спірній квартирі більш ніж три роки, будь-яких підстав передбачених законом щодо збереження за нею житла, вона суду не надала. На підставі викладеного і

Outcome: approved