Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Авдіївського МВ ДВС управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.01.015 року по справі № 640/22980/14-к було задоволено цивільний позов ПАТ « КБ « Приватбанк» та з [PERSON] стягнуто 158\~200 грн.. 25.12.2015 року Головним державним виконавцем ВДВС Авдіївського МУЮ Донецької області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 15.03.2016 державним виконавцем при проведені виконавчих дій за місцем проживання [PERSON] по вул. Гагаріна1/72, м. Авдіївка було проведено опис та арешт належного йому рухомого майна, а саме: LED телевізор марки SAMSUNG UE40F6130A 2013 року, чорного кольору; пральну машину LG F10969D3, 2014 року, білого кольору; вертикальний настінний бойлер ATLANTIC модель VM 080 D400-1M, білого кольору; масляний нагрівач повітря SCARLET модель SL 1161, сірого кольору; спальний гарнітур BELLONA 2013 року; гарнітур зали BELLONA 2013 року. На вказане майно було складено звіт про оцінку й зазначено, що власником майна є [PERSON] Зазначав, що вказане рухоме майно придбано за його кошти та вважає, що державним виконавцем неправомірно накладено арешт. Позивач з урахуванням уточнених вимоги просив суд звільнити вказане майно з під арешту. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачі Авдіївський МВ ДВС управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та [PERSON] в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Постановою державного виконавця ВДВС Авдіївського МУЮ від 25.12.2015 року відкрито виконавче провадження №49730918 на підставі виконавчого листа 640/22980/14-к, виданого 22.01.2015 року Київським районним судом м.Харькова, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду у розмірі 158200 грн. В рамках виконавчого провадження ВП №49730918 державним виконавцем ВДВС Авдіївського МУЮ складено акт опису та арешту майна за місцем проживання [PERSON]. В обґрунтування позову позивач зазначав, що рухоме майно, яке описано державним виконавцем належить йому на праві власності. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 41 Конституції України\~\~передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Частиною 2\~статті 16 Цивільного кодексу України\~встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до положень вказаної статті, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.316,\~317\~ ЦК України\~\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України\~\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями\~ст. 391 ЦК України\~\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на виконанні ВДВС Авдіївського МУЮ перебуває виконавчий лист 640/22980/14-к, виданий 22.01.2015 року Київським районним судом м.Харькова, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду у розмірі 158200 грн Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Так, згідно інформаційної довідки, складеної 29.03.2016 року державним виконавцем виконавчої служби Авдіївського МУЮ, вбачається, що квартира №72, яка розташована за адресою: м.Авдіївка, вул.. Гагаріна, б.1, належить [PERSON] на підставі договору дарування від 01.06.2013 року. З акту опису та арешту майна, складеного 15.03.2016 року державним виконавцем ВДВС Авдіївського МУЮ за місцем проживання [PERSON], вбачається, що проведено опис майна, що належить боржнику, та описано і накладено арешт на майно, а саме: LED телевізор марки SAMSUNG UE40F6130A 2013 року, чорного кольору; пральну машину LG F10969D3, 2014 року, білого кольору; вертикальний настінний бойлер ATLANTIC модель VM 080 D400-1M, білого кольору; масляний нагрівач повітря SCARLET модель SL 1161, сірого кольору; спальний гарнітур BELLONA 2013 року; гарнітур зали BELLONA 2013 року. Суд не бере до уваги посилання позивача з приводу того, що [PERSON] під час проведення виконавчих дій зазначала, що майне не належить їй, і в неї відсутні відповідні документи, оскільки будь-які зауваження під час складання акту опису майна від [PERSON] відсутні, та вона отримала копію зазначеного акту, про що свідчить її підпис, що свою чергу свідчить про те, що [PERSON] погодилась із змістом акту опису. Стаття 59 Закону України „Про виконавче провадження» передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна, а саме: особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підтвердження даного факту володіння рухомим майном, позивач надав копію квитанції магазину «Фокстрот» про придбання телевізору марки SAMSUNG UE40F6130A 2013 на суму 5444,00 грн., товарні чеки від 05.06.2013 року та 20.05.2013 року на придбання зокрема шафи, ліжка та тумби «Bellona», довідку СПД ФОП [PERSON] від 14.02.2017 року щодо придбання меблів «Bellona», копію чека №38 від 25.06.2014 року на придбання пральної машини LG F10969D3, 2014 року, та копію чека №53 від 05.08.2014 року на придбання вертикальний настінний бойлер ATLANTIC модель VM 080 D400-1M. Суд не приймає до уваги надані докази, оскільки копія квитанції магазину «Фокстрот» про придбання телевізору марки SAMSUNG UE40F6130A 2013 на суму 5444,00 грн. не містить посилання на прізвище покупця, що в свою чергу не може підтвердити набуття [PERSON] права власності на дане рухоме майно. Що стосується довідки СПД ФОП [PERSON] від 14.02.2017 року щодо придбання [PERSON] в мебельному салоні «Bellona» меблів, суд вважає даний доказ не належним, оскільки згідно витягу про інформацію ФОП [PERSON] хоча вбачається, що вид діяльності код КВЕД 47.11 даного ФОП є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний), та код КВЕД 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, що в свою чергу передбачає діяльність універсальних магазинів, які здійснюють торгівлю довільним асортиментом товарів, у т.ч. одягом, меблями, побутовими приладами, залізними виробами, косметичними засобами, ювелірними виробами, іграшками, спортивними товарами тощо. разом з тим, дані товарні чеки, разом з тим з даних документів не вбачається, що ФОП [PERSON] має повноваження видавати дані довідки від мебельного салону «Bellona», що ставить під сумнів видану довідку про придбання [PERSON] у мебельному салоні «Bellona» меблів: прихожої, шафи, дзеркала, тумби, шафи, ліжка, та тумби. Що стосується товарних чеків від 05.06.2013 року та 20.05.2013 року на придбання шафи, ліжка та тумби «Bellona», копію чека №38 від 25.06.2014 року на придбання пральної машини LG F10969D3, 2014 року, та копію чека №53 від 05.08.2014 року на придбання вертикальний настінний бойлер ATLANTIC модель VM 080 D400-1M, суд погоджується з позицією представника відповідача ПАТ «ПриватБанк» з приводу того, що дані чеки не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому вони не можуть бути належними та допустимими доказами володіння [PERSON] права власності на пральну машину LG F10969D3, 2014 року, білого кольору; вертикальний настінний бойлер ATLANTIC модель VM 080 D400-1M, білого кольору; спальний гарнітур BELLONA 2013 року; гарнітур зали BELLONA 2013 року. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту володіння рухомого майна позивачем [PERSON] не надано. У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв,язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed