Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 22.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір, своїм підписом у заяві. Відповідачка не виконує свої зобовязання, має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 13504 грн. 22 коп., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в письмовій заяві позов підтримав повністю. Просить суд слухати справу у його відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю і пояснив суду, що у [PERSON] була викрадена платіжна картка і ніяких грошей вона не знімала з картки. З приводу викрадення платіжної картки вона відразу звернулася до правоохоронних органів, а також повідомила службу безпеки банку, що знаходилася за адресою м. Суми вул. Белінського, де і було ідентифіковано викрадача картки. Також просить суд застосувати спеціальну та загальну позовну давність та відмовити в позові. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що 22.08.2006 року відповідачем було підписано Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно повідомлення СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області встановлено, що внесено відомості до ЄРДР за №12014200440001961 за заявою [PERSON] від 24.04.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. На даний час розслідування триває. Відповідачка [PERSON] отримала платіжну картку 22.08.2006 року. Позивач звернувся з позовом до суду лише 24 листопада 2016 року, тобто після спливу 10 років з часу отримання платіжної картки. Відповідно до ст. 257 ЦК України за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Автоматичне продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов»язання, а отже, продовження дії картки для настання кінцевого строку повернення заборгованості правового значення не має. Крім того, продовження дії картки є способом виконання зобов»язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Суду не надано доказів позивачем того, що дія платіжної картки виданої відповідачу продовжувалася. У серпні 2008 року, дворічний термін дії виданої платіжної картки закінчився, нову картку позивач не отримав, даних про це суду не надано, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся лише у листопаді 2016 року. Таким чином, суд дійшов висновку про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності. За висновком Верховного Суду України про застосування статті 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів (постанови № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-95цс14 від17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року), за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Про застосування позовної давності 10 лютого 2017 року заявлено клопотання представником відповідача /а.с.41/. Таким чином, суд вважає, що в задовленні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed