Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки боржник у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобовязання. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 33). Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялась (а.с. 41, 44), із заявою про розгляд справи за її відсутності не зверталась. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам частини 2 статті 158 та статті 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини. Сторони уклали договір № б/н від 05 квітня 2012 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9-25). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 5-8) станом на 04 липня 2017 року відповідач має заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 квітня 2012 року року перед позивачем у розмірі 14945,55 грн, яка складається з такого: 2547,66 грн - тіло кредиту; 5986,01 - відсотки за користування кредитом; 5224 грн - пеня; 500 грн - штраф (фіксована частина); 687,88 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості (а.с. 10, 20). Статтею 549 ЦК України встановлено, що грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання є неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Суть цивільно-правової відповідальності полягає в примусовому впливі на порушника цивільних прав і обовязків шляхом застосування щодо нього санкцій, які тягнуть за собою додаткові невигідні майнові наслідки. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Однак, статтею 61 Конституції України установлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 62003цс15, приписи якої, відповідно до частини 1 статті 360-7 ЦПК України, мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції, зазначено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання суперечить вимогам закону, зокрема статті 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені. Суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористалась, свій контррозрахунок суду не представила, відтак суд виходить із наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 1600 грн.

Outcome: partial