Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з Поліського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.11.2015 року по 01.10.2016 року в розмірі 11568,94 грн., оскільки відповідач не провів з ним розрахунок по заробітній платі, стягнутої відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30.10.2013 року. Позивач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судові засідання 09.11.2016 р. та 24.11.2016 року не зявлявся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки повернулись на адресу суду не вручені у звязку із закінченням терміну зберігання, оскільки відповідач не зявлявся до поштового відділення за отриманням листів (а.с. 14, 18). Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30.10.2013 р. з Поліського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 5733,28 грн (а.с.4-5). Представник відповідача в судове засідання не зявився, докази про те, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] виплачена, не надав, що є його обов'язком відповідно до ст.ст. 10,11,60 ЦПК України. Таким чином, суд вважає, що станом на день звернення [PERSON] до суду з даним позовом рішення суду не виконано, заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сум у строки зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємств, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30.10.2013 року встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 51, 19 грн. (а.с. 4-5). Розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку за період з 18.11.2015 року по 01.10.2016 року становить 11568,94 грн. (51,19 грн.- середньоденна заробітна плата х на 226 робочих днів), які позивач просить стягнути на його користь. Розрахунок середнього заробітку, який наданий позивачем, проведено згідно Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 року №100, а тому суд бере його до уваги як належний та допустимий доказ по справі. З огляду на те, що заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved