Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 21 липня 2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений нотаріально оформлений Договір позики . Відповідно до умов Договору позики, позивач надав [PERSON] позику в сумі 151 996 гривень 00 коп., а вона зобов'язалася повернути позику за графіком, встановленим у Договорі позики, а також сплатити штрафні санкції, передбачені умовами Договору позики. В порушення зазначених вище положень Договору позики та чинного законодавства України, [PERSON] не повернула отриману позику у встановлений строк. 27 липня 2010 року в забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики, відповідно до нотаріально оформленого Договору іпотеки [PERSON] було надано в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 32,7 кв.м. Згідно з пунктом 4.2. зазначеного Договору іпотеки, у випадку порушення [PERSON] обов'язків за Договором іпотеки та/або Договором позики, Позивач як іпотекодержатель надсилає [PERSON] письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога залишається без задоволення, позивач як іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Така письмова вимога була вручена [PERSON] 7 лютого 2014 року, про що свідчить її особистий підпис про отримання. Однак протягом тридцятиденного строку і до сьогоднішнього часу порушення Договору позики не були усунені. Цей факт, згідно з чинним законодавством та умовами Договорів позики та іпотеки, надав позивачу право розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Позивач, на підставі пункту 4.4.1. Договору іпотеки, обрав прийняття Предмета іпотеки у свою власність в рахунок виконання зобов'язання по Договору позики. Для цього позивачу необхідно зареєструвати своє право власності на Предмет іпотеки на підставі Договору іпотеки як правовстановлюючого документа. Проте, на цьому етапі реалізації позивачем своїх законних прав як стягувана за Договором іпотеки, в частині переоформлення з [PERSON] на позивача права власності на Предмет іпотеки в рахунок погашення забезпеченого іпотекою боргу, виникла перешкода, а саме: [PERSON] повідомила Позивача про те, що на її адресу надійшла Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 січня 2014 року, видана відповідачем, якою, за іншим боргом [PERSON] перед ВАТ «Морський транспортний банк», накладено арешт на все її майно та заборонено здійснювати відчуження даного майна. При цьому, належна Позивачу власність [PERSON] - Предмет іпотеки жодним чином не була обтяжена на користь ВАТ «Морський транспортний банк». Таким чином, для звернення стягнення позивачем на Предмет іпотеки, зокрема, шляхом отримання права власності на нього, необхідно зняття відповідачем арешту та заборони відчуження з Предмету іпотеки. Позивач просить зобов»язати відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції зняти арешт та заборону здійснення відчудження з однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 32,7 кв.м.,накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 16.01.2014р а також вилучити записи про дане обтяження з відповідних державних реєстрів. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції у судове засідання не з»явився,про день розгляду справи повідомлений належним чином. Представник 3-ї особи [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити,поскільки [PERSON] не має коштів для повернення позивачу боргу згідно договору позики. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що 21 липня 2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений Договір позики . Відповідно до умов Договору позики, позивач надав [PERSON] позику в сумі 151 996 гривень 00 коп., а вона зобов'язалася повернути позику за графіком, встановленим у Договорі позики, а також сплатити штрафні санкції, передбачені умовами Договору позики. Наведені обставини стверджуються копією зазначеного договору позики. Також,у судовому засіданні було встановлено,що 27 липня 2010 року в забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики, відповідно до нотаріально оформленого Договору іпотеки [PERSON] було надано в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 32,7 кв.м. Згідно з пунктом 4.2. зазначеного Договору іпотеки, у випадку порушення [PERSON] обов'язків за Договором іпотеки та/або Договором позики, Позивач як іпотекодержатель надсилає [PERSON] письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога залишається без задоволення, позивач як іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. 7 лютого 2014 року [PERSON] було вручено вимогу про повернення боргу, однак протягом тридцятиденного строку і до сьогоднішнього часу порушення Договору позики не були усунені. Наведені обставини справи стверджуються копією договору іпотеки та копією зазначеної вимоги. Також,у судовому засіданні було встановлено,що 22.04.2008р між [PERSON] та ВАТ «Морський транспортний банк» було укладено кредитний договір,відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в суммі 175 000 долларів США.18.02.2010р [PERSON] ВАТ «Морський транспортний банк» було направлено письмове попередження про порушення [PERSON] умов зазначеного кредитного договору та про існування заборгованості в суммі 193 606,88 долларів США (а.с. 15-16). 21.12.2011р Ірпінським міським судом був виданий виконавчий лист № 2-3343/2010р про стягнення із [PERSON] на користь ВАТ «Морський транспортний банк» заборгованості за зазначеним кредитним договором у суммі 1 793 698,34 гр та судових витрат 1820гр ,16.01.2014р державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого листа (а.с. 17).Постановою від 16.01.2014р державного виконавця відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції було накладено арешт на все майно,що належить [PERSON] у межах суми стягнення та заборонене здійснювати відчудження даного майна (а.с.20). Відповідно до ст.. 60 Закону України «Про виконавче провадження» « п 1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.» Позивач при подачі позову до суду та у судовому засіданні не надав жодного доказу на підтвердження тих обставин,що квартира [ADDRESS], загальною площею 32,7 кв.м. належить йому.Посилання позивача на договір іпотеки є безпідставним,поскільки пунктом 4.2. зазначеного Договору іпотеки передбачено,що у випадку порушення [PERSON] обов'язків за Договором іпотеки та/або Договором позики, Позивач як іпотекодержатель надсилає [PERSON] письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога залишається без задоволення, позивач як іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки.Однак,до суду не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин,що на вимогу позивача було звернуто стягнення на майно [PERSON] згідно договору іпотеки і за позивачем було визнано право власності на спірну квартиру або позивач у передбаченому законом порядку розпочав процедуру звернення стягнення за договором іпотеки .Як вбачається із матеріалів справи вимогу про усунення порушень (а.с. 13-14) позивач вручив [PERSON] 02.02.2014р,тобто уже після накладення державним виконавцем арешту та заборони на відчудження майна боржника. Враховуючи викладені обставини,суд вважає позов безпідставним та таким,що не підлягає до задоволення. На підставі ст.19,21,328,334, 391 ЦК України ,ст.. 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed