Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому поставив питання про поновлення його на роботі та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.08.2014 року. Заявлені вимоги позивач в судовому засіданні мотивував тим, що 11.12.2007 року був прийнятий електромонтером з експлуатації розподільчих мереж (РЛ) по 3-й групі кваліфікації у ВДЕМ-1 до філії Богородчанський РЕМ ВАТ «Прикарпаттяобленерго». 03.06.2009 року йому було присвоєно четвертий розряд електромонтера. Відповідно до наказу 20.08.2014 року звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП у зв'язку зі скороченням штату. Наказ про скорочення штату №291 від 19.05.2014 року вважає невмотивованим, оскільки виробнича дільниця електромереж №1 (ВДЕМ №1) не є окремим підрозділом, а діє у складі філії Богородчанського РЕМ ПАТ «Прикарпаттяоленерого», а тому при скороченні штатів необхідно було проводити перегрупування професій виходячи з інтересів доцільності та враховуючи кваліфікацію усіх електромонтерів, які працюють у філії. Зокрема, за штатом електромонтери числяться крім ВДЕМ №1 у ВДЕМ №2, бригаді центрального ремонту, а також в оперативно-виїзній бригаді. Тому, адміністрація мала прийняти рішення про скорочення працівників тільки після врахування розрядів по оплаті праці та групі кваліфікації усіх електромонтерів, задіяних у вказаних бригадах. Крім того, залишивши у бригаді ВДЕМ №1 штатну одиницю електромонтера з експлуатації розподільних мереж 3 гр. йому, як працівнику з більш високою 4 гр. кваліфікації, мали запропонувати зайняти цю посаду. Також вказав, що напередодні скорочення до ВДЕМ №1 було переведено електромонтера П'ятка на посаду електромонтера з експлуатації РМ 5 групи, хоч він подовжував виконувати роботи у ВДЕМ №2 . Таким чином, було штучно збільшено чисельність ВДЕМ №1. Не пропонувалось йому місце і у новоствореній бригаді ВДЕМ-3. Вважає, що адміністрацією умисно було проведено скорочення його посади через упереджене до нього ставлення зі сторони директора філії [PERSON] через принципову позицію, яку він займав при виконанні виробничих завдань. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Вірстюк Н.В. заявлений позов не визнала. Вказала, що у зв'язку із зменшенням обсягів робіт, які виконуються виробничими підрозділами ПАТ «Прикарпаттяобленерго» адміністрація прийняла рішення про об'єднання функцій структурних підрозділів та оптимізацію організаційної структури компанії, що потягнуло за собою необхідність вивільнення працівників. Наказом по підприємству №291 від 19.05.2014 року було внесено зміни в штатний розпис товариства в результаті чого підлягало виведенню із штату 278 штатних одиниць. Серед них і посада електромонтера з експлуатації РМ 4-ї групи кваліфікації у ВДЕМ №1, яку займав позивач. Посада електромонтера з експлуатації РМ 4-ї групи кваліфікації у ВДЕМ №1, яка підлягала скороченню була лише одна і її займав позивач. Тому застосовувати вимоги ст. 42 КЗП не приходилось. Про наступне вивільнення було видано наказ №355 від 17.06.2014 року з яким 19.06.2014 року під розписку ознайомлений [PERSON] Одночасно з попередженням про майбутнє звільнення позивачу було запропоновано перелік усіх вакантних посад, які були у наявності на підприємстві. [PERSON] погодився обійняти посаду електромонтера з обслуговування підстанції 4 групи кваліфікації у філії Надвірнянський РЕМ, однак згодом від зайняття цієї посади відмовився. До моменту звільнення позивачу пропонувались також і інші посади і [PERSON] погодився обійняти посаду електромонтера з експлуатації РМ 3 групи кваліфікації у філії Івано-Франківський РЕМ. Однак, зважаючи на конкуренцію між працівниками з числа тих, що потрапляли під скорочення і виявили бажання обійняти цю посаду, за рішенням робочої комісії, яка перевіряли фаховий рівень підготовки працівників, на дану посаду було зараховано іншого працівника. Відповідно до протоколу від 12.08.2014 року на засіданні профспілкового комітету ПАТ «Прикарпаттяобленерго» надана згода на розірвання трудового договору з [PERSON] у зв'язку із скороченням штату і чисельності працівників. Наказом №239 -п від 20.08.2014 року позивача було звільнено з роботи з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Роботодавець повністю провів розрахунок з позивачем у день звільнення і видав трудову книжку відповідно до вимог ст. 47 КЗпП. Просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до даних трудової книжки 11.12.2007 року був прийнятий на посаду електромонтера з експлуатації РМ по третій групі кваліфікації у ВДЕМ -1 філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго». 03.06.2009 року йому присвоєно четвертий розряд електромонтера. Відповідно до наказу голови правління ПАТ «Прикарпаттяобленерго» №291 від 19.05.2014 року «Про скорочення чисельності та штату працівників у філіях» у зв'язку із зменшенням обсягів робіт, необхідності об'єднання функцій структурних підрозділів та оптимізацію структури компанії було прийнято рішення про внесення у штатний розпис підприємства змін відповідно до яких по Богородчанській філії РЕМ у ВДЕМ №1 підлягало виведення з штату 3 штатні одиниці, в тому числі посада електромонтера з експлуатації розподільчих мереж 4 гр., яку обіймав позивач та дві штатні одиниці електромонтерів 3 гр. Загалом по ПАТ підлягало виведенню із штату 278 штатних одиниць. Таким чином, посилання позивач на те, що наказ про скорочення його посади невмотивований і продиктований упередженим ставленням до нього адміністрації підприємства суд вважає не обґрунтованими. Суд вважає доведеним той факт, що на підприємстві відбулись зміни в організації виробництва і праці. 19.06.2014 року [PERSON] був письмово попереджений про наступне звільнення із займаної посади з 20.08.2013 року на підставі п.1 ст.40 КзпП України у зв'язку із змінами в організації праці. 20.08.2014 року [PERSON] був звільнений з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що звільнення позивача проведено у відповідності до норм трудового законодавства і підстав для поновлення [PERSON] на роботі немає. При цьому суд вважає не обґрунтованими доводи позивача про те, що адміністрацією допущено порушення порядку його звільнення, оскільки не запропоновано йому посаду електромонтера 3 групи, яка залишилась у ВДЕМ №1, а також не проведено перестановки у межах однорідних професій по інших бригадах електромонтерів. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» при проведенні звільнення власник або уповноважений ним органв праві в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Інші доводи позивача також не можуть бути визнані судом як підстава для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. Не підставі наведеного,

Outcome: dismissed