Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, яким остаточно просить стягнути з останнього на свою користь суму боргу у розмірі 33225грн. та пеню у розмірі 31744грн. разом із судовими витратами та послугами адвоката на підготовку позову в сумі 400грн. Обґрунтовуючи вимоги позову позивач зазначає, що 03.08.2016 [PERSON] взяв у борг у позивача 32500грн., що на день позики за курсом 25грн. еквівалентом становило 1300 доларів США. Позика оформлена розпискою від 03.08.2016,згідно якої відповідач взяв на себе обовязок повертати борг щонеділі рівними частками по 163 доларів США на банківську карту позивача і виплатити останню суму боргу до 03.10.2016. Крім того, розпискою визначена неустойка,згідно якої у разі несвоєчасної сплати боргу відповідач зобовязується сплачувати 1% пені на суму боргу за кожен день прострочення, починаючи з 03.10.2016. Між тим, сплативши 12.09.2016 на картку позивача 1500грн., тобто 60 доларів США, відповідач в подальшому відмовився від сплати останньої суми боргу і до сьогоднішнього часу борг не повернув, чим порушив взяті на себе зобовязання. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив вищевикладені обставини і вимоги позову, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні з вимогами позову погодився частково, визнавши суму боргу, заперечуючи щодо сплати неустойки. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що 03.08.2016 [PERSON] взяв у борг у позивача 1300 доларів США, що становить на час складання розписки 32500грн. [PERSON] також взяв на себе обовязок повертати борг щонеділі рівними частками по 163 доларів США на банківську карту позивача і виплатити останню суму боргу до 03.10.2016. Крім того, розпискою визначена неустойка, згідно якої у разі несвоєчасної сплати боргу [PERSON] зобовязався сплачувати 1% пені на суму боргу за день прострочення. Такий факт підтверджено розпискою від 03.08.2016, що міститься на а.с. 3). Отже, між сторонами укладено простий письмовий договір позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобовязується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики). Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із розписки відповідач брав на себе зобовязання щодо повернення суми боргу з певними умовами. Судом встановлено і не спростовується сторонами, що з боку позичальника повернуто 1500грн. Між тим, встановлено, що відповідач не тільки до встановленого у розписки терміну, але і до сьогоднішнього часу у повному обсязі не повернув суму позики. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки у розписці зазначено, що у разі порушення взятого зобовязання, [PERSON] зобовязався сплачувати 1% пені на суму боргу за день прострочення, то сума пені з періоду 04.10.2016 по 11.01.2017 становить 31744грн. Отже, суд надійшов до висновку, оскільки відповідач не тільки до встановленого у розписці терміну, але і до сьогоднішнього часу не повернув суму позики в розмірі 1240 доларів США, що курсом НБУ станом на 03.10.2016 (25,6грн.) становить 33225грн., то з відповідача повинно бути стягнуто і пеню в сумі 31744грн. за прострочення грошового зобовязання. Доводи представника відповідача, що розпискою не визначено сплату пені за кожний день прострочення, відсутності роздруківки, незрозумілим курсом долару США тощо, є безпідставними, спростовуються вищевикладеним. Будь-яких доказів у підтвердження заперечень щодо частини вимог позову з боку відповідача не надано. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів та встановлених обставин по справі, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, належним чином підтвердженими щодо повернення суми боргу, а тому такими, що підлягають задоволенню. Між тим, суд вважає недоведеною з боку позивача вимогу щодо стягнення з відповідача 400грн. за надані послуги адвоката, оскільки надання у підтвердження таких вимог виписки із договору № 74 від 24.11.2016, квитанції про сплату 400грн., при відсутності інших належних доказів, є недостатньо доведеним з порівняно наданих правових послуг, а тому, на думку суду, задоволенню не підлягає. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial