Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просив стягувати із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] у розмірі 10000 грн щомісячно, починаючи з 12.03.2019 і до повноліття дитини; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] у розмірі 10000 грн щомісячно, за минулий період, а саме починаючи з 01.07.2018 і до 12.03.2019. В обґрунтуванні позову вказано, що останній рік, що передує подачі позову, позивач самостійно утримує сина. Відповідач лише здійснює оплату занять сина з футболу та пов`язаних з цим витрат та забезпечує відвідування цих занять. На прохання надати кошти відповідач відмовляє. Дитина часто хворіє та має захворювання, проте з липня 2018 року відповідач не бере участі, у тому числі матеріальної у лікуванні дитини. Спільна дитина відвідує різноманітні секції, витрати на які складають 4860 грн на місяць. Окрім цього, відповідач не надає кошти на харчування та побутові потреби дитини, вартість яких складає більше 10000 грн. на місяць. Зазначає, що відповідач є заможною особою, має у власності рухоме майно, працює неофіційно у таксі, в середньому має дохід 85000 грн 00 коп. А також, на ім`я відповідача зареєстрована земельна ділянка площею 0,1194 га. На вказаній земельній ділянці знаходиться недобудова. Також у власності відповідача є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , автомобіль SKODA FABIA 1390 (2014), автомобіль SKODA FABIA 1390 (2012), автомобіль SKODA FABIA 1390 (2013). Також відповідач користується ще одним автомобілем SKODA FABIA на підставі довіреності. Зазначила, що на домашньому комп`ютері подружжя знайшла відкритий для доступу веб-сайт із збереженим паролем відповідача, на якому міститься інформація про кожне замовлення таксі, час здійснення замовлення, кілометраж поїздки, державний номер машини, яка здійснила відповідну поїздку та сума оплати, яка здійснюється пасажиром. На доказ вказаного надає роздруківки з сайту. Зазначила, що із вказаного сайту позивачу стало відомо про значний дохід, який він приховував від позивача та не використовував в інтересах сім`ї та з якого він не надає коштів для утримання дитини за останній рік. Загальна сума за період з 01.01.2018 по 28.02.2019 становить 1183602 грн 00 коп. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав частково, а саме аліменти в твердій грошовій сумі 2000 грн., в задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Подав письмовий відзив у якому проти позову заперечував з підстав необґрунтованості розміру аліментів та безпідставності стягнення аліментів за минулий період. Вказав, що після провадження у справі № 369/13006/18 про розірвання шлюбу, син та позивач проживають окремо від відповідача в його квартирі за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що весь час утримував та утримує сина. Між сторонами існує спір щодо форми утримання дитини, позивач прагне отримувати грошові кошти, а відповідач допомагати у натуральній формі (їжею, одягом, оплатою навчання, лікування та відпочинку. Зазначив, що займається діяльністю у сфері автомобільного транспорту, працює в таксі, проте отримує незначні доходи, що не дозволяють сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Доходи, на які посилається позивач не є прибутком у чистому вигляді. Інших видів заробітку відповідач не має. Окрім цього, відповідач має непрацездатну матір, 1956 року народження, яка є пенсіонером, інвалідом другої групи, яка перебуває на матеріальному утриманні відповідача. зазначив, що посилання позивача на необхідність оплати витрат на здоров`я дитини та відвідування гуртків відноситься до додаткових витрат, в той час як аліменти необхідні для здійснення витрат на одяг, дитяче взуття, харчування, оплата навчання. Щодо стягнення аліментів за минулий період відповідач вказує, що позивач завжди мала вільний доступ до доходу відповідача, навіть після розірвання шлюбу. Зазначив, що квитанції та чеки, що надані позивачем та містяться у справі не є доказом того, що саме позивач здійснила вказані витрати. Позивач подала відповідь на відзив, у якому спростовувала доводи відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Всебічно та повно дослідивши докази у справі, суд\~ доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання від 31.08.2018 № 1767 [PERSON] з 12.02.2010 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання від 30.08.2018 № 1761 [PERSON] з 27.02.2008 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Згідно з інформацією з «НАІС ДДАІ» МВС України [PERSON] належать: автомобіль SKODA FABIA 1390 (2014), автомобіль SKODA FABIA 1390 (2012), автомобіль SKODA FABIA 1390 (2013). Відповідно до копії договору земельної ділянки від 02.07.2019 [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0, 1194 га, вартістю 168014 грн 58 коп. Відповідно до копії звіту про експерту оцінку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ринкова вартість Об`єкта оцінки складає 1107965 грн 00 коп. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2018 право власності на нерухоме майно за [PERSON] не зареєстровано. Копії чеків на придбання продуктів харчування, одягу, товарів домашнього вжитку, лікарських засобів, канцелярії, копії чеків на оплату послуг закладів громадського харчування, кінотеатру, копії квитанції про здійснення валютно-обмінних операцій, копію квитанції про поповнення мобільного рахунку, наданих позивачем, жодним чином не ідентифіковані, не мають персоналізованої інформації, яка б дозволяла встановити, що саме позивач здійснила саме ці витрати. Копія експресс накладної № 20400111602261 має нечитабельний вигляд, в зв`язку з цим відхиляється судом, оскільки зміст її встановити неможливо. Роздруківки квитанції про переказ коштів [PERSON] фізичним особам є неналежним доказом, оскільки не мають цільового призначення платежу та не містять доказової інформації. Роздруківки із сайту не є доказом здійснення підприємницької діяльності та прямо чи опосередковано не свідчать про фактичний дохід, отриманий відповідачем за вирахуванням обов`язкових податків та зборів. Належного доказу, а саме довідки про доходи, сторонами не надано. Матеріали справи містять довідки про стан здоров`я дитини сторін, а також документи, які підтверджують зайняття дитиною у гуртках. Згідно із ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою, розвитком дитини. Натомість, позивач заявляє вимогу лише про стягнення аліментів, які не охоплюють витрати у зв`язку з хворобою, розвитком здібностей дитини тощо. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Згідно ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як вбачається зі\~ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків. У відповідності до статей\~180,\~181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з\~принципу розумності\~та справедливості,\~враховуючи,\~що відповідач\~є працездатним,\~не має\~на утриманні інших дітей, має на утриманні матір пенсіонера та інваліда, визнає аліменти частково, а тому суд з врахуванням матеріального становища сторін та обов`язку відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття,\~ вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 12.03.2019 і до повноліття дитини. За частиною 2 статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Із аналізу вказаної статті вбачається, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від утримання дитині. Позивач на підтвердження вимог про стягнення аліментів за минулий час не надає жодного доказу, що зверталася за матеріальною допомого, проте їй було відмовлено. Із вказаного суд вбачає, що позивач не вживала заходів щодо отримання аліментів. Отже, позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження умисних дій відповідача, спрямованих на ухилення від сплати аліментів, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення аліментів за минулий час. Таким чином, суд не бере до уваги доводи позивача, що відповідач ухилявся від сплати аліментів за минулий період, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв`язку з чим, вимога про стягнення аліментів за минулий період задоволенню не підлягає. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн 40 коп.

Outcome: partial