Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до вимог якого просив суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 1154722,13 грн., з яких: 745624,25 грн. основний борг, 377058,04 грн. - проценти за користування позикою; 32039,84 грн. - пеня; судовий збір у розмірі 8000,00 грн.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір процентної позики №4, відповідно до пункту 3.1. якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 28800,00 доларів США. Згідно умов пункту 3.2. договору відповідач зобов'язується повернути борг в строки: 14000,00 доларів США до 31.12.2015; 14800,00 доларів США до 31.03.2016 р. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується актом прийому-передачі до договору від 31.08.2015 р., що був підписаний відповідачем та позивачем. Проте, відповідач не виконав зобов'язань за договором позики, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що що 31.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір процентної позики №4, відповідно до пункту 3.1. якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі Згідно умов пункту 3.2. договору відповідач зобов'язується повернути борг в строки: 14000,00 доларів США до 31.12.2015; 14800,00 доларів США до 31.03.2016 р. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується актом прийому-передачі до договору від 31.08.2015 р., що був підписаний відповідачем та позивачем, проте у зазначений в договорі позики строк відповідач борг не повернув. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з п. 3.3.Договору відповідач зобов'язаний сплатити проценти в розмірі 2.3% в місяць, с складає 27,6 % річних від суми позики Пункт 3.4. Договору передбачає що відповідач щомісячно сплачує позивачу проценти за користування позикою в розмірі 662,00 доларів США, або еквівалент в гривнях за комерційним курсом обміну, в термін до 3-го числа місяця, наступного за місяцем користування позикою. Відповідно до п. 4.1. Договору визначено, що при прострочені повернення позики та процентів, відповідач сплачує пеню від загальної суми позики, із розрахунку 3% в місяць (0,1 % в день) до моменту повернення. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачем зобов'язання за договором позики не були виконані, прострочено виконання грошового зобов'язання, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved