Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою внаслідок вчинення злочину та відшкодування втраченого заробітку посилаючись на те, що 20.02.2013 року о 13 годині 20 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ ДЕУ» допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода [PERSON] Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. За ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання, якщо він на протязі 1 року не вчинить нового злочину. Вирок набрав законної сили. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. Відповідно до довідки про доходи за період з 11.01.2013 року по 20.02.2013 року, дохід від його підприємницької діяльності склав 77 270 грн. За період знаходження на лікуванні із травмою, завданою Відповідачем, [PERSON] отримав дохід у розмірі 33 273 грн. Тобто, упущена вигода за період знаходження у лікарні склала 43997 грн. У зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою позивач отримав чисельні травми і зазнав фізичного болю та моральних страждань, довгий час лікувалася стаціонарно і продовжує лікування по теперішній час. Відчуває дискомфорт при ходьбі, не може в повній мірі виконувати домашню роботу та свої професійні обов'язки, постійно відчуває біль у травмованих місцях, його постійно турбує головний біль, часто втрачає свідомість. В судовому засіданні позивач та представник позивача уточнили позовні вимоги, на уточнених позовних вимогах наполягали і просили суд їх задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача заподіяну в результаті ДТП моральну шкоду в розмірі 30000 грн., а також упущену вигоду у сумі 39 240 грн. 00 коп. Представник відповідача, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважає, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєні кримінального правопорушення і призначено покарання, в такому випадку заявлена до відшкодування сума моральної шкоди явно не відповідає критеріям розумності. Жодного доказу наявності фактів, на які посилається позивач в обґрунтування розміру моральної шкоди, у справі немає. Позивачем не зазначено, яким саме чином він зазнав моральної шкоди під час ДТП, також не вказано глибини душевних чи фізичних страждань, не вказано яким саме чином погіршилися здібності Позивача в порівнянні з тим, якими вони були до ДТП. Що стосується відшкодування втраченого заробітку, до суду були надані виписки про фізичну особу - підприємця [PERSON], довідка про доходи, книга обліку доходів, але не надано доказів, що говорять про прямі професійні обов'язки, які виконує саме Позивач. Не надано документів, які підтверджують, що при відсутності Позивача на робочому місці, доходи втрачалися, тому представник відповідача вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали по справі, суд прийшов до таких висновків. 20.02.2013 року о 13 годині 20 хвилин. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ ДЕУ» допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода [PERSON] Згідно виписки із історії хвороби №3022 [PERSON], був поставлений діагноз: «ушиб головного мозга 3 ст. Субарахноидальное кровоизлияние. Острая внутримозговая гематома правой височной области. Сотрясение спинного мозга на шейном уровне. Ушиб шейного отдела позвоночника. Ушиб мягких тканей головы. Острый синовиит левого коленного сустава». (а.с.4) Згідно листків непрацездатності [PERSON] перебував на лікарняному з 20.02.2013 до 03.04.2013 року. (а.с.5) Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. За ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання, якщо він на протязі 1 року не вчинить нового злочину. Стягнуто на користь [PERSON] 4300 грн. матеріальної шкоди завданої злочином. (а.с.6) Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно виписки з єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. (а.с.7). Відповідно до довідки про доходи за період з 11.01.2013 року по 20.02.2013 року дохід від його підприємницької діяльності склав 77 270 грн. За період знаходження на лікуванні із травмою, отримав дохід у розмірі 33 273 грн., упущена вигода за період знаходження у лікарні склала 43997 грн. (а.с.8) Згідно книги № 3 обліку доходів ФОП [PERSON], вбачається, що доходи у період знаходження позивача на лікарняному ним були отримані у обсязі не меншому за попередній період (а.с.9-14). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого, створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності або іншого ушкодження здоров'я. Позивачем зазначені розрахунки надані не були, середньо місячний заробіток не розраховано. Суд вважає, що довідка про доходи ФОП [PERSON] за період з 11.01.2013 року по 20.02.2013 року, не може бути належним доказом по справі. На виконання п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків. Позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що з вини відповідача йому заподіяні збитки, чи дійсно мала місце упущена вигода, в чому полягали завдані збитки. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення із відповідача упущеної вигоди відсутні. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 Постанови). Таким чином, з урахуванням моральних переживань у зв'язку з отриманням чисельних травм, хвилюванням, довготривалим лікуванням, захисту порушеного права, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково в розмірі 10 000 грн.

Outcome: partial