Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно , так як [INFO] помер [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті залишилось спадкове майно яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки за тією ж адресою загальною площею 0,63 га: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,38 га - для ведення особистого селянського (підсобного) господарства. Зазначений житловий будинок належав [PERSON] на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 30 квітня 2013 року по справі № 1509/1405/12 провадження № 1509/1405/12 про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно. Позивач є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] 21 травня 2014 року державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Чекаліною А.Я. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за № 21056441 від 28.04.2014 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 21054817, № 21056085, від 28.04.2014 року виданих реєстраційною службою по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, реєстрація права на зазначені об'єкти нерухомого майна не проводилася. Відповідно, отримати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі не є можливим. Позивач на позовних вимогах наполягав, надав заяву про слухання справи у його відсутність . Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, про що надав до суду письмову заяву. Треті особи проти позову не заперечували, про що надали заяви та просили справу розглядати у їх відсутінсть. Судом встановлено , що [INFO] помер [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті залишилось спадкове майно яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки за тією ж адресою загальною площею 0,63 га: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,38 га - для ведення особистого селянського (підсобного) господарства. Зазначений житловий будинок належав [PERSON] на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 30 квітня 2013 року по справі № 1509/1405/12 провадження № 1509/1405/12 про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно. Позивач є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] 21 травня 2014 року державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Чекаліною А.Я. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за № 21056441 від 28.04.2014 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 21054817, № 21056085, від 28.04.2014 року виданих реєстраційною службою по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, реєстрація права на зазначені об'єкти нерухомого майна не проводилася. Відповідно, отримати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі не є можливим. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.І ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.І ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ч. З ст. З Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону України права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р.. яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 р. № 75 і зареєстроване в Мін'юсті 18.07.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами). Таким чином, рішенням Іванівського районного суду Одеської області від ЗО квітня 2013 року по справі № 1509/1405/12 провадження № 1509/1405/12 про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно за покійним [PERSON] було визнано право власності на вищевказаний житловий будинок. За життя покійний [PERSON] не встиг зареєструвати право власності на будинок та земельні ділянки, які отримав у спадщину від своєї покійної сестри [PERSON], так як стан його здоров'я був незадовільний, що, в свою чергу, ускладнювало питання подання ним документів до реєстраційної служби з метою проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення . Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалася позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] до Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області, треті особи , які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно .

Outcome: approved