Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідачів 69868 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS], а також 64000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру. В квартирі позивач проживає разом з донькою, зятем та внуком. Відповідачі по справі є співвласниками квартири [ADDRESS]. В липні 2012 року з вини відповідачів було затоплено квартиру позивача, про що останній повідомив відповідача [PERSON], який запевнив, що найближчим часом відшкодує завдану шкоду, однак свого зобовязання так і не виконав. Згідно з актом обстеження від 09.07.21012, що складений комісією ЛКП «ДІМ» причиною затоплення було халатне відношення відповідачів до санітарно-технічних приладів в своїй квартирі, а саме: затоплення сталося внаслідок поганого зєднання у стояку холодної води у ванній кімнаті квартири відповідачів. Внаслідок затоплення у квартирі позивача пошкоджено паркет у кімнаті, стелю у ванній і дитячій кімнаті, а також стіни у коридорі та кімнаті, у квартирі стало неможливо проживати, зважаючи на мокроту, вологість та постійний запах сирості, що також негативно впливає на стан здоровя позивача та членів його родини. Згідно з Висновком експертизи вартість проведення ремонту квартири позивача становить 69 868 грн., які позивач і просить стягнути солідарно з відповідачів на відшкодування матеріальної шкоди. Крім цього, внаслідок затоплення квартири позивача, останньому завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, загострення відносин у сімї, порушення звичного способу та ритму життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Сам факт залиття створив для позивача ситуацію, внаслідок якої він зазнав психоемоційного стресу, нервового потрясіння. Значну частину часу, особистих зусиль позивач потратив на розшук відповідачів в день затоплення квартири, вжиття заходів до припинення подачі води (виклики працівників ЛКП, аварійної служби). Тільки після прибуття працівників ЛКП відповідачі допустили в свою квартиру для встановлення причини залиття. Крім залиття стін та стелі в квартирі відповідно були залиті і речі та меблі, що зумовило необхідність докласти значних зусиль для їх відновлення, приведення до попереднього стану. Разом з тим, найбільше моральних страждань позивачу було завдано внаслідок того, що останній бачив як тяжко переживає спричинену шкоду його дружина, яка в той час важко хворіла. Вона дуже нервувала, оскільки всі заощадження були вкладені у ремонт квартири. Крім цього, вона переживала через неправомірну поведінку відповідачів та невиконання ними свого слова про відшкодування шкоди. Ці переживання вкрай негативно відбивались на стані її здоровя, вона надзвичайно хвилювалась з цього приводу, це завдавало їй важких моральних та фізичних страждань. Відчуваючи переживання дружини, бачачи її емоційний стан, її хвилювання та страждання, позивач з сімєю заспокоювали її. Таким чином страждання дружини позивача, внаслідок неправомірних дій відповідачів, спричиняли і позивачу тяжкі моральні страждання. Згідно з висновком спеціаліста судового психолога матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної позивачу складає 64000 грн., що включає компенсацію за перенесені моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію психічного стану, які позивач і просить стягнути солідарно з відповідачів на відшкодування моральної шкоди. Крім цього, просить врахувати, що у зв'язку зі зверненням до суду позивач поніс 12677 грн. 60 коп. витрат на правову допомогу з розрахунку 551 грн. 20 коп. за одну годину участі представника позивача у наданні правової допомоги, яких всього було затрачено 23 години, 2457 грн. 60 коп. витрат на оплату вартості призначеної судом експертизи, а також 1860 грн. витрати на сплату судового збору, які позивач просить присудити на його користь з відповідачів. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, дали пояснення, аналогічні викладеним вище та просили позов задовольнити. Додатково зазначили, що зі змістом акта комісії ЛКП «Дім» відповідач [PERSON] був ознайомлений, однак від підписання та отримання копії такого відмовився. Відповідач [PERSON] допитана в якості свідка в судовому засіданні 21.03.2017 повідомила, що трубу прорвало у 2012 році, текло з підлоги, в той час відповідач була у ванній кімнаті. Наступного дня [PERSON] привіз свого сантехніка, змінили плитку у ванній кімнаті, були працівники ЛКП, але трубу не обстежували. [PERSON] дійсно обіцяв позивачу відшкодувати завдану шкоду, але не було можливості, оскільки хворіє онкологічним захворюванням. Відповідач [PERSON], допитай в якості свідка в судовому засіданні 13.04.2017 повідомив, що після затоплення зайшов до позивача та хотів компенсувати завдану шкоду. Дружина відповідача повідомила, що текло, тому відповідач викликав майстра, з яким розбили стіну і ліквідували несправність. З ЛКП була одна жінка, але в квартиру не заходила, майстер заварював водяну трубу на наступний день. Витік відбувався з квартири відповідачів зі стояка на центральній трубі. У вентиляційні шахті труб немає. У позивача були потьоки на стіні та вода на паркеті. На момент затоплення в туалеті був зроблений ремонт, на зєднані була сильна труба. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.1-3 т.2). Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки єдиним доказом затоплення квартири позивача саме з вини відповідача є акт, складений майстрами ЛКП «ДІМ». Разом з тим, комісія не обстежувала квартиру відповідача і ванну кімнату, під час складання акту відповідач не був присутнім та відповідно не був ознайомлений з його змістом, в результаті чого був позбавлений можливості висловити свої заперечення. Крім цього, вважає, що [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами у справі, оскільки перший вже тривалий час проживає за кордоном де і працює, а другий постійно проживає у Закарпатській області з сім'єю в іншій квартирі, яку має у власності, а тому вони не могли спричинити зазначену шкоду та у їх діях відсутня протиправна діяльність, що могла заподіяти шкоду відповідно до ст.1116 ЦК України. Оскільки квартира не є джерелом підвищеної небезпеки, тому не можна прирівнювати право володіння і користування квартирою до безумовної підстави для цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану через використання квартири. Немає також протиправності у діях відповідачів [PERSON] та [PERSON], які користувалися квартирою відповідно до вимог ЖК України і не здійснювали жодних дій, які могли б спричинити шкоду сусідам, зокрема позивачу. Оскільки відповідач може відповідати тільки за ті мережі, які розміщені у квартирі після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка, [PERSON] та [PERSON] не можуть впливати на експлуатаційні властивості труб, якими постачається водою весь підїзд. Та обставина, що прорив труби відбувся саме після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка позивачем належними доказами не підтверджено, в той час як згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження, виконаного судовим експертом [PERSON] за заявою [PERSON] на внутрішньому водопровідному стояку холодної води наявний зварний шов до першої забірної арматури у квартирі №112 в будинку №10а на вул.Шафарика у м.Львові. Крім цього, вважає, що збитки, які просить відшкодувати позивач обраховані не точно, без врахування природного зносу, а також інших чинників (злиттів), які відбувалися в проміжку між подією 09.07.2012 та дослідженням експерта 02.03.2016, а визначити точну суму збитків, завданих саме залиттям 09.07.2012 за показаннями експерта [PERSON] неможливо. Також вважає недоведеним і розмір моральної шкоди та її зв'язок із подіями залиття, оскільки у поданому позивачем висновку спеціаліста про результати психологічного обстеження від 22.02.2017 експерт ствердила, що не може дати відповідь ким саме нанесена моральна шкода. Враховуючи той факт, що у позивача нещодавно померла дружина, яка важко і довго хворіла і за яку позивач дуже переживав, депресивний стан і описані у висновку порушення можуть також бути наслідком смерті дружини, а не лише наслідком переживань від залиття. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача [PERSON] та його представника, відповідача [PERSON], покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.229 т.1). Згідно з ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як вбачається з копії акта комісії у складі майстрів ЛКП «Дім» від 09.07.2012 мешканці квартири [ADDRESS] залили квартиру №108, внаслідок чого залито паркет у кімнаті (вітальні), стелю у ванній кімнаті і дитячій кімнаті, також стіни у коридорі у кімнаті. Затоплення сталося внаслідок поганого з'єднання пластмаси на стояк холодної води у ванній кімнаті квартири №112 (а.с.4 т.1). Як вбачається з висновку №623 судової будівельно-технічної експертизи, проведеної на підставі ухвали суду від 04.11.2015, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири [ADDRESS] мешканцями квартири [ADDRESS], становить 69868 грн. (а.с.48-59). Судом встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомості щодо обєкта нерухомого майна (а.с.120-121). Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний, зокрема дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири, житлового приміщення у гуртожитку (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Як вбачається з акта комісії у складі майстрів ЛКП «Дім» від 09.07.2012 затоплення квартири №108 сталося внаслідок поганого з'єднання пластмаси на стояк холодної води у ванній кімнаті квартири №112, що свідчить про бездіяльність відповідачів щодо виконання вищевказаних обов'язків. Згідно зі ст. 190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При цьому, законом не покладається на позивача обовязок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір Саме такий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 у справі № 6-183цс14, який відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням наведеного судом не беруться до уваги посилання представника відповідача [PERSON] на недоведеність позивачем вини відповідачів у завданні шкоди. Не доводить відсутності вини відповідачів у залитті квартири позивача і висновок експертного будівельно-технічного дослідження, виконаного судовим експертом [PERSON] за заявою [PERSON] (а.с.5-10 т.2), згідно з яким на внутрішньому водопровідному стояку холодної води наявний зварний шов до першої забірної арматури у квартирі №112 в будинку №10а на вул.Шафарика у м.Львові, оскільки такий не спростовує наявності пошкоджень після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка. Разом з тим, та обставини, що затоплення квартири [ADDRESS] відбулося саме з вини власників квартири №112 підтверджується актом комісії у складі майстрів ЛКП «Дім» від 09.07.2012 (а.с.4 т.1). При цьому, судом не беруться до уваги посилання представника відповідача [PERSON] на ту обставину, що вказаний акт складено без участі відповідачів, оскільки такі спростовуються показами допитаних в якості свідків відповідачів [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що після залиття у їхню квартиру прибули працівники з ЛКП. Крім цього, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що у 2012 році мало місце залиття квартири [ADDRESS], про що було складено відповідний акт, який підписаний, зокрема свідком, який працює головним інженером ЛКП «Дім». При цьому, в той час у квартирі [ADDRESS] була присутня відповідач [PERSON], яка знала про складання акта та жодних зауважень з цього приводу не висловлювала. Крім цього, про наявність вини власників квартири [ADDRESS] у затопленні квартири №108 свідчать і покази самих відповідачів [PERSON] та [PERSON], допитаних в судовому засідання в якості свідків, які визнали, що обіцяли позивачу відшкодувати шкоду, завдану затопленням. Згідно з ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що мешканці квартири [ADDRESS] залили квартиру №108, внаслідок чого залито паркет у кімнаті (вітальні), стелю у ванній кімнаті і дитячій кімнаті, також стіни у коридорі у кімнаті, чим завдали шкоду майну позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 69868 грн. вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири [ADDRESS] є підставними та підлягають до задоволення. При цьому, суд вважає безпідставними посилання представника відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами у справі, оскільки перший вже тривалий час проживає за кордоном де і працює, а другий постійно проживає у Закарпатській області з сім'єю в іншій квартирі, яку має у власності, а тому вони не могли спричинити зазначену шкоду та у їх діях відсутня протиправна діяльність, що могла заподіяти шкоду відповідно до ст.1116 ЦК України, оскільки як зазначалося вище судом встановлено, що залиття відбулося внаслідок допущення відповідачами бездіяльності щодо утримання свого майна, а такий обовязок лежить саме на власниках майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього, відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги стосовно стягнення моральної шкоди, суд вважає, що внаслідок залиття позивачу було завдано моральну шкоди, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливістю нормального користування ним, порушенні звичного способу життя, необхідністю докладення додаткових зусиль для його нормалізації, разом з тим дотримуючись вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. При цьому, суд вважає обґрунтованими посилання представника відповідача [PERSON] на ту обставину, що у поданому позивачем висновку спеціаліста про результати психологічного обстеження від 22.02.2017 (а.с.187-193 т.1), згідно з яким матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної [PERSON] становить 64000 грн., оскільки експерт ствердила, що не може дати відповідь ким саме нанесена моральна шкода, а враховуючи той факт, що у позивача нещодавно померла дружина, яка важко і довго хворіла і за яку позивач дуже переживав, депресивний стан і описані у висновку порушення можуть також бути наслідком смерті дружини, а не лише наслідком переживань від залиття. Задовольняючи частково позовні вимоги, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід пропорційно до задоволених позовних вимог стягнути понесені останніми і документально підтверджені 4388 грн. 95 коп. судових витрат, з яких: 1249 грн. 88 коп. судовий збір у розмірі, що підлягав сплаті позивачем відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» (а.с.2, 75 т.1), 5000 грн. витрати на правову допомогу (а.с.213-222 т.1, а.с.19а т.2), розмір яких не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а також 2457 грн. 60 коп. витрати на проведення судової експертизи (а.с.212 т.1) по 1097 грн. 24 коп. з кожного.

Outcome: partial