Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, заявлені вимоги у передбаченому законом порядку збільшив (а.с. 40, 41), просить суд винести рішення про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 3 409,5 грн., пені в розмірі 679,78 грн. та 3% річних в розмірі 89,76 грн., а всього в сумі 4 179,04 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 18.07.2013 року по вул. Тиктора, 10 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel Combo» під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «БАЗ-А 07944» під керуванням [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус». Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 06.08.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. [PERSON] було здійснено відновлювальний ремонт у ФОП [PERSON] Відповідач був повідомлений про настання страхового випадку, здійснення ремонту, проте страхову виплату не здійснив. 30.12.2013 року ФОП [PERSON] відступив право вимоги до ТзДВ «СТзДВ «Глобус» ФОП [PERSON] Позивачем неодноразово скеровувались вимоги відповідачу, проте кошти виплачені не були. Відповідно до розрахунку вартості відновлювального ремонту, така становить 3 409,5 грн. Окрім цього вважає, що на його користь підлягає стягненню пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 679,78 грн. та 3% річних в розмірі 89,76 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні наведеним вище. Додаткового пояснив, що у зв'язку із зміною цін на запчастини та матеріали змінилась вартість відновлювального ремонту, а тому згідно нового рахунку на оплату вартість становить 3 409,50 грн. В зв'язку з невиконанням відповідачем вимог позивача також було розраховано пеню починаючи з 19.07.2013 року по 30.04.2015 року в розмірі 679,78 грн., та 3% річних в розмірі 89,76 грн. Також просить стягнути вартість правової допомоги та судовий збір. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Подав до суду заперечення, вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки у позивача відсутнє право вимоги до відповідача, оскільки між власником автомобіля «Opel» та ТзДВ «СТзДВ «Глобус» не було погоджено виплату страхового відшкодування на рахунок саме ФОП [PERSON], відповідно у останнього не виникло право на отримання страхового відшкодування, а відтак не міг уступити право вимоги іншій особі. В задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд задовольняє позовні вимоги частково з таких підстав. Відповідно до положень ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як вбачається із полісу №АС/0774126 (а.с.8), цивільно-правова відповідальність особи, яка здійснювала керування автомобілем «БАЗ-А 07944» д.н.з. [NUMBER], застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус». Судом встановлено, що 18.07.2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, який здійснив зіткнення із автомобілем «Opel Combo» під куруванням [PERSON] Як вбачається із постанови Сихівського районного суду м. Львова від 06.08.2013 року (а.с.7), водія автомобіля марки «БАЗ-А 07944» д.н.з. [NUMBER], [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КпАП України. У відповідності до положень ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність правопорушника [PERSON] була застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус», з вини останнього відбулась дорожньо-транспортна пригода, тобто мав місце страховий випадок, у зв'язку із чим у ТзДВ «СТзДВ «Глобус» виник обов'язок по відшкодуванню завданої шкоди у відповідності до ліміту відповідальності. У відповідності до положень п.22.1 ст.22 вказаного вище закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень п.35.1 ст.35 вказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що в день Дорожньо-транспортної пригоди особисто як водій автомобіля «Opel» та представник власника, разом із іншим учасником ДТП в письмовій формі звернувся в страхову компанію в відповідним повідомленням. Також заповнив всі надані представником відповідача документи. В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року визначено позицію, згідно якої з врахуванням того, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] належним чином у відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було повідомлено відповідача про настання страхового випадку. Як вбачається із наказу-наряду (а.с.10) та приймально-здавального акта (а.с.11), ФОП [PERSON] було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля «Opel», вартість якого становить 1 945 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як вбачається із п.1.1 договору про відступлення права вимоги №_30/12/1 від 17.03.2015 року, ФОП [PERSON] відступив ФОП [PERSON] право вимоги по заборгованості перед ФОП [PERSON] за вартість матеріалів та відновлювального ремонту автомобіля «Opel» в розмірі 1 945 грн. (а.с.15) Відповідно до договору №_33/15/6 (а.с.42), [PERSON] під керування якого був автомобіль «Opel», та ПП «Арт-енерго», яке є власником вказаного автомобіля, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6), уступили ФОП [PERSON] право вимоги за заборгованістю по оплаті вартості матеріалів та відновлювального ремонту автомобіля «Opel» в розмірі 1 945 грн. Судом встановлено, що ФОП [PERSON] набув право вимоги до ТзДВ «СТзДВ «Глобус» про здійснення страхової виплати. Таким чином, заперечення відповідача в цій частині є безпідставними. Як вбачається із претензії від 05.11.2014 рок у (а.с.13), позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, проте відповідачем ТзДВ «СТзДВ «Глобус» кошти не виплачені. Разом з тим, положеннями ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає безпідставними доводи позивача про визначення розміру шкоди виходячи із розрахунку за листопад 2014 року, оскільки відновлювальний ремонт автомобіля здійснено ще в 2013 році та на момент переходу цих прав вартість відновлювального ремонту становила 1 945 грн. Окрім цього, договором про відступлення права вимоги визначено конкретну суму заборгованості в розмірі 1 945 грн. У відповідності до положень п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається із позовної заяви, останній просить стягнути пеню за період з 19.07.2013 року. У відповідності до положень ч.2 ст.258 ЦК України, до вимоги про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, суд вважає безпідставними доводи позивача про стягнення пені починаючи з 19.07.2013 року, оскільки положення ст.268 поширюються виключно на виплату страхового відшкодування, а не на стягнення пені. А тому, з врахуванням строку позовної давності 1 рік та розрахунків позивача, з відповідача слід стягнути пеню частково, а саме за період з 06.04.2014 по день постановлення рішення - 06.04.2015 року в розмірі 511,35 грн. Окрім цього, в відповідності до положень стаття 625 ЦК, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено безпідставність невиплати страхового відшкодування, суд також погоджується із доводами позивача щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми. Разом з тим, суд задовольняє вимоги позивача виключно по кінцеву дату - день постановлення рішення 06.04.2015 року (537 днів), а саме в розмірі 85,92 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати: судовий збір (а.с.5) пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в розмірі 243,6 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. (а.с.59). На підставі наведеного та

Outcome: approved