Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те що 04 квітня 2005 року у виконкомі Красногорівської міської ради Мар»їнського району Донецької області зареєстрував шлюб з [PERSON], актовий запис № 18. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в березні 2013 року позивач уїхав на заробітки до м. Москви Російської республіки. З того часу сімейні стосунки були припинені та сім»я фактично розпалась. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне мешкання та збереження шлюбу не можливе. Спорів щодо розподілу майна, яке є сумісною власністю немає. Позивач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань та заяв щодо відмови від своїх позовних вимог на адресу суду від позивача не надходило. Відповідач до судового засідання повторно не з»явився, про причини неявки суду не повідомив. Про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. А також відповідача на наступну дату відкладення справи було повідомлення, шляхом надіслання смс повідомлення, яке вона отримала, але відповідач виклики суду ігнорує, а тому суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що маються законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до змісту позовної, основна причина розпаду сім'ї це відсутнє взаєморозуміння, несумісність характерів. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. [PERSON] скористався даним правом та звернувся до суду з таким позовом. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги що відповідач навмисне ігнорує виклики суду, знаючи про знаходження в провадженні суду вказаної позовної заяви та її позовних вимог, розцінює це як відсутність згоди сторони на збереження своєї сім»ї та намагання йти на примирення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, в результаті чого було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та посилаючись на ст. 110 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 3 ст. 115 СК України розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому статтями 106 і 107 цього Кодексу, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що спільна неповнолітня дитина проживатиме разом з матір»ю, тобто відповідачкою у справі. На підставі ст. ст. 104, 105, 112, 115 СК України,

Outcome: approved