Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №910.75019 в сумі 373407,32 грн., з яких: основний борг 89002,61 грн., прострочений борг 97572,33 грн., прострочені проценти 141879,10 грн., строкові проценти 44953,28 грн.; в рахунок погашення кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором №910.75019, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], звернути стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» на предмет застави, який належить [PERSON], а саме: на автомобіль HYUNDAI Tucson, 2010 року випуску, білого кольору, двигун G4KDAU121128, номер кузова [NUMBER], транзитні номери червоного кольору 21АР0593, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо); стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 грн. Позов мотивує тим, що 17.01.2011 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №910.75019, відповідно до умов якого останньому було надано кредитні кошти на купівлю автомобіля із сплатою річної процентної ставки та визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку. Позивач кошти [PERSON] надав, свої обовязки за договорами виконав. Проте, всупереч умовам договору та положенням законодавства, відповідач [PERSON] свої обовязки не виконує, не забезпечив своєчасне повернення коштів у відповідності до графіку щомісячних платежів, внаслідок чого утворилась заборгованість. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 11.02.2015 року. Відповідно до умов вказаного договору, поручитель солідарно відповідає перед банком в межах суми 50 грн. у випадку прострочення позичальником сплати чергових платежів більше ніж на 30 днів. Окрім цього, в забезпечення виконання вказаних зобовязань між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] також укладено договір застави транспортного засобу HYUNDAI Tucson, (легковий універсал-В), 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов, рама) KMHJT81BBBU173877, білого кольору, який належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Разом з тим, вказаний автомобіль без згоди позивача [PERSON] було відчужено [PERSON], яка звернулася в Харківський окружний адміністративний суд із позовом до Київського відділу державної виконавчої служби України Харківського міського управління юстиції у Харківській області про скасування акту опису та арешту майна від 03.03.2016 та зобов'язання Київський ВДВС ХМУЮ у Харківській області повернути автомобіль [PERSON] З матеріалів вказаної справи вбачається, що заставний автомобіль HYUNDAI Tucson, 2010 року випуску, білого кольору, двигун G4KDAU121128, номер кузова [NUMBER], має транзитні номера червоного кольору 21АР0593. Оскільки реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Оскільки предмет застави на даний час належить іншій особі, ніж позичальник, тому позивач також заявляє вимогу про стягнення заборгованості разом з звернення стягнення на предмет застави, що не вважається подвійним стягненням. Оскільки зобовязання відповідачів перед банком не виконанні, заборгованість не погашена, позивач просить вказаний автомобіль вилучити у відповідача, звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу його будь-якій особі покупцю за ціною не нижче ринкової, яка буде визначена субєктом оціночної діяльності, для чого надати позивачу всі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно, проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо). Представник позивача у судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилась, представник останньої скерувала на адресу суду заперечення на заяву позивача про зміну предмету позову. Вважає, що позивачем змінено не лише предмет, а й одночасно підставу позову, що є недопустимим, тому у прийнятті такої просила відмовити. Причин неявки в судове засідання не повідомили. Оскільки відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили, тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідачів, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №910.75019 від 17.01.2011 (а.с.8-11), відповідно до умов якого, позивач надає позичальнику кредит на купівлю автомобіля з умовою погашення заборгованості у відповідності до графіку щомісячних платежів із сплатою річної процентної ставки. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивачем були надані позичальнику кошти на придбання автомобіля та страховий платіж, що підтверджується копіями меморіальних ордерів (а.с.12, 13). Разом з тим, [PERSON] свої обовязки за договором не виконав, кошти у відповідності до графіку щомісячних платежів банку не надав, останній платіж було здійснено 17.01.2012, що стверджується випискою з особового рахунку (а.с.23). Відповідно до положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Окрім цього, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.24), загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №910.75019 від 17.01.2011 станом на 14.03.2016 становить 373407,32 грн., з яких: основний борг 89002,61 грн., прострочений борг 97572,33 грн., прострочені проценти 141879,10 грн., строкові проценти 44953,28 грн. На забезпечення виконання зобовязання [PERSON] перед ПАТ «Ідея Банк» між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 19.12.2014 (а.с.28). Відповідно до умов вказаного договору, поручитель солідарно відповідає перед банком в межах суми 50 грн. у випадку прострочення позичальником сплати чергових платежів більше ніж на 30 днів. У відповідності до положень ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до положень ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимогу про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 50 грн. Крім цього, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №910.75019 від 17.01.2011 між позивачем та [PERSON] 10.03.2011 було укладено договір застави транспортного засобу HYUNDAI Tucson, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 310214 (а.с.14-17). Відповідно до положень ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Оскільки судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, заборгованість за договорами залишилась непогашена, а тому суд вважає підставними вимоги позивача про звернення стягнення на автомобіль в рахунок погашення заборгованості. Разом з тим, судом встановлено, що автомобіль HYUNDAI Tucson, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] було відчужено [PERSON], на даний час автомобіль має транзитні номери червоного кольору 21АР0593, обтяження заставного майна позивачем припинено не було. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжував дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі- продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обовязки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим законом. Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву «право слідування». За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Аналогічну позицію викладено і в постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 р. у справі №6-7цс13. Положеннями ст.25 Закону України «Про забезпечення права вимоги кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, окрім іншого, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; Відповідно до положень ст.26 вказаного закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач на свій розсуд підставно обрав спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження - продаж автомобіля шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Як вбачається з роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.9 постанови від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №910.75019 в сумі 373407,32 грн., з яких: основний борг 89002,61 грн., прострочений борг 97572,33 грн., прострочені проценти 141879,10 грн., строкові проценти 44953,28 грн.; в рахунок погашення кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором №910.75019, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], звернути стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» на предмет застави, який належить [PERSON], а саме: на автомобіль HYUNDAI Tucson, 2010 року випуску, білого кольору, двигун G4KDAU121128, номер кузова [NUMBER], транзитні номери червоного кольору 21АР0593, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо); стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 грн. Задовольняючи позов, у відповідності до\~вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.7) судові витрати, що становлять 5601,11 грн. судового збору по 1867,04 грн. з кожного.

Outcome: approved