Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом, у якому просить: визнати, що він [PERSON], [INFO], є батьком, [PERSON], [INFO] - матір'ю [PERSON], [INFO]; встановити, що остання є громадянкою України; зобов'язати Ужгородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області провести державну реєстрацію народження [PERSON], [INFO], громадянки України, батьком зазначити - [PERSON], матір'ю - [PERSON], [INFO] та видати первинне свідоцтво про народження. Свої вимоги мотивував, зокрема, тим, що він перебував у цивільному шлюбі з [PERSON], [INFO] У них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується дублікатом медичного свідоцтва про народження. [INFO] померла цивільна дружина позивача [PERSON] Оскільки, ані позивач, ані його дружина не були письменними, порядку реєстрації дітей не знали, факт народження доньки [PERSON], [INFO] у встановленому законодавством порядку не здійснили. На даний момент, відсутність у доньки свідоцтва про народження, унеможливлює отримання нею паспорта громадянки України. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з наведених у ньому підстав, просили задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що відсутність актового запису про народження [PERSON] унеможливлює відновити свідоцтво про народження, так само й внести відомості про її народження, оскільки матір її померла. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено наступне. З медичного свідоцтва про народження [NUMBER] від 03.08.2016 року випливає, що [PERSON] [INFO] о 21:00 народила дівчинку. Зазначене також підтверджується медичною довідкою № 61 про перебування дитини під наглядом лікувального закладу від 20.02.2014 року. З свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого [INFO] Виконавчим комітетом Павшинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області випливає, що [PERSON] померла [INFO] у віці 43 років, про що складено відповідний актовий запис за № 02. З медичного свідоцтва про народження [NUMBER] від 26.04.2016 року випливає, що [PERSON] народила [INFO] о 21:25 хлопчика. З довідки Виконавчого комітету Чопської міської ради від 13.01.2017 року випливає, що [PERSON], [INFO], дійсно проживає без реєстрації в [ADDRESS], ніде не працює та не навчається. З нею також без реєстрації проживає дитина чоловічої статі [INFO] Мати громадянки [PERSON] - [PERSON] померла [INFO]. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану № 00018265548 від 26.06.2017 року, виданий Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, інформація щодо актового запису про народження громадянки [PERSON], [INFO], уродженки м. Чоп Закарпатської області у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян - відсутня. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що [PERSON] є її батьком, весь час проживали разом, матір її померла, про те що, у неї не має свідоцтва про народження не знала, [PERSON] завжди сприймала як свого рідного батька, мати з іншими чоловіками, не проживала. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив що знає [PERSON] з народження, є родичем сім'ї, матір [PERSON] пормерла, а батьком є [PERSON], весь час вони проживали однією сім'єю. Ніхто інший себе батьком [PERSON] не називав. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом сім'ї [PERSON], знає цю сім'ю з народження, [PERSON] є батьком [PERSON], весь час проживали однією сім'єю, іншого батька у [PERSON] ніколи не було. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК ( 2947-14 ), істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС ( 2006-07 ), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС ( 2006-07 ), беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно з ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Згідно з ч. 8 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров'я та довідки з місця проживання дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України), сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 СК України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Згідно з ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. В судовому засіданні з обставин, встановлених під час заслуховування пояснень позивача, представника позивача, представника відповідача [PERSON]І, показань свідків [PERSON], [PERSON], а також огляду матеріалів справи повністю та достовірно підтверджено той факт, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Мукачево, батьками якої є [PERSON], [INFO] та [PERSON] [PERSON], [INFO], а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved