Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про продовження строку для прийняття спадщини, пояснивши суду, що 02.09.2014 року померла його бабуся [PERSON]. В спадкове майно померлої входила ? частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги є батько позивача [PERSON] Про існування заповіту позивачу стало відомо лише в липні 2016 року, коли він отримав листа від нотаріуса про те, що ним пропущено строк на прийняття спадщини. Позивач просить продовжити строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON], так як не знав про наявність заповіту. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задоволити. Представник відповідача, Хмельницької міської ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в позові з тих підстав, що необізнаність про існування заповіту на імя позивача та незнання чинного законодавства відповідно до якого встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини не можуть визнаватись поважними причиниами пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. І в такому випадку спадкування має здійснюватись спадкоємцями за законом. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьомунеобхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. П.2 інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звертає увагу судів на те, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до Правового висновку\~Верховного Суду України\~ у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини № 6-85 цс12 від 26.09.2012 року, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Судом встановлено, що 02.09.2014 року померла бабуся позивача [PERSON]. В спадкове майно померлої входила ? частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги є батько позивача [PERSON] Про існування заповіту позивачу стало відомо лише в липні 2016 року, коли він отримав листа від нотаріуса про те, що ним пропущено строк на прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачем та його представником не надано належних і допустимих доказів на обгрунування своїх позовних вимог та не встановлено поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини без поважних причин, а тому йому слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed