Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що 12.04.2007 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 228/ад-04-07, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 15722,77 дол.США з розрахунку 11% річних за користування кредитом на строк з 12.04.2007 р. по 11.04.2014 р. Відповідно до Договору купівлі-продажу про передачу активів та кредитних зобов»язань від 30.06.2010 р. АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Банк свої зобов»язання за Кредитним договором виконав. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв»язку з чим, станом на 11.06.2015 р. за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 56370,98 грн., з яких: тіло кредиту 45537,36 грн., відсотки 5576,25 грн., комісія за ведення кредиту 1645,41 грн., 3 % річних заборгованості по тілу 267,38 грн.; 3 % річних заборгованості по відсоткам 77,79 грн. Просить суд, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» зазначену заборгованість за кредитним договором. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. Згідно кредитного договору № 228/ад-04-07 від 12.04.2007, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 15722,77 дол.США з розрахунку 11% річних за користування кредитом на строк з 12.04.2007 р. по 11.04.2014 р.(а.с.6-11). Відповідно до Договору купівлі-продажу про передачу активів та кредитних зобов»язань від 30.06.2010 р. АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору (а.с.19-23). Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 11.06.2015 р. складає 56370,98 грн., з яких: тіло кредиту 45537,36 грн., відсотки 5576,25 грн., комісія за ведення кредиту 1645,41 грн., 3 % річних заборгованості по тілу 267,38 грн.; 3 % річних заборгованості по відсоткам 77,79 грн. Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обовязки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконав свої обовязки за договором. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконує покладені на нього договором зобовязання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.22 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 563,71 грн., підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved