Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

\~ позивач звернувся до суду із позовом виділення часток у спільній сумісній власності, покликаючись на те, що він є сином [PERSON], який помер 05.09.2015 року та [PERSON], яка померла 08.04.2011 року. Відповідач [PERSON]є його бувшою дружиною, а третя особа [PERSON] є його донькою. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 14.02.1997 року, виданого Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів, він, його батько [PERSON], його мати [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках. Він є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON], який помер 05.09.2015 року за заповітом від 03.12.2011 року та матері [PERSON], яка померла 08.04.2011 року за законом, як син її та за правом представлення після смерті батька [PERSON]. Після смерті його батька [PERSON] та його матері [PERSON], відкрилась спадщина, яка складається по 1/5 частини квартири за адресою: м.Львів, вул. Айвазовського,22/95. Дані частки успадкували він не може оскільки части є невиділеними між сторонами. Внаслідок чого кожен із сторін у справі на сьогоднішній день володіє по 1/5 частини квартири за адресою: м.Львів, вул. Айвазовського,22/95. В даний час між ним та відповідачкою [PERSON]виникають спори про порядок користування, володіння і розпорядження квартирою за адресою: м.Львів, вул. Айвазовського,22/95, оскільки відповідач відмовляються укласти договір про виділ у натурі часток з нерухомого майна квартири за адресою: м.Львів, вул. Айвазовського,22/95, та/або надати нотаріусу, що вона не заперечує, що частки такої квартири є рівними, а тому його право та інтереси порушені як спадкоємця, а тому змушений звертатись до суду із позовом про виділення часток у квартирі за адресою: м.Львів, вул. Айвазовського,22/95. Просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному у позові. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого і не заперечив позивач. Третя особа у судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON] особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок ) від 14.02.1997 року, виданого Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів(а.с.4), позивач [PERSON], батько позивача [PERSON], мати позивача [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках. Згідно свідоцтв про смерть(а.с.6,8) батько позивача [PERSON] помер 05.09.2015 року та мати позивача [PERSON] також померла 08.04.2011 року. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON], який помер 05.09.2015 року за заповітом від 03.12.2011 року та матері [PERSON], яка померла 08.04.2011 року за законом, як син її та за правом представлення після смерті батька [PERSON]. Оскільки після смерті батька позивача [PERSON] та матері позивача [PERSON], відкрилась спадщина, яка складається по 1/5 частини квартири за адресою: м.Львів, вул. Айвазовського,22/95, однак дані частки успадкували позивач не може так як части є невиділеними між сторонами. Внаслідок чого кожен із сторін у справі на сьогоднішній день володіє по 1/5 частини квартири за адресою: м.Львів, вул. Айвазовського,22/95. В даний час між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON]виникають спори про порядок користування, володіння і розпорядження квартирою за адресою: м.Львів, вул. Айвазовського,22/95, оскільки відповідач відмовляються укласти договір про виділ у натурі часток з нерухомого майна квартири за адресою: м.Львів, вул. Айвазовського,22/95, та/або надати нотаріусу, що вона не заперечує, що частки такої квартири є рівними, щоб позивач мав можливість оформити спадщину, а тому суд вважає, що права та інтереси позивача порушенні, такі підлягають захисту в суді. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки їх майна, що є у спільній сумісній власності. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищезазначене, те, що квартира адресою: м.Львів, вул. Айвазовського,22/95 перебуває є спільній сумісній власності, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, при цьому сторони укласти договір щодо визначення часток у добровільному порядку не можуть, а тому суд приходить до висновку, що позов підставний, його слід задовольнити.

Outcome: approved