Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що між ним та дружиною стали виникати постійні сварки з побутових та інших питань. Їх намагання налагодити сімейні стосунки позитивного результату не дали. Подружні стосунки між ними припинилися. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги і просить більше строк на примирення не надавати, так як за останні два місяці їм з дружиною не вдалося хоч в якісь мірі покращити відносини, сімейне життя фактично зруйноване через постійні непорозуміння та сварки, шлюб носить формальний характер, тому вважає неможливим продовження таких стосунків. Крім цього позивач пояснив в судовому засіданні, що на протязі всього часу спільного подружнього життя дружина неодноразово вимагала, щоб він залишив сім'ю, аналогічною була поведінка її матері, його не поважали і з ним не рахувалися. В липні місяці цього року відповідач запропонувала забрати речі і покинути будинок, де вони тривалий час спільно проживали. Тільки після цього він став проживати з іншою жінкою і твердження дружини про зраду в подружній вірності раніше - заперечує. Оскільки дружина вже зверталася раніше з аналогічним позовом до суду, вони пробували налагоджувати стосунки, але він остаточно переконався за останні роки життя, що зберегти шлюб та створити міцну сім'ю їм не вдасться. Позивач вважає, що в доведенні сім'ї до розпаду є вина обох сторін, так як їм обом ніяк не вдається досягти взаєморозуміння в стосунках. Майнових претензій до дружини не має, в майбутньому буде намагатися допомагати дитині і дбати про неї. Примирення вважає неможливим, так як він вже неодноразово намагався цього досягти. Відповідач в судовому засіданні позов не визнає, хоч не заперечує , що з липня місяця цього року вони з чоловіком живуть окремо, так як він пішов до іншої. Вона також вважає, що в розпаді сім'ї є вина обох, хоч неодноразово приймала міри до примирення заради дитини. Дійсно в 2012 році вона зверталася в суд із заявою про розлучення, однак залишила заяву без розгляду. Фактично з того часу нормальних стосунків в сім'ї не було, так як вона вважає , що чоловік вже мав іншу. На сьогоднішній день вона могла би простити все чоловікові і хоче розпочати їхні стосунки по-новому, тобто з чистого аркуша, але переконалася, що чоловік цього не бажає, тому вважає, що нічого вже не можна зробити для збереження сім'ї. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд з'ясував наступні обставини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Лановецької районної адміністрації Тернопільської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 листопада 1998 року. Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.06.1999 року. Відносини між подружжям свідчать про те, що сім'я розпалась. Позивач миритись не бажає і наполягає на припиненні шлюбу. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Проаналізувавши докази надані сторонами, враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя суд вважає, що збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивача , тому є законні підстави для розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу № 023690 відповідач змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу і бажає залишити за нею прізвище « [PERSON]».

Outcome: approved