Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом у якому просить: встановити факт родинних відносин, а саме, що померла [PERSON] є двоюрідною бабою [PERSON]; визнати [PERSON] власником спадкового майна належного на день смерті [PERSON] 1/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS], вартістю 75079,80 грн. В обгрунтування позову покликаєтсья на те, що він разом із відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (померла 02.03.1997) є співвасниками квартири №55 у будинку №19 на вулиці Гашека у м.Львові. [PERSON] є рідною сестрою бабці позивача [PERSON] та тіткою матері позивача [PERSON], а відповідно являється двоюрідною бабою позивача. Після смерті [PERSON], мати позивача звернулась до суду із позовом про визнанян права власності у порядку спадкування на частину померлої у спірній квартирі, однак цього не могла зробити, оскільки також померла. Відтак, частка у квартирі [PERSON] залишаєтсья неуспадкованою. Звернувшись із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса, останній відмовив у видачі такого на підставі не подання документів підтвердження родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які не могли бути надані нотаріусу у зв'язку із втратою. У відповідності до ст.ст.392, 1258, 1265 ЦК України просить визнати право власності у порядку спадкування. В судовому засіданні 10.12.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Додатково зазначила, що спадкодавець [PERSON] є рідною сестрою бабці позивача [PERSON] та тіткою мами позивача [PERSON]. Їхня родина була примусово переселена з [PERSON] в Україну, а тому не збереглась частина документів, що підтверджують їхні родинні відносини. В судовому засіданні 10.12.2015 р. відповідач [PERSON] позов визнала. Додатково пояснила, що вона є дочкою позивача, а спадкодавець [PERSON] проживала з ними однією сімєю. В судове засідання 28.01.2015 р. особи, які беруть участь у справі не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про місце та час розгляду справи. Від представника позивача надійшла заява про розгляду справи у відсутності позивача. Від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] надійшли заяви про розгляду справи у їх відсутності у яких вони зазначили, що повністю визнають позов. Від третьої особи також надійшла заява про розгляд справи у її відсутності в якій вона вказує про визнання позову. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності осіб, що не з'явились. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке. Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з роз'яснення, що міститься у п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 10 липня 1915 року в с.Санічок ([PERSON]). Надалі, була евакуйована із [PERSON], як член сім'ї її рідної сестри [PERSON] разом із чоловіком останньої [PERSON] та їх дочкою [PERSON], що підтверджено евакуаційним листом, виданого Головним Уповновженим Уряду Української РСР (Польського комітету національного визволення) /а.с.18/. 21 січня 1953 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 06.03.1984 серії ІІ-АБ №128478, місце реєстрації с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області. Дані особи є батьками позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього від 13.12.1958 р. серії IV №232578. [PERSON] з моменту евакуації проживала разом із [PERSON] та її сім'єю за адресою: м.Львів, вул.Гашека, 19. 02 березня 1997 року у м.Львові померла [PERSON], у віці 81 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 03.03.1997 серії І-СГ №077544, виданого відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів. Допитана у судовому засіданні як свідок, відповідач [PERSON] надала суду показання про те, що є рідною сестрою позивача. [PERSON] була рідною сестрою бабці [PERSON] У померлої не було рідної сім'ї, а тому весь вона час жила з ними. Рідних братів та сестер не було ані в [PERSON], ані в [PERSON] На спадкове майно [PERSON] вона не претендує. Враховуючи наведене, з досліджених доказів вбачається, що [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] (мами [PERSON]), а відтак є двоюрідною бабою [PERSON] з яким разом проживала однією сім'єю до смерті, а тому, суд приходить висновку, що позовна вимога про встановлення факту родинних відносин є підставною та підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання права власності у порядку спадкування, суд приходить до наступного. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України (спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом ( тобто до 01 січня 2004 року). Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1258 ЦК України\~визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.1256 ЦК України\~у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за\~\~числом\~\~народжень,\~\~що віддаляють родича від спадкодавця.\~\~Народження самого\~\~спадкодавця не входить до цього числа. Право власності підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ст.368 ЦК України). Відповідно до ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить частка у квартирі №56 у будинку №19 на вулиці Гашека у м.Львові, яка належала їй на праві спільної сумісної власності разом із [PERSON], [PERSON], [PERSON]М, [PERSON], що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. У цій квартирі [PERSON] була зареєстрована та проживала з 09 серпня 1996 року і була виписана 02 березня 1997 року у зв'язку із смертю. Надалі залишаються зареєстрованими та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Дані обставини підтверджені довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописку від 07.11.2013 №840. Після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу (далі ЛМНО) [PERSON] звернулись [PERSON] та [PERSON] із заявами про видачу свідоцтва на спадщину за законом на 1/5 частини квартири №55 у будинку №19 на вулиці Гашека у м.Львові, що підтверджено матеріалами спадкової справи №1/2014. Однак, приватний нотаріус ЛМНО [PERSON], згідно з листа від 24 вересня 2014 року №98/01-16, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю документів необхідних для встановлення факту родинних відносин спадкоємця із спадкодавцем та відсутністю оригінал правоустановчих документів на спадкове майно /а.с.12, 99/. Так, позивачу [PERSON], відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира №55 у будинку №19 на вулиці Гашека у м.Львовіі та частки їх є рівними, оскільки судом не здобуто підстав для їх відступлення. Право спільної сумісної власності підтверджено реєстраційним посвідченням від 25.06.1996 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.03.2005 № 6704568 - виданих ЛОДК «БТІ та ЕО; Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.01.2016 №51496945. Оскільки померла була для позивача [PERSON] двоюрідною бабою, тобто перебували у родинних відносинах із ним, проживали однією сім'єю на момент її смерті, відсутністю спадкоємців попердньої черги, у зв'язку із чим позивач, який входить до коло спадкоємців шостої черги у відповідності до ст.1256 ЦК України, звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак, був позбавлений можливості оформити право на спадщину у встановленому законом порядку, через відсутність необхідних документів, що підтверджують родинні відносини та оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. При цьому, відповідачі (співвласники квартири) визнали позов повністю, відповідач [PERSON], яка є сестрою позивача та була допитана, як свідок, не заперечила проти успадкування частки спадкового майна позивачем, не зверталась із заявою про прийняття спадщини за законом. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст.ст. 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України), слід дійти висновку про те, що у випадку невизначення часток у спільній сумісній власності, зокрема за померлою особою, неможливості визнання права власності позивача на 1/5 частини спірної квартири, як складову частину спадщини після смерті [PERSON] в нотаріальному порядку, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання прав позивача на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України. Таким чином, позовна вимога про визнання права власності у порядку спадкування є підставною, обґрунтованою та підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесений позивачем судовий збір у розмірі у розмірі 750,00 грн., тобто по 187,50 грн. з кожного з відповідачів. На підставі ст.ст.3, 12-15, 20, 368, 370, 1216, 1218, 1256, 1258 ЦК України, та

Outcome: approved