Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просив розірвати договір на виконання робіт від 20.06.2020 року, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ним, а також стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на свою користь 123800,00 грн., в тому числі: матеріальні збитки (сума неповерненої передплати) у розмірі 30000 грн.; пеню у розмірі трьох відсотків від вартості робіт за кожен день прострочення у розмірі 88800 грн.; суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.06.2020 року [PERSON] уклав договір на виконання робіт з ФОП [PERSON] , відповідно до умов якого відповідач зобов`язався виконати наступні роботи: монтаж труб на теплу підлогу 70 м.кв., монтаж стиродура 70 м.кв., монтаж колектора та шкафа, організацію заливки стяжки. Вищезазначені роботи мали бути виконані в термін з 01.07.2020 року по 05.07.2020 року. Відповідно до п. 3.1 договору загальна вартість робіт становить 37000,00 грн. У момент підписання договору позивачем було сплачено суму предоплати на матеріали у розмірі 30000 грн., що підтверджується п. 3.2 договору. Кошти в сумі 30000,00 грн. відповідач особисто отримав, про що свідчить його підпис під п. 3.2 договору. В свою чергу, відповідач порушуючи взяті на себе зобов`язання за договором, роботи у встановлені строки не виконав та сплачені кошти не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виконати роботи або повернути сплачені кошти, однак останнім було залишено без уваги дані звернення. З урахуванням викладеного позивач вважає, що з відповідач на його користь підлягає стягненню сплачена ним сума коштів у розмірі 30000,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 3% (трьох відсотків) вартості роботи (послуги), що згідно розрахунку позивача становить 88800,00 грн. Також зазначив, що відповідно до положень ст. 23, 1167 ЦПК України позивач має право на відшкодування моральної школи, завданої внаслідок порушення його прав, яку він оцінює в сумі 5000,00 грн. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.10.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.06.2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір на виконання робіт, відповідно до п. 1.1 якого відповідач зобов`язався виконати наступні роботи: монтаж труб на теплу підлогу 70 м.кв., монтаж стиродура 70 м.кв., монтаж колектора та шкафа, організацію заливки стяжки. Вищезазначені роботи мали бути виконані в термін з 01.07.2020 року по 05.07.2020 (п. 2.1 договору). Відповідно до п. 3.1 договору загальна вартість робіт становить 37000,00 грн. У момент підписання договору позивачем належним чином було сплачено суму предоплати на матеріали у розмірі 30000,00 гривень, що підтверджується п. 3.2 договору. Кошти в сумі 30000,00 грн. відповідач особисто отримав, про що свідчить його підпис під п. 3.2 договору. В свою чергу, відповідач порушуючи взяті на себе зобов`язання за договором, роботи не виконав. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виконати роботи або повернути сплачені кошти, однак останнім було залишено вказані вимоги без уваги. Відповідно п. 4.1 та п. 4.1.1 договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням договору є його невиконання, або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору. Відповідно до п. 7.2 договору строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 договору та закінчується після повного виконання зобов`язань, взятих на себе сторонами. У зв`язку з тим, що відповідачем не виконані умови договору позивач просив стягнути суму сплачених ним коштів 30000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено договір на виконання робіт, у відповідності до умов яких ФОП [PERSON] був зобов`язаний у встановлені строк здійснити монтаж труб на теплу підлогу 70 м.кв., монтаж стиродура 70 м.кв., монтаж колектора та шкафа, організацію заливки стяжки, а позивач був зобов`язаний прийняти та оплатити виконану роботу. Позивач свій обов`язок щодо оплати замовлення виконав та здійснив предоплату в сумі 30000,00 грн., а також не чинив перешкод у доступі відповідача до приміщення з метою належного виконання договору, натомість, відповідач, порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного та якісного виконання робіт/надання послуг у відповідності до погоджених умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частин 2, 3 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування Зазначені вище положення ЦК України повністю кореспондуються із положеннями ч.2,3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Враховуючи вищезазначене, у зв`язку з тим, що ФОП [PERSON] ухиляється від виконання зобов`язання протягом значного періоду часу, позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків в сумі 30000,00 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача пеню відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 88800,00 грн., на що слід зазначити наступне. Договір є обов`язковим для виконання сторонами( ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п. 2.1 договору на виконання робіт від 20.06.2020 року, роботи мали бути виконані в термін з 01.07.2020 року по 05.07.2020 року. Відповідно до у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Згідно п. 3.1 договору загальна вартість робіт становить 37000,00 грн. Пеня у розмірі трьох відсотків від вартості роботи 37000,00 грн. за кожен день прострочення складає 88800,00 грн. згідно наступного розрахунку сума робіт 37000,00 грн.; період прострочення з 06.07.2020 по 23.09.2020 року; розмір пені 3% за кожен день прострочення, кількість днів прострочення: 80 днів: 37000 грн. * 3% * 80/100= 88800,00 грн. Отже, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача пені у зв`язку з чим вимоги про стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] пені в сумі 88800,00 грн. підлягають задоволенню. Позивач також просив стягнути на свою користь 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, на що слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, якщо таке відшкодування передбачено договором або законом. Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Вимогами ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року №5 при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст.24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995р. N4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав у наслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Якщо вимоги про відшкодування моральної шкоди не вирішувались разом з вимогами про застосування інших заходів захисту прав споживача, пред`явлення їх у подальшому окремо не суперечить правилам ст. 24 Закону. Встановлено, що протиправною поведінкою відповідача, що полягає в тривалому невиконанні відповідачем законних вимог позивача щодо виконання робіт, позивачу було завдано моральної шкоди та душевних страждань, які полягають в спричиненні затримки ремонту та відповідно понесення додаткових витрат, а також звернення до суду. Отже, на думку суду моральна шкода в сумі 5000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача є співмірною з спричиненими моральними та душевними стражданнями, з урахуванням чого моральна шкода підлягає стягненню у повному обсязі.

Outcome: approved