Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає, що згідно кредитного договору б/н від 20.04.2010 року, [PERSON] отримав у «Банку» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000,00 грн., зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, який він зобов»язався погашати щомісячно та сплачувати за ним відсотки, комісію, а також інші витрати згідно Умов та правил надання банківських послуг з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, своїх зобов'язань відповідач не виконав, в зв»язку з чим, станом на 11.06.2015 року, за даним кредитом виникла заборгованість в сумі 25868,65 грн., з яких: 3560,19 грн. - заборгованість за кредитом; 18214,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2385,60 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1208,03 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати в розмірі 258,69 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак від нього надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.67). Відповідач [PERSON] по суті не заперечує факт отримання ним 20.04.2010 року, вказаного кредиту та непогашення його протягом тривалого часу внаслідок матеріального становища, однак заявив клопотання та подав відповідну заяву про застосування в справі строку позовної давності, враховуючи, що термін дії картки закінчився в 2011 році, і до пред»явлення позову, банк претензій до нього, не заявляв. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши відповідача, вважає що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, 20.04.2010 року, згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач [PERSON], отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000,00 грн., зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, який зобов»язався погашати щомісячно та сплачувати за ним відсотки, комісію, а також інші витрати згідно Умов та правил надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-32). З часу укладення даного кредитного договору, відповідач належним чином не виконує його умов, допустив прострочення термінів його погашення та сплати відсотків за ним, в зв»язку з чим, станом на 11.06.2015 року, заборгованість за даним кредитним договором складає 25868,65 грн., з яких: 3560,19 - заборгованість за кредитом; 18214,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2385,60 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1208,03 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-6, 53-62). Таким чином, коли вимоги позивача, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, факт отримання зазначеного кредиту, тривалість його непогашення, а також несплати за ним, протягом тривалого строку відсотків, не заперечується самим відповідачем, то позов підлягає задоволенню. Посилання відповідача [PERSON] про сплив у даній справі строку позовної давності та в зв»язку з цим закриття провадження в справі, не заслуговують на увагу виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст.256, 257 ЦК України, визначено, що позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Для окремих видів вимог, законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом (в даному випадку три роки), може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, з якими ознайомився та приєднався до них, відповідно письмової угоди - анкети-заяви від 20.04.2010 року, відповідач [PERSON], строк позовної давності, що стосується вимог Банка про повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банка, складає 50 років (а.с.9-22). Чинним цивільним законодавством України (ЦК), обмежень щодо визначення максимального строку позовної давності не встановлено, а це означає, що тривалість збільшення строку не обмежена. Таким чином, відповідно до закону, ст.259 ЦК України, за взаємною згодою сторін, згідно письмової угоди, в даних правовідносинах, була збільшена тривалість строку позовної давності, в зв»язку з чим, з врахуванням її строку (50 років), та виходячи з терміну дії кредитної картки (31.10.2011 року), останнього платежу здійсненого відповідачем на погашення кредиту та відсотків за ним (27.12.2010 року), даний строк позовної давності, не сплив. Тому підстав для відмови в позові не вбачається. Відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 258,69 грн., підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved