Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу, в якому зазначив, що відповідачці на праві власності належать нежитлові приміщення №№ 143-1-:-143-2 під магазин непродовольчих товарів з улаштуванням окремого входу в літ.«А-5» загальною площею 29,0 кв.м у м. Харкові по вул.. 23 Серпня, 62 з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює позивач. Відповідач, не уклавши із позивачем договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача. За період без договірного користування з 01.10.2014р. по 01.05.2015р. відповідачем спожито теплову енергію на суму 6712,77 грн. В подальшому позов було уточнено та позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за спожиту теплову енергію в період з 15.10.2012р. по 07.11.2013р. у сумі 5318,11 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначив, що підтримує уточнений позов. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти позову заперечує, і його правова позиція надана в письмових запереченнях. Раніше, представником відповідача було подано до суду уточнені заперечення проти позову, в яких зазначено, що він позов не визнає, та просить застосувати до правовідносин строки позовної давності, а також вказує, що позивачкою проводилася оплата заборгованості поза межами позовної давності на суму 535,51 грн. Інша решта заборгованості повинна була бути погашена новим власником майна [PERSON] Суд, вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] була власницею нежитлових приміщень №№ 143-1-:-143-2 у м. Харкові по вул. 23 Серпня, 62 в період часу з 28.08.2008р. по 08.11.2013р. і право власності на дане нерухоме майно після 08.11.2013р. було перереєстровано за [PERSON], який придбав його у [PERSON] (а.с. 36, 52, 53-54, 59-61) За розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за спожиту теплову енергію у нежитлових приміщеннях №№ 143-1-:-143-2 у м. Харкові по вул. 23 Серпня, 62 в період з 15.10.2012р. по 07.11.2013р. у сумі 5318,11 грн. (а.с. 14-23, 41-42) Відповідачкою [PERSON], відповідно до квитанції 12587 від 28.04.2015р., сплачено за споживання теплової енергії за серпень, вересень, жовтень та листопад 2013р. суму 535,51 грн. (а.с. 37, 56) Відповідачка не укладала договору на постачання теплової енергії. Відповідно до ст.1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», одним із основних обов'язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. За змістом ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, особа, що набула майно без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно, а у разі неможливості повернути в натурі безпідставно набуте майно відшкодувати його вартість. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 3 ст.267 ЦК передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи (сторони) права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивач звернувся до суду із позовом 10.08.2015р., тому перебіг позовної давності необхідно рахувати з 10.08.2013р. Таким чином, у межах строку позовної давності знаходиться період заборгованості відповідачки з 10.08.2013р. по 07.11.2013р. що складає 535,50 грн. (а.с. 41) Проте, відповідачкою подано квитанцію про сплату 535,50 грн. за отримання послуг теплопостачання у вищевказаний період. Тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed