Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнював, у якому просить скасувати рішення нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] про заведену спадкову справу № 436/2016, щодо прийняття спадщини [PERSON], сина покійного [PERSON], як незаконну, визнати правов власності в порядку спадкування за [PERSON] на частку квартири, що належала спадкодавцю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування. Свої позовні вимоги просить задовольнити, покликаючись на наступне. 10 липня 2016 року помер брат позивача [PERSON], з яким були співвласниками квартири № 2, кімнати 4,5,6 в будинку № 23 по вул. Садова у м. Львові. Частка позивача становить 1/3 частини вказаної квартири. Після смерті брати, [PERSON]С, звернувся до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі зверненням про оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у встановлений законом строк. 20.01.2017 року, пілся неодноразових звернень, нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, покликаючись на те, що спадкоємцем першої черги являється [PERSON], який є сином померлого. Вище вказане, вважає порушенням його прав, оскільки відповідач [PERSON] не піклувався про свого батька, не жив з ним та жодним чином не утримав його, у зв'язку із чим вважає постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину незаконною, а [PERSON] особою, яка не має жодного права на спадкування вищевказаного майна померлого. У зв'язку [PERSON] із чим, звернувся до суду із позовом, який просить задовольнити. У судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву з уточненими позовними вимогами підтримали, покликаючись на мотиви такої, просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов заперечила, покликаючись на безпідставність такого, просила у його задоволенні відмовити. У своїх поясненнях зазначила, що відповідач являється законним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], у зв'язку із чим має законне право на прийняття спадщини за законом, а стороною позивача жодним чиноном не наведено законних підстав позбавлення відповідача такого права. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності третьої особи нотаріуса другої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON], яка у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомили, хоа належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Крім того, 17.10.2017 року подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності,при винесенні рішення, покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконань про те, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] помер 10 липня 2016 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 434371 від 13.07.2016 року./а.с.8/ Як вбачається з довідки обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» [PERSON] володіє ? частки квартири № 2 (кімнати 4,5,6) по вул. Садовій, 23 у м. Львові на праві спільної сумісної власності разом [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 03.10.2005 року, виданого Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, згідно розпорядження № 1000, та 1/12 часткою квартири № 2 (кімнати 4,5,6) по вул. Садовій, 23 у м. Львові на праві свідоцтва про право на спадщину від 28.12.2009 року, виданого Другою Львівською державною нотаріальною конторою за р.№2519./а.с.102/ Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 436/2016 заведеної 03.11.2016 року Другою Львівською державною нотаріальною конторою за індеком № 02-14 [PERSON], син померлого [PERSON], 03.11.2016 року подав нотаріусу Другої Львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Вказана заява подана у відповідності до вимог чинного законодавства./а.с.69-78/ Крім того, [PERSON], 17.01.2017 року звернувся до Другої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його брата [PERSON]. /а.с.79/ Постановою державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] № 73/02-31 від 20.01.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки 03.11.2016 року за заявою про прийняття спадщини гр. [PERSON], сина покійного [PERSON] було заведено спадкову справу № 436/2016. Родинні стосунки були підтверджені свідоцтвом про народження [PERSON] виданого 13.09.1990 року Львівським палацом урочистих подій, серії V-СГ № 371241, актовий запис № 7334. У звязку із чим розяснено, що [PERSON] являється спадкоємцем першої черги, спадщину той прийняв, у звязку із чим, [PERSON], як спадкоємцю другої черги за законом, не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом./а.с.84-84 зворот/. Відповідно до пояснень допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON] похованням спадкодавця займався [PERSON], а за поясненнями свідка [PERSON] відповідач [PERSON] не спілкувався зі своїм померлим батьком. Зазначені свідками факти, на думку суду не створюють підгрунття для заявленого позову, бо не можуть самі по собі слугувати підставою для усунення відповідача від спадщини. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Не зважаючи на роз'яснення сторонам їх прав, обовязків та процесуальних наслідків, не дивлячись на намагання суду зясувати підстави, та уточнити в судовому засіданні першу вимогу - про скасування рішення нотаріуса, ніпозивач ні його представник, не навели жодної правової підстави, мотивації та доказів на підтвердження такої позовної вимоги. На думку суду рішення про реєстрацію спадкової справи до майна померлого [PERSON], по заяві [PERSON], відповідають вимогам закону. У зв'язку із тим, що [PERSON] до дня смерті не перебував у безпорадному стані, не виявив свою останню волю в заповіті, позивачем [PERSON] не було подано жодного доказу, який би слугував підставою для позбавлення [PERSON] права прийняття спадщини по смерті [PERSON], та переходу такого права до позивача, суд приходить до переконань, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed