Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, об`єктом якої є квартира [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру померлий отримав на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Дніпровською районною державною адміністрацією від 17.11.1999 року. Однак, свідоцтво було втрачено. 27.06.2018 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав своє майно на нього (позивача). Після смерті заповідача він (позивач) звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру йому не видано у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу. У зв`язку з чим просив визнати за ним право власності на спірну квартиру. Крім нього інших спадкоємців немає. В судове засідання позивач не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У разі неявки представника відповідача до суду не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. До суду представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, відзив на позов не подавав, що дає підстави для розгляду справи без присутності відповідача, по доказам, наданим позивачем. До суду представник третьої особи не з`явився, надіслав лист з проханням розглянути справу без його присутності, та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого провадження. 08.07.2019 року постановлено ухвалу про витребування доказів. 31.07.2019 року до суду надійшли витребувані документи. Ухвалою від 16.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В суді встановлено, що 27.06.2018 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав [PERSON] , [INFO] , належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . 09.10.2018 року [PERSON] помер. 12.12.2018 року [PERSON] звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . 22.04.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Встановлено, що з 12.03.1987 року [PERSON] був зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] . У інформаційній довідці Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № КВ-2018 № 47731 від 03.12.2018 року, наданій на звернення Десятої київської державної нотаріальної контори, вказано, що згідно з даними реєстрових книг Бюро право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією у м. Києві 17.11.1999 року, розпорядження № 51-92. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З копії спадкової справи встановлено, що позивач вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. З даних із БТІ та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що спірна квартира на час розгляду справи в суді перебуває у власності спадкодавця, в іпотеці, під забороною відчуження не знаходиться. З огляду на вище викладене, з урахуванням наданих доказів та вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити його заперечення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved