Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 24.10.2019 р. між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу товару у кредит. Умови договору відповідач не виконав, станом на 24.12.2019 р. залишок заборгованості становить 5880, 00 грн. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором купівлі-продажу № 414 від 24.10.2019 р. у розмірі 13465,20 грн., з яких: 5880,00 грн. заборгованість за договором, 7585,20 грн. 3 % річних, а також витрати на судовий збір у розмірі 840,80 грн. Ухвалою суду від 04.02.2020 р. відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться у спрощеному провадженні без виклику сторін за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] у строк, визначений судом, відзив на позовну заяву не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. 24.10.2019 р. між приватним підприємцем [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу товарів в кредит № 414, відповідно до якого продавець зобов`язався передати покупцю у власність, а покупець прийняти та оплатити товар ноутбук ASUS X 540 МА за ціною 8880,00 грн. Перший взнос 3000,00 грн. було сплачено покупцем, залишок 5880,00 грн. рівними сумами по 2940,00 грн. покупець зобов`язався сплатити у період з 24.10.2019 р. по 24.12.2019 р. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст..655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика палата Верховного суду в своїй постанові від 16.05.2018 року (справа № 686/21962/15-ц) прийшла до такого правового висновку. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Суд звертає увагу, що в договорі купівлі-продажу від 24.10.2019 р., який підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді встановлення розміру процентів від простроченої суми за порушення умов договору. Таким чином, відповідно до закону, за порушення зобов`язання з відповідача підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми. Позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми заборгованості 5880,00 грн. за період з 24.11.2019 р. по 16.01.2020 р. у розмірі 7585,20 грн., що не відповідає дійсності, адже зазначена сума розрахована виходячи з розрахунку 3 % за кожен день прострочення, що не відповідає умовам договору, який підписаний сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідно до закону з відповідача підлягає стягненню 3 % річних виходячи з наступного розрахунку: 3 % * 54 (період прострочення з 24.11.2019 р. по 16.01.2020 р.) / 365 * 5880,00 грн. (сума заборгованості) = 26, 10 грн. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial