Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 14.01.2015 року у розмірі 43563,94 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 14.01.2015 року між ПАТ «Банк «Юнісон» та\~\~[PERSON] були укладений кредитний договір № SА-000160, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Кредитного договору, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у національній валюті у розмірі 10 000,00 гривень, а відповідач, згідно п. 1.3 розділу 1 Кредитного договору, зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15 відсотків річних та, згідно підпункту 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 Кредитного договору, повернути кредит Банку шляхом здійснення фіксованих платежів кожного місяця 14 числа починаючи з 14 лютого 2015 року відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору. Відповідач, починаючи з 14 лютого 2015 року зобов'язання щодо здійснення фіксованих платежів, передбачених п/п. 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 Кредитного договору, не виконує, тим самим, порушивши п. 2.4 розділу 2. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредит надавався на строк до 14 січня 2018 року. Проте, станом на дату подання цієї позовної заяви вимоги Банку не були виконані, а порушення умов за Кредитним договором не були усунені Позичальником. Банком на адресу Позичальника направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за Кредитним договором. Станом на 23.04.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 43563,94 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.04.2018 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] у встановлені ухвалою строки відзив на позов не надав, у звязку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14.01.2015 року між ПАТ «Банк «Юнісон» та\~\~[PERSON] був укладений кредитний договір № SА-000160, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 10\~000,00 грн., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити 15 відсотків річних та, згідно підпункту 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 Кредитного договору, повернути кредит Банку шляхом здійснення фіксованих платежів кожного місяця 14 числа починаючи з 14 лютого 2015 року відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору . Відповідач зобов'язання щодо здійснення фіксованих платежів, передбачених п/п. 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 Кредитного договору, не виконує, порушивши п. 2.4 розділу 2, в якому зазначається, що платежі, згідно з цим Договором, вважаються здійсненими у встановлений строк, якщо сума платежу в повному обсязі надійшла на рахунок, який використовується Банком для обліку кредитів на поточні потреби що надані фізичним особам, протягом банківського дня, який визначений, як термін здійснення Ануїтетних платежів. Якщо цей день не є банківським днем, то платежі повинні бути здійснені у наступний банківський день. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредит надавався на строк до 14 січня 2018 року . Таким чином, відповідач порушив п. 4.1 розділу 4 Кредитного договору, відповідно до якого, Позичальник зобов'язується сплачувати комісійну винагороду, у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору, повернути Банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування Кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені Договором, у тому числі у випадку дострокового часткового погашення Кредиту, шляхом забезпечення наявності на рахунку, зазначеному у п. 2.1.1 Кредитного договору грошових коштів у сумі, достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати. Згідно п. 7.1 розділу 7 Кредитного договору за порушення терміну сплати Ануїтетних платежів за цим Договором Позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, в тому числі за день погашення простроченої заборгованості. У випадку часткової сплати суми Ануїтетного платежу пеня нараховується на його несплачену частину. 09.08.2017 року на адресу відповідача направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за Кредитним договором, яка, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вручена 28.09.2017 року. Станом на 23 квітня 2018 року відповідачу нараховано заборгованість за Кредитним договором у сумі 43563,94 грн., з яких: - 10000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом (відповідно до п/п. 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 Кредитного договору); - 4977,59 грн. - заборгованість за процентами; - 10800,00 грн. - прострочена заборгованість за комісіями (відповідно до п/п. 2.5.1 п. 2.5 розділу 2 Кредитного договору); - 8379,89 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту (відповідно до п. 7.1 розділу 7 Кредитного договору); - 2509,03 грн. - пеня за прострочення сплати процентів (відповідно до п. 7.1 розділу 7 Кредитного договору); - 5897,43 грн. - пеня за прострочення сплати комісії (відповідно до п. 7.1 розділу 7 Кредитного договору); - 1000,00 грн.- штраф. Відповідно до ст.ст.\~629,\~526,\~530 Цивільного кодексу України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору в строк (термін), встановлений у зобов'язанні. Згідно із ч. 2\~ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика»\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2\~глави 71 ЦК України\~і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549 - 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованість за кредитом у розмірі 10000,00 грн., простроченої заборгованість за процентами 4977,59 грн. та простроченої заборгованість за комісіями 10800,00 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу, то слід зазначити наступне. Так, вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до\~ст..\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст.. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст.. 258 ЦК України\~для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається із наданого до суду розрахунку заборгованості (а.с.15-19), відповідачу нарахована пеня з 2015 року, тобто після спливу річного строку, у звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню з травня 2017 року у наступному розмірі: пеня за прострочення сплати кредиту - 2713,17 грн., пеня за прострочення сплати процентів 1182,69 грн. та пеня за прострочення сплати комісії - 2754,42 грн. Крім того, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 1000,00 грн. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України\~). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України\~). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору. Крім того, умовами договору передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є цивільно-правовою відповідальністю, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та постанові від 11.10.2017 року № 347/1910/15-ц. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1000,00 грн. За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1303,88 гривень, обрахований пропорційно задоволений позовних вимог на 74%. На підставі викладеного,

Outcome: partial