Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути шкоду,заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 18 035,20 грн. та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 15.03.2016 між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/0662660/2004/16, забезпечений транспортний засіб «Volswagen Caddy», р.н. [NUMBER] . Також, позивач зазначив, що 06.04.2016 в м. Києві по вул. Миколи Василенка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volswagen Caddy», р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi», р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до довідки №89389108 про ДТП та постанови Солом`янського районного суду м. Києва ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм [PERSON] . Позивач вказує, що у результаті даної пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Зазначена дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 02.06.2016 ПрАТ «СК «Провідна» було складено страховий акт №2300105009, відповідно до якого страхове відшкодування становить 28 416,00 грн., яке позивачем було сплачено на проведення відновлювального ремонту згідно платіжного доручення №0024291 від 03.06.2016. Разом з тим, позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ТДВ СК «КРЕДО» згідно полісу №АІ/8326177 з лімітом за завдання шкоди майну становить 50 000,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн. У зв`язку з чим, 14.07.2016 позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про відшкодування шкоди. 02.08.2018 за результатами розгляду даної заяви ТДВ СК «КРЕДО» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 10 380,80 грн. Вважає, що до позивача ПрАТ «СК «Провідна» у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), завданої внаслідок ДТП. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 14.03.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 28.03.2019 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 03.04.2019, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 27.05.2019 на адресу суду представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю в задоволенні позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Посилається на те, що між [PERSON] (страхувальник) та ТДВ СК «Кредо» було укладено договір страхування ОСЦПВ ВНТЗ АІ/8326177, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., з розміром франшизи нуль. В період дії Полісу за участі забезпеченого транспортного засобу «Mitsubishi» 06.04.2016 під керуванням відповідача відбулася ДТП. За результатами розгляду страхової справи, позивачем по даній справі потерпілому [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 28 416,00 грн. Також, представник відповідача зазначає, що позивач звернувся до ТзДВ СК «Кредо» з заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу на суму 28 416,00 грн., однак останнім було виплачено лише 10 380,80 грн. Разом з тим, представник відповідача вважає, що шкода завдана потерпілому повинна бути відшкодована відповідачем, але разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок. Вказує, що сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання в якому право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Представник відповідача зазначає, що шкода заподіяна потерпілому складає 28 416,00 грн., а страхова сума (ліміт відповідальності) згідно полісу за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн. з розміром франшизи нуль, тобто передбачена в полісі сума за завдання шкоди майну повністю покриває завдані збитки. Ухвалою суду від 10.06.2019 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. 06.08.2019 на адресу суду представником позивача було подано пояснення по справі, в яких зазначає, що особою, відповідальною за шкоду є відповідач та має нести відповідальність в розмірі 18 035,20 грн., що є різницею між розміром шкоди, яка була виплачена ТДВ СК «КРЕДО» з урахуванням зносу транспортного засобу та фактичним розміром шкоди, яка була сплачена ПрАТ «СК «Провідна». Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки у судове засідання до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.03.2016 між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/0662660/2004/16, згідно якого забезпечений транспортний засіб «Volswagen Caddy», р.н. [NUMBER] (а.с. 15). Також, встановлено, що 06.04.2016 в м. Києві по вул. Миколи Василенка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volswagen Caddy», р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi», р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В результаті зазначеної вище ДТП, вказані вище транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, що підтверджується актом огляду пошкодженого ТЗ (а.с. 11). Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 06.04.2016, було визнано [PERSON] та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 5). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Як свідчать матеріали справи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «Volswagen Caddy», р.н. [NUMBER] , [PERSON] завдано матеріальних збитків. Зазначена дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 02.06.2016 ПрАТ «СК «Провідна» було складено страховий акт №2300105009, відповідно до якого страхове відшкодування становить 28 416,00 грн. (а.с. 7). Відповідно до платіжного доручення №0024291 від 03.06.2016 ПрАТ «СК «Провідна» виплатило страхове відшкодування на ремонт транспортного засобу Volswagen Caddy», р.н. [NUMBER] , в розмірі 28 416,00 грн. (а.с. 4). Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» відповідно до полісу №АІ/8326177. Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. ТзДВ «Страхова компанія «КРЕДО» виплатило позивачу страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 10 380,80 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №686/17155/15-ц, який підтримав правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України у справі №6-691цс15 та зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхова виплата). На підставі цього висновку Верховний суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Сума страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач з урахуванням виплати ТзДВ «Страхова компанія «КРЕДО» складає 18 035,20 грн. (28 416,00 грн. - 10 380,80 грн.). Відповідачу була направлена претензія про регресні вимоги від 25.09.2018. Проте на момент розгляду справи відповідачем по справі не сплачено суму страхового відшкодування (а.с. 17). Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме у розмірі 18 035,20 грн., як таке, що узгоджується з дослідженими матеріалами справи та вимогами закону. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов ПрАТ «СК «Провідна» підлягає задоволенню.

Outcome: approved