Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи, що 28.09.2012р. між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, у формі письмової розписки, відповідно до якої він позичив відповідачу гроші в сумі 11000 доларів США, строком до 28.11.2012р. на умовах щомісячної виплати комісії 5% від суми боргу. З 28.09.2012р. по теперішній час жодної виплати відповідач не здійснив. На неодноразові вимоги повернути йому гроші [PERSON] обіцяв повернути борг пізніше, а з 2014 року зовсім перестав відповідати на його телефоні дзвінки. У звязку з наведеним просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11000 доларів США, що еквівалентно 263780,00грн. та заборгованість відсотків за 2 місяці у розмірі 26378,00грн. та судові витрати на його користь. В судове засідання позивач не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 28.09.2012р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, у формі письмової розписки, відповідно до якої [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 11000 доларів США, строком до 28.11.2012р. на умовах щомісячної виплати комісії 5% від суми боргу, що передбачено розпискою [PERSON], однак у встановлені строки і по теперішній час відповідачем не було повернуто борг у повному обсязі. Відповідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно ст.525 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.530 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст.ст.192, 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст.1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved