Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Заступника керівника\~ Ужгородської місцевої прокуратури\~ в\~ інтересах держави в\~ особі\~ Управління соціального захисту населення\~ Ужгородської районної\~ державної адміністрації до\~ [PERSON]\~ про відшкодування шкоди , завданої внаслідок вчинення\~ кримінального правопорушення. Позов мотивований тим, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 22.11.2017 року, який 26.12.2017 року набув законної сили, [PERSON], визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману - шахрайство, частиною 2 статті 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману - шахрайство, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення повторно, частиною 4 статті 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, та засуджено до остаточного покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (пятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень. На підставі пункту в статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнено від відбування покарання. Вироком суду встановлено, що в результаті вчинення шахрайських дій [PERSON], фактично не маючи статусу одинокої матері, в період з січня 2016 року по листопад 2016 року, з метою незаконного збагачення отримала грошові кошти в сумі 24326 гривень 49 копійок на утримання малолітніх дітей, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА матеріальні збитки на суму 24326 гривень 49 копійок. Наведена сума завданої [PERSON] шкоди в добровільному порядку не відшкодована, а тому позивач просить суд стягнути з неї на користь держави в особі Управління соціального захисту населення\~ Ужгородської районної\~ державної адміністрації кошти в розмірі 24326,49 грн. Також, до початку розгляду справи по суті, за підписом заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури молодшого радника юстиції О.Шерстяних до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, яка мотивована тим, що відповідно до інформації Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації №728/01- 27 від 27.03.2019 року станом на 27.03.2019 року [PERSON] здійснено часткове добровільне відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 15375 гривень. З урахуванням викладеного, обґрунтування вимог, викладене у позовній заяві позивач підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні із урахуванням часткового добровільного відшкодування завданої шкоди відповідачем у справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, при цьому згідно поданої заяви зазначив, що зменшені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК\~України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК\~України заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. За приписом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 22.11.2017 року, який 26.12.2017 року набув законної сили, [PERSON], [INFO], проживаючу за адресою: [INFO], визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману - шахрайство, частиною 2 статті 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману - шахрайство, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення повторно, частиною 4 статті 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, та засуджено до остаточного покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (пятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень. На підставі пункту в статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнено від відбування покарання. Згідно вказаного вироку судом встановлено, що протягом всього періоду отримання соціальної допомоги одинокій матері, [PERSON] постійно проживала з батьком її дітей - [PERSON], з яким вела спільне господарство та разом з яким виховувала спільних дітей, не перебуваючи офіційно у шлюбі, усвідомлюючи, що факт встановлення батьківства є підставою для припинення виплат соціальної допомоги як одинокій матері, з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання останніх, всупереч взятих на себе зобовязань при зверненні з заявою в Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, з корисливих мотивів, з метою отримання матеріального прибутку, шляхом обману приховувала від Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА факт спільного проживання з батьком її дітей - [PERSON], в результаті чого фактично не маючи статусу одинокої матері безпідставно отримала соціальну допомогу, яка передбачено для вказаної категорії населення. Отже, в результаті вчинення шахрайських дій [PERSON], фактично не маючи статусу одинокої матері, в період з січня 2016 року по листопад 2016 року, з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи настання останніх, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення отримала грошові кошти в сумі 24326 гривень 49 копійок на утримання малолітніх дітей, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА матеріальні збитки на суму 24326 гривень 49 копійок. Відповідно до інформації Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації №728/01- 27 від 27.03.2019 року станом на 27.03.2019 року [PERSON] здійснено часткове добровільне відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 15375 гривень. Таким чином, судом встановлено, що сума не відшкодованої шкоди, завданої внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення становить 8951,49 грн. Згідно із ч. 6\~ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом\~України (далі ЦК України). Так,\~ст.1166\~ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди»\~від 27\~березня 1992\~року №6 судам розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже, вироком суду від 22.11.2017 року встановлено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] позивачу заподіяно матеріальну шкоду і дана обставина є обовязковою для суду при розгляді цієї справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки, відповідач доказів щодо відшкодування в повному обсязі суми збитків в розмірі 24326,49 грн., завданих державі в наслідок протиправних дій не надала, не спростувала документально нараховану суму збитків, з урахуванням наведеного, а також те, що за підписом начальника управління [PERSON], до суду подано повідомлення, з якого вбачається, що відповідачкою [PERSON] було частково добровільно відшкодовано суму збитків, завданих державі у сумі 15375,00 грн., а також враховуючи заяву представника Ужгородської місцевої прокуратури про зменшення позовних вимог, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що зменшені позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення\~ Ужгородської районної\~ державної адміністрації суму в розмірі 8951,49 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь держави судові витрати у сумі 704.80 гривень судового збору.

Outcome: approved