Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про усунення перешкод в користуванні майном. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на підставі рішення виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 22.07.2015 року № 37 позивач є власником 1/3 частини жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в складі 1/3 частини сараю С-1, літньої кухні Б-1, гаражу Г-1, вбиральні У-1, льоху П-1, колодязю к, паркану № 1, паркану № 2. З 2000 року відповідачі по справі заволоділи господарською спорудою гараж, яка зазначена в технічній документації РКП «Мар`їнське БТІ» та рішеннях виконавчого комітету Галицинівської сільської ради як господарська споруда під літ. Г-1, яка належить до квартири [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 23.11.2016 року № 51 гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , приєднати до квартири (1/3 частини жилого будинку) з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , власником якої являється [PERSON] . Відповідачі заявили, що господарська споруда є безхазяйною, а їм вона потрібна для підприємницької діяльності, а саме для обслуговування та зберігання автомобілів, які належать [PERSON] , її матері [PERSON] та цивільному чоловіку [PERSON] . В 2011 році [PERSON] зверталась з позовом до Галицинівської сільської ради з позовом про визнання права власності на гараж за правом набувальної давності, який рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 листопада 2011 року був задоволений. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 30 березня 2012 року вказане рішення було скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. У 2013 році [PERSON] , яка є рідною дочкою [PERSON] звернулась з аналогічним позовом Галицинівської сільської ради. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 серпня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до Галицинівської сільської ради про визнання права власності на споруду задоволено. За [PERSON] визнано право власності на споруду загальною площею 138,6 кв.м. розташовану на території Галицинівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] . Рішенням апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року рішення Мар`їнського районного суду Донецької області скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до Галицинівської сільської ради про визнання права власності на споруду загальною 138,6 кв.м., розташовану на території Галицинівської сілсьької ради за адресою: [ADDRESS] а відмовлено. Постановою Верховного Суду України від 19 червня 2019 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року залишено без змін. Позивач як власник позбавлений права користуватися та розпоряджатися своїм майном внаслідок перешкод, які йому вчиняють відповідачі своїми протиправними діями. На доведення обґрунтованості своїх вимог позивач надав суду наступні документи: рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 29.08.213 року (а.с. 8), рішення Апеляційного суду Донецької області від 27.04.2016 року (а.с. 9-10), постанову Верховного Суду від 19.06.2019 року (а.с. 1114), рішення Виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області № 51 від 23.11.2016 року (а.с. 15-16), рішення Виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області № 37 від 22.07.2015 року (а.с. 18), технічний паспорт. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову повністю, не скористалися своїм правом надати суду відзив та заперечення на позовну заяву. На доведення обґрунтованості своїх заперечень відповідачі надав суду наступні докази: ліцензію Міністерства транспорту та зв`язку України серії АВ № 353698, технічний паспорт та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Фольцваген, ліцензійна картка серії [NUMBER] , довіреність від 13.07.2018 року серії ННС № 710292, зареєстрованої у реєстрі № 1275, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ГАЗ 31105, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ГАЗ 31107, накладні, податкові накладні, технічний паспорт споруди [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи була повідомлена. Причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні представник третьої особи - Галицинівська сільська рада Мар`їнського району Донецької області не з`явились в судове засідання, надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновків, які наведені нижче. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 22.07.2015 року № 37 позивач є власником 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в складі 1/3 частини сараю С-1, літньої кухні Б-1, гаражу Г-1, вбиральні У-1, льоху П-1, колодязю к, паркану № 1, паркану № 2. Встановлено, що з 2000 року відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заволоділи господарською спорудою гараж, яка зазначена в технічній документації РКП «Мар`їнське БТІ» та в рішеннях виконавчого комітету Галицинівської сільської ради як господарська споруда під літ. Г-1, яка належить до квартири [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 23.11.2016 року № 51 гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , приєднано до квартири (1/3 частини житлового будинку) з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , власником якої являється [PERSON] . Встановлено в судовому засіданні, що рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 серпня 2013 року (справа № 2/237/1755/13) задоволенні позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на споруду загальною площею 138,6 кв.м., розташовану на території Галицинівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] . Але, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року (єдиний унікальний номер 237/3814/13-ц, номер провадження 22-ц/775/798/2016) апеляційна скарга [PERSON] задоволена, рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 серпня 2013 року скасовано. Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року (справа 237/3814/13-ц, провадження № 61-12198св18) касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. Рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року залишено без змін. Отже, відповідачами не надано доказів, які б доводили його право власності на спірне нерухоме майно, підставі яких би суд встановив правомірність володіння і користування цим майном з боку відповідачів і які могли би вважатися правовстановлюючими документами відповідно до закону України. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає встановленою ту обставину, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності нерухомим майном. Сам відповідач [PERSON] і відповідачка [PERSON] не заперечують тієї обставини, що вони користується спірним майном, оскільки вважають його своїм. Суд переконаний, що ці перешкоди в здійснені позивачем його права власності слід усунути зобов`язавши [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звільнити гараж, загальною площею 138,6 кв.м., розташованому на території Галицинівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] та вивезти з нього належні їм транспортні та технічні засоби. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved