Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № DNH4КS88000531, укладеного 15.06.2006р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредитні кошти в сумі 6198,76грн. за користування яким зобов'язався сплатити 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір. 03.12.2008р. Івано-Франківським міським судом винесено судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 6589,29грн. Тому в розрахунку заборгованості від 14.08.2014р. вже врахована сума стягнення по даному судовому наказу. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав у зв'язку з чим станом на 14.08.2014р. заборгованість по кредиту становить 19661,80грн., з яких 18249,33грн. - непогашена сума заборгованості за кредитом, процентам та пені, а також штрафи: 500грн. - штраф (фіксована частина); 912,47грн. - штраф (процентна складова). У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача - Длугош І.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, однак просив суд зменшити розмір неустойки та розстрочити суму боргу рівними частинами на три роки у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.06.2006р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № DNH4КS88000531 (а.с.8,9-12), згідно якого останній отримав кредитні кошти в сумі 6198,76грн. за користування яким зобов'язався сплатити 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6-7) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачував. 03.12.2008р. Івано-Франківським міським судом винесено судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 6589,29грн. Позивач зазначив, що в розрахунку заборгованості від 14.08.2014р. вже врахована сума стягнення по даному судовому наказу. Таким чином [PERSON] станом на 14.08.2014р. має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 19661,80грн., з яких 18249,33грн. - непогашена сума заборгованості за кредитом, процентам та пені, а також штрафи: 500грн. - штраф (фіксована частина); 912,47грн. - штраф (процентна складова). Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Наведені вище обставини відповідачем не заперечено, визнано, а згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В той же час згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому, з урахуванням викладеного вище, характеризуючих матеріальне становище особи відповідача даних, суми нарахованих за користування кредитом відсотків, виходячи з умов справедливості та розумності, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пеня + штрафи) до 1грн. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає правильним позов задоволити частково, стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 12857,21грн. (загальна сума заборгованості: тіло + відсотки) + 1грн. (неустойка та штрафи). Крім цього, ст. 217 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved