Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів, зазначивши, що в травні 2014 року познайомився з відповідачем [PERSON], яка перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], та мав з нею близькі стосунки. Відповідач [PERSON] завагітніла та повідомила його про те, що батьком дитини є її чоловік відповідач [PERSON], тому вони припинили спілкування. [INFO] [PERSON] народила сина, батьком якого було записано [PERSON]. В червні 2016 року він побачив дитину і відповідач [PERSON] повідомила йому про те, що він являється біологічним батьком дитини. Просив визнати його батьківство відносно дитини [PERSON], [INFO], виключити з актового запису про народження дитини відомості про [PERSON] як батька дитини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, подав клопотання про застосування положень ст.109 ЦПК України. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, до суду не прибули, доказів поважності причин неприбуття не подали, будь-яких клопотань не заявили, заперечень не подали. Від участі в призначеній судом експертизі ухилились. За таких обставин за згодою сторони позивача судовий розгляд проведено заочно. Вислухавши пояснення представника позивача та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо визначення походження дитини, який регулюється положеннями глави 12 СК України. Згідно ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Статтею 134 СК України передбачено внесення змін до актового запису про народження на підставі рішення суду у разі визнання батьківства. [INFO] народився [PERSON], батьками якого записані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які перебували в шлюбі між собою. Для підтвердження кровного споріднення дитини та позивача або відповідача [PERSON] за клопотанням сторони позивача судом була призначена судова генетична експертиза, яка не була проведена через неприбуття відповідачів до експертної установи. Відповідач [PERSON] двічі від відібрання таких зразків ухилився, відповідач [PERSON] доставку до експертної установи дитини не забезпечила, хоча про час та місце їх відібрання були належним чином повідомлені. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач доклав можливих зусиль для доведення походження від нього дитини, батьком якої записаний відповідач [PERSON], однак відповідачі від проходження експертизи, яка могла б підтвердити чи спростувати доводи позивача, ухилились та доводи позивача про його батьківство щодо дитини, батьком якої записаний відповідач [PERSON], не спростували. Будь-яких доказів, які б доводили безпідставність вимог позивача відповідачами не подано. Судом відповідно до положень ст.109 ЦПК України застосуються наслідки ухилення відповідачів від участі в експертизі та визнається факт, яким є факт батьківства позивача, для з'ясування якого експертиза була призначена. Враховуючи, що відповідачами не спростовано походження дитини від позивача, позовні вимоги підлягаєть задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved