Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в розмірі 193\~706,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 28.03.2013 року між сторонами було укладено договір № 13-002257-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 18.04.2013 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, згідно якої боржнику встановлено кредитний ліміт в розмірі 100 000,00 грн. Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість перед позивачем, проте, оскільки відповідач у позасудовому порядку відмовився погасити заборгованість, яка виникла, позивач змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися повторно, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, 11.05.2016 року представник відповідача подала заяву про відкладення розгляду справи призначеної на 12.05.2016 року о 11 год. 10 хв. у звязку із зайнятістю в іншому судовому процесі, на підтвердження обставин зазначених у заяві долучила копію повістки про виклик у судове засідання призначене 12.05.2016 року о 11 год. 30 хв. в Апеляційному суді Львівської області, судове засідання було відкладено. 02.02.2016 року представник відповідача подала заяву про відкладення судового засідання призначеного на 02.02.2016 року о 15 год. 30 хв. у звязку із зайнятістю в іншому судовому процесі, проте на підтвердження зазначених у заяві обставин не долучила жодного доказу, натомість взяла на себе обовязок представити такі у наступному судовому засіданні. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що справа перебуває на розгляді в суді з 03.12.2015 року, а представник відповідача вдруге подає клопотання про відкладення судового засідання у звязку із перебуванням в іншому судовому засіданні, проте на другий раз вже без належних доказів обставин викладених у заяві про відкладення, суд прийшов до переконання, що стороною відповідача відбувається зловживання своїми процесуальними правами, а тому вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача та його представника. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2013 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] було укладено договір №13-002257-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, згідно умов якого та додаткової угоди №1 до цього договору, було встановлено кредитний ліміт в сумі 100 000,00 грн., котрий згідно п.2.1.3. договору може бути збільшений або зменшений за заявою держателя або за рішенням банку, а також в інших випадках, передбачених цим договором. Процентна ставка становить 35%. Відповідно до виписки по особовим рахункам з 28.03.2013 року по 25.11.2015 року позивачем, було виконано зобовязання належним чином та надано відповідачу кредитні кошти в розмірі 100 000,00 грн. Згідно пунктів 3.3.1 кредитного договору відповідач зобовязувався вчасно та в повному обсязі погашати банку суму боргових зобовязань, але не менше суми мінімального платежу у урахуванням вимог п.5.4.1. цього договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу позивачем, у звязку із неналежним виконанням зобовязань по кредитному договору було надіслано повідомлення вимогу №3214/5 від 24.09.2015 року про необхідність негайно виконати свої зобовязання шляхом сплати кредитної заборгованості, проте така, виконана не була, у звязку з чим у нього сформувалася заборгованість за кредитом у загальному розмірі 193\~706,00 грн., з яких 132\~239,89 грн. заборгованості за кредитом, 58\~350,90 грн. заборгованості за штрафами за виникнення простроченої заборгованості, 1\~765,12 грн. заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт), 1\~350,00 грн. заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа), що підтверджено відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов. На підставі наведеного, беручи до уваги те, що банк свої зобовязання перед позичальником виконав належним чином та надав відповідачу кредит, а відповідач своїх перед позивачем не виконав внаслідок чого у нього виникла заборгованість, те, що в заяві про перегляд заочного рішення суду від 02.02.2016 року відповідач посилався на сплив строку позовної давності, який підлягає застосуванню до нарахованих банком штрафів за невиконання умов кредитного договору, проте після скасування заочного рішення та під час нового розгляду справи відповідачем та його представником відповідного клопотання заявлено не було, а строк позовної давності судом до спірних правовідносин може бути застосовано лише за клопотанням сторони відповідача, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved