Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому зазначив, що на початку 2013 року він звернувся до відповідача із замовленням, оскільки він займався виготовленням корпусних меблів, має приватне підприємство Гордєєв Узел. Відповідач особисто зобовязався виконати замовлення позивача. Він оголосив позивачу вартість роботи по виготовленню меблів в 15\~ 000 гри. Позивача оголошена вартість задовольнила і він погодився. В період з лютого по березень 2013 року позивач заплатив відповідачу 15\~ 000 грн. Відповідач пообіцяв, що виготовить меблі. Пройшло 13 місяців, на протязі яких позивач неодноразово нагадував відповідачу про взяті на себе обовязки, а він постійно обіцяв виготовити меблі, про які вони домовлялись. 02.04.2014 року відповідач, в той час, коли позивач вкотре просив його виготовити меблі, за які позивач уже заплатив гроші, заявив, що меблі на замовлення позивача він виготовляти не починав і виготовляти загалі не буде, натомість поверне позивачу кошти в розмірі 15\~ 000 грн., які були сплачені позивачем за замовлення. 02.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на підтвердження чого останній особисто надав позивачу боргову розписку про те, що отримав від нього грошові кошти в розмірі 15\~ 000 грн., що на час укладення розписки було еквівалентно 1875 доларів США. Вказану грошову суму відповідач зобовязався повернути не пізніше 15.10.2014 рок, рівними сімома частинами щомісячно до 15 го числа кожного місяця. Відповідач протягом семи місяців часткових виплат боргу не здійснював. По закінченню строку сплати боргу, а саме 15.10.2014 року борг ані повністю ані частково не повернув. Позивач зазначив, що намагався врегулювати спір з відповідачем у досудовому порядку, але на його телефонні дзвінки відповідач не відповідає. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 02.04.2014 року, яка складається з 15\~ 000 грн. основного боргу, 645 грн. розмір збільшення боргу відповідно до індексу інфляції та 1050 грн. пеня за відсотками за 7 місяців прострочення сплати боргу, та витрати на сплату судового збору в розмірі 244 грн. У судовому засіданні позивач, його представник підтримали позов, просили суд його задовільнити. На обґрунтування своїх вимог позивач пояснив, що він на протязі деякого часу позичав відповідачу кошти, а останній зобовязувався повернути не гроші, а виготовити меблі вартістю в межах позичених грошей. При цьому надання грошей у позику окремими сумами сторона не оформляли письмово. Оскільки тривалий час відповідач не повертав коштів і не виготовляв меблі, позивач запропонував відповідачу оформити отримання коштів у позику розпискою, на що останній погодився, написавши 02 квітня 2014 року розписку про отримання грошей у позику у розмірі 15 000 гривень. Позичені кошти до цього часу не повернув. Відповідач зявився у судове засідання 16.03.2014 року, тоді як це судове засідання не зявився позивач. У наступні судові засіданні відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 02 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у вигляді боргової розписки, відповідно до умов якого [PERSON] отримав 01 лютого 2013 року від [PERSON] грошову суму у розмірі 15\~ 000 грн., що складає 1875 доларів США, та зобовязується повернути вказану суму не пізніше 15 жовтня 2014 року розділивши борг на сім частин щомісячно. У визначений договором строк відповідач кошти не повернув. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. В розумінні ч.2 ст.1047 ЦК України, якщо договір укладається в простій письмовій формі, його укладення може бути здійснено як у формі окремої угоди, так і шляхом обміну листами, телеграмами тощо. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої само якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором у строк та в порядку, що встановлені законом. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальникові протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції та пеню за відсотками. Відповідно до абз.2 договору, у випадку прострочки повернення наданої суми відповідач зобовязався сплати неустойку у вигляді пені у розмірі 1% від суми що залишилась, починаючи з 15 травня 2014 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Оскільки боржник прострочив виконання грошового зобовязанні, то позивач має право вимагати стягнення боргу з урахуванням інфляції, а також пеню, яку сторони визначили у розписці 1% від суми боргу, починаючи з 15 травня 2014 року. Відповідач ознайомлений з позовною заявою, заперечень на позовну заяву не надав, доводи, викладі у позовній заяві, не спростував, а тому суд приходить до висновку. що відповідач погодився із позовними вимогами позивача. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Суд встановив, що права позивача на повернення позичених коштів порушені і підлягають захисту шляхом їх стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються із розміру сплаченого судового збору- 243,60 гривні.

Outcome: approved