Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, який обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 20.01.2016 року між ним та [PERSON], його автомобіль зазнав чисельних механічних ушкоджень, чим йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 32 381,20 грн., яку він просить солідарно стягнути з відповідачів. Також, позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 15000 грн., яку він зазнав внаслідок неправомірних суспільно-небезпечних дій відповідача [PERSON]. Позивач зазначає, що в результаті ДТП йому були спричинені моральні та фізичні страждання та мали місце негативні зміни у його житті. До того ж, позивач вказує та те, що під час ДТП він зазнав сильного удару головою, що викликало в нього страх за своє здоровя і життя. Позивач вказує і на те, що через пошкодження його автомобіля були порушені актуальні життєві плани, зокрема, скасована запланована сімейна поїздка до Карпат. Окрім того, позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів збитки, понесені ним через витрати, здійснені з метою відновлення свого порушено права, а саме сплачені: 1321,20 грн. за проведення автотехнічної експертизи щодо дослідження обставин ДТП в рамках адміністративної справи; 1200 грн. за проведення експертного дослідження із встановлення розміру матеріальної шкоди; 12 грн. комісію банка під час оплати експертного дослідження із встановлення розміру матеріальної шкоди; 64,80 грн. за надіслання телеграми відповідачу щодо часу проведення огляду автомобіля. Позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів на свою користь сплачений ним судовий збір за подання даного позову у розмірі 640 грн. за вимогу про стягнення матеріальної шкоди та 1600 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди. Представник відповідача ПАТ «Північтранс» позовні вимоги не визнав, в обґрунтування своїх заперечень проти позову зазначив, що відсутні докази підтвердження вини у ДТП відповідача [PERSON]. Щодо збитків, понесених позивачем через витрати, здійснені з метою відновлення свого порушено права, зазначив, про їх безпідставність. Також, наполягає на тому, що позивачем не доведено знаходження [PERSON] у трудових відносинах з підприємством на момент ДТП. Окрім того, заперечує і проти визначеного позивачем розміру матеріального збитку через те, що оцінка матеріальної шкоди була проведена більше ніж через рік з моменту ДТП, запитання поставлені експерту містять посилання, що дослідження повинні проводитись на дату дослідження, а не на дату ДТП. До того ж, зазначає, що йому не було відомо про проведення огляду та проведення експертного дослідження автомобіля позивача. Серед іншого, також заперечує і проти методики розрахунку матеріальної шкоди при якій до розрахункових сум матеріального збитку та сум відновлювального ремонту додана сума ПДВ на запчастини і складові. Ухвалою від 16.03.2017 року відкрито провадження по даній справі. Разом із позовною заявою 07.03.2017 року позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно. Ухвалою від 16.03.2017 року Київським районним судом міста Одеси відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову. Ухвалою від 29.05.2017 року Київським районним судом міста Одеси залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] акціонерне товариство «СК «СКАЙД» (Ідентифікаційний код юридичної особи 16295210). 06.09. 2017 року до суду позивачем подано клопотання про витребування доказів, а саме: витребування від ПАТ «Північтранс» документів які б підтверджували знаходження у трудових відносинах відповідача на час дорожньо-транспортної пригоди з даним підприємством. Ухвалою від 06.09.2017 року Київським районним судом міста Одеси вказане клопотання задоволено, та витребувано від ПАТ «Північтранс» відповідну інформацію. 17.01.2018 року до суду позивачем подано клопотання про витребування доказів: копій документів, які підтверджують правові підстави володіння ПАТ «Північтранс» транспортним засобом за кермом якого був відповідач станом на 20.01.2016 року та копію трудового договору (контракту) або наказ про прийом на роботу відповідача, а також про залучення третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою від 06.09.2017 року Київським районним судом міста Одеси вказане клопотання задоволено, залучено ПАТ «Північтранс» (Ідентифікаційний код юридичної особи 05523553) в якості третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та витребувано відповідні документи. 29.08.2018 року до суду ПАТ «Північтранс» подано клопотання про витребовування доказів: від ПАТ «СК СКАЙД» інформацію та копії документів щодо звернення та виплати страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 20.01.2016 року між позивачем та відповідачем, а також; від Моторного (транспортного) страхового бюро України інформацію про звернення до МТСБУ про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався між 20.01.2016 року між позивачем та відповідачем та інформацію про здійснення таких виплат. Ухвалою від 07.09.2018 року Київським районним судом міста Одеси вказане клопотання задоволено, витребувано відповідні документи від ПАТ «СК СКАЙД» та МТСБУ. 04.05.2018 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій в тому числі серед іншого заявлено клопотання про залучення ПАТ «Північтранс» в якості співвідповідача по даній справі. Ухвалою від 29.05.2018 року Київським районним судом міста Одеси вказане клопотання задоволено та залучено ПАТ «Північтранс» в якості співвідповідача по справі, а також прийнято до провадження уточнену позовну заяв щодо солідарної відповідальності відповідачів за позовними вимогами. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 20.01.2016 року о 10 годині 29 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Volvo 460» д/н BH1359BI, в м. Одесі по вул.Ак.Корольова, та [PERSON] який керував автобусом БАЗ А.079.14 д/н [NUMBER] стали учасниками ДТП. В результаті зіткнення вказаних автомобіля та автобуса, транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Позивач є власником автомобіля «Volvo 460» д/н BH1359BI, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХО 271798 від 23.08.2007, 30.06.2016 року. (а.с.22). Карабецьйи, згідно довідки №244 від 02.10.2017 року, перебував на момент ДТП у трудових відносинах з ПАТ «Північтранс» (а.с. 89). Вказане також підтверджується витягом з наказу ПАТ «Північтранс» по особовому складу №184К від 01.10.2015 року (а.с.113). Згідно наказу від 29.12.2015 року №400 ПАТ «Північтранс», за автоколоною №7 визначені міські маршрути та закріплено в тому числі і [PERSON] для управління транспортним засобом д/н BH 1359 BI (а.с. 91-92). Таким чином, на момент ДТП [PERSON] виконував свої трудові обовязки щодо ПАТ «Північтранс». Постановою від 15.12.2016 року по справі №520/1548/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП. Справу про адміністративне правопорушення закрито у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення (а.с. 7). У вказаній постанові судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20 січня 2016 року, серія АП2 №467871, [PERSON], керуючи автомобілем у м.Одесі по вул.АкКорольова під час виїзду з острівця безпеки не надав перевагу в русі автобусу під керуванням [PERSON]. Своїми діями, [PERSON] порушив вимоги п. 10.2 «Правил дорожнього руху». Судом у зазначеній адміністративній справі зроблено висновок, що враховуючи результати висновку експерта, якими встановлено вину водія БАЗ А.079.14 д/н [NUMBER], в діях водія [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, на підставі чого справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Як вбачається із висновку експерта №2584 від 08.11.2016 року, у пункті 4 висновку зазначено, що водію автобуса БАЗ А.079.14 д/н [NUMBER] в умовах пригоди необхідно було керуватися вимогами п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими перед маневруванням та перестроюванням йому слід було надати дорогу водію автомобіля «Volvo 460» д/н BH1359BI. Відповідно до страхового поліса №АЕ/6994790, власник транспортного засобу БАЗ А.079.14 д/н [NUMBER] [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність в ПАТ «СК «СКАЙД» за шкоду завдану здоровю третіх осіб в межах ліміту 100 000,00 грн., за шкоду майну третіх осіб 50 000 грн. (а.с. 55). Витяг з Централізованої бази даних Моторного (транспортне) страхового бюро України (МТСБУ) від 27.05.2017 року містить дані про те, що страховий поліс №АЕ/6994790 щодо транспортного засобу БАЗ А.079.14 д/н [NUMBER] є діючим станом на 20.01.2016 року. У даному витягу також міститься інформація, що страховик ПАТ «СК «СКАЙД» позбавлений права укладати договори страхування з 31.05.2016 року (а.с. 73). В свою чергу, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містить даних про те, що ПАТ «СК «СКАЙД» перебуває у стані припинення (а.с.167-168). Витяг з сайту МТСБУ містить інформацію про те, що МТСБУ розпочинає виплати за зобовязаннями ПАТ «СК «СКАЙД». В оголошенні визначено, що документи за зобовязаннями ПАТ «СК «СКАЙД» приймались до 31 травня 2017 року та визначено умови страхового відшкодування (а.с. 175) Листом №9-09/29978 від 21.09.2018 року МТСБУ повідомило суд про відсутність у Централізованій базі даних МТСБУ зареєстрованих ПАТ «СК «СКАЙД» вимог та страхових виплат по страховому випадку, що стався 20.01.2016 року за участі транспортних засобів «Volvo 460» д/н BH1359BI та БАЗ А.079.14 д/н [NUMBER]. Також, у даному листі зазначено, що [PERSON] щодо регламентних виплат до МТСБУ не звертався. Повно і всебічно зясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини у звязку з заподіянням шкоди джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП. Норми права, у сфері спірних правовідносин передбачають наступне правове регулювання. Частиною 5 статті 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені параграфом 1 глави 82 Цивільного кодексу України. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (частини 1,2, 4 статті 1266 Цивільного кодексу України). Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (частина 1 статті 1172 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої\~статті 1191 Цивільного кодексу України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 Цивільного кодексу України). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема,\~Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України\~«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Стаття 38 Закону\~України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. На підставі встановлених фактичних обставин справи, проаналізувавши норми права, які регулюють сферу спірних правовідносин, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] є працівником ПАТ «Північтранс», ДТП мало місце під час виконання [PERSON] своїх трудових обовязків, тому, відповідно до частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України, саме ПАТ «Північтранс» несе відповідальність за шкоду, завдану [PERSON]. Отже, [PERSON] є неналежним відповідачем за позовними вимогами по даній справі. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у\~страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Як встановлено судом, згідно страхового поліса ПАТ «Північтранс», розмір страхового відшкодування шкоди, завданої майну третіх осіб становить 50\~000,00 грн. Розмір шкоди, яка визначена у вимогах позивача не перевищує ліміт відповідальності страховика ПАТ «Північтранс». Позивач не звертався до страховика ПАТ «Північтранс» та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред'явив вимогу до [PERSON] та ПАТ «Північтранс». Таким чином, ПАТ «Північтранс» є також неналежним відповідачем за даним позовом. Вказаний висновок суду відповідає практиці Верховного Суду та узгоджується з правовою позицією його Великої палати, яка містить наступні висновки. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобовязанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобовязаним субєктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобовязання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст.\~38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК\~України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Натомість, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобовязанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобовязання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобовязанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обовязок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір\~обовязкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності,\~страховик на\~випадок виникнення\~деліктного зобовязання\~бере на\~себе в\~межах суми\~страхового відшкодування\~виконання обовязку\~страхувальника,\~який завдав\~шкоди.\~А тому\~страховик,\~який виплатив\~страхове відшкодування\~за договором\~майнового страхування,\~реалізує право\~вимоги,\~передбачене статтями\~993\~ЦК\~України та\~27\~Закону України\~«Про страхування»,\~шляхом звернення\~з позовом\~до страховика,\~в якого\~завдавач шкоди\~застрахував свою\~цивільно-правову\~відповідальність. (Велика\~палата Верховного\~Суду,\~справа № 755/18006/15-ц\~). Суд не оцінює аргументи сторін по справі щодо суті позовних вимог, враховуючи висновок про неналежність обох відповідачів. При вирішенні даного спору суд застосував норми права, визначені у статті 1172\~Цивільного кодексу\~України та\~статті 22 Закону України\~«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed