Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача [PERSON] Свій позов мотивує тим, що між ними 09.07.2003 року був зареєстрований шлюб у відділі РАГС Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 13. Сумісним подружнім життям з відповідачкою проживали до вересня 2007 року. Причиною розпаду шлюбних відносин є те, що при вирішенні сімейних проблем вони не мали згоди, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. На цій підставі між ними виникали часті сварки та непорозуміння. В даний час позивач проживає з іншою жінкою та має від неї сина. Спільних дітей з відповідачем не мають. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від стягнення судового збору з відповідача на його користь відмовляється. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд вирішив наступне. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, даних у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, і з цією метою суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами укладено 09.07.2003 року відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ОЛ № 057441 та зареєстровано відділом РАГС Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 13 (а.с.5). Шлюб сторін розпався остаточно, носить формальний характер, відновити подружні стосунки неможливо, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, а також те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб, він носить формальний характер і відновити подружні стосунки неможливо, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved