Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, у позовній заяві вказав, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 19.09.2006 року було укладено кредитний договір № DNH4KP94011002 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1285,70 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, а тому, станом на 17.01.2014 року, має заборгованість за кредитним договором на суму 21717,53 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом на суму 1280,18 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 6511,98 гривень; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором на суму 12415,01 гривень, штрафу ( фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень; та штрафу ( процентна складова ) в розмірі 1010,36 гривень. Оскільки відповідач заборгованість по кредитному договору в добровільному порядку не погасив, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати в сумі 243,60 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з клопотанням, в якому підтримав позовні вимоги позивача і просив суд розглянути справу без його участі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач про місце і час розгляду справи був повідомлений за місцем реєстрації, поштове відправлення не вручено у зв'язку з тим, що за місцем реєстрації не проживає, тому суд приходить до висновку про винесення заочного рішення по справі на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України проти чого не заперечує представник позивача. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1285,70 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] свої зобов'язання, що витікають з кредитного договору № DNH4KP94011002 від 19.09.2006 року, в добровільному порядку не виконує, чим порушують права позивача, але разом з тим суд вважає, що розмір пені яку нарахував позивач за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором необхідно зменшити до розміру заборгованості за кредитом - 1280,18 гривень, оскільки в межах річного строку позовної давності, відповідно до ст. 258 ЦК України, вирахувати розмір пені відповідно до розрахунку позивача не можливо. Відповідно до ст.526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі кредитного договору № DNH4KP94011002 від 19.09.2006 року, ст.ст.525, 526, 551, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: partial