Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Порошківської сільської ради Перечинського району про визнання за ним права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними спорудами та будовами. Свої вимоги мотивує тим, що 30 березня 2013 року померла його мати [PERSON]. Заповіту мати не залишила, а він прийняв спадщину за нею, подавши у встановлений законом строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Будь-яких інших спадкоємців, які б виявили намір прийняти спадщину за померлою немає. Для оформлення спадщини за матірю та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок він звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні такої за відсутністю достатніх правовстановлюючих документів на будинок матері. Тому просить задовольнити позов та визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування за законом. Позивачка у судове засідання не зявився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2013 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 146434, виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 01 квітня 2013 року. Також встановлено, що згідно довідок Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 2658, 2659 від 04 листопада 2015 року, згідно даних погосподарської книги, головою домогосподарства № 47 по вул. Нахімова в с. Порошково Перечинського району була [PERSON], яка померла 30 березня 2013 року, де на час її смерті був зареєстрований [PERSON] Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформації Перечинської державної нотаріальної контори № 07/01-16 від 29 січня 2016 року, спадкова справа на майно померлої 30 березня 2013 року [PERSON] у Перечинській нотаріальній конторі не заведена. Разом з цим, як вбачається з повідомлення завідувача Перечинською державною нотаріальною конторою № 03/01-16 від 21 січня 2016 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок № 47 по вул. Нахімова в с. Порошково Перечинського району Закарпатської області. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка померла 30 березня 2013 року була матірю позивача [PERSON], такий є спадкоємцем за законом та може прийняти за нею спадщину на житловий будинок, що знаходиться в с. Порошково по вул. Нахімова, 47 Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди в оформленні права на спадщину у нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved