Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 29.10.2013р. він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований виконавчим комітетом Корницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка тривалий час проживає з позивачем. З відповідачкою шлюб давно розпався і існує формально, так як протягом останніх трьох років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 26.11.2015 року [PERSON] позбавлена батьківських прав, так як вона перестала піклуватись про дитину та брати участь в її вихованні. В звязку з чим подальше збереження шлюбу є недоцільним. Спору щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя немає. За наведених обставин просить шлюб розірвати, дочку залишити на проживання з ним. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути заяву без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 176694 від 31.05.2017 року (а.с.4) сторони зареєстрували шлюб 29 жовтня 2013 року у виконавчому комітеті Корницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області , актовий запис за № 4. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.5). Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.11.2015р. вирішено позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], 06.02.2012р.н. та [PERSON], 04.10.2013р.н., та присудження стягнення аліментів на їх утримання (а.с.9-10). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сімї сторони припинили взаємовідносини як подружжя, сторони протягом останніх трьох років разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved