Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення моральної шкоди з відповідача, та його вимоги підтримав в суді представник і мотивує тим, що [PERSON] з 15.02.1982 року по 14.05.2014 року знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе». В звязку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 03.06.2015 року йому встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання №35 від 11.04.2014 року причиною захворювання стало неефективне використання засобів індивідуального захисту, недосконалість технологій, тривала робота в шкідливих умовах праці. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці. Представник ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоровя. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 15.02.1982 року по 14.05.2014 року знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 5-6). 11.04.2014 р. на підставі повідомленням про професійне захворювання за формою П-3, був складений акт № 35 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 за участю представників відповідача, міської санепідемстанції та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. В п. 16 [PERSON] зазначено, що професійне захворювання у [PERSON] виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту, тривалою роботою в шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання згідно п. 17 [PERSON] - проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, пилу, показників важкості праці. (а.с. 7,8). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, [PERSON] було встановлений діагноз: «ХОЗЛ пилової етіології І ст., фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз попереково-крижового відділу хребта з вираженим мязово-тонічним і стійким больовим синдромами, з порушенням функцій хребта та нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого фізичного перенапруження на виробництві. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві. (а.с. 10) Висновком МСЕК від 03.06.2015 року [PERSON] встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності.(а.с. 9) Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтеєю 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові без посередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.) відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст.ст. 153, 157 КЗпП України та ст..ст. 6,13 Закону України «Про охорону праці» зобовязаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 12000 грн., враховуючи те, що [PERSON] втратив працездатність у звязку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обовязків, відповідач, як роботодавець не забезпечив безпечних умов праці, у звязку з чим позивач поніс певні моральні страждання, а також враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved