Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю на 3/20 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] В обґрунтування позову зазначено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Буліч Н. В. 16 лютого 2015 року по реєстру № 103, належить 8/25 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] Стверджується, що позивач безперешкодно володіє та користується ще 3/20 частками цього ж житлового будинку, які як виявилось, належать її дядьку [PERSON], який поїхав до Росії ще за часів радянського союзу служити в армії і більше не повертався. Вказаний житловий будинок під [ADDRESS] складається з двох відокремлених частин, одна частина з окремим входом, яка складається з 53/100 частин належить третій особі [PERSON], а інша частина, яка також має окремий вхід, і складається з 8/25 та 3/20 частин, загалом складає 47/100 і повністю перебуває у її користуванні. Зазначено, що [INFO] року її дід [PERSON] помер. Спадщину після нього прийняла його дружина [PERSON], яка в подальшому отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 10 січня 1995 року по реєстру № 3-40. [INFO] померла баба [PERSON]. Спадщину після неї прийняв та оформив батько позивача [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 29 березня 1996 року, Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою по реєстру № 3-925. Згідно вказаного свідоцтва батько отримав у спадщину 8/25 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, проте як і попередні власники фактично володів та користувався належними йому 8/25 частина та 3/20 частинами, належними його брату [PERSON], що загалом складає 47/100. [INFO] помер батько - [PERSON]. Спадщину після його смерті прийняла та оформила у встановленому законом порядку [PERSON], що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 лютого 2015 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Буліч Н. В., по реєстру № 103. Таким чином, стала власником 8/25 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, а також володільцем 3/20 частин, які на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння належать [PERSON]. Спочатку частина будинку належали діду та дядьку, однак у 1960-х роках дядько пішов служити в армію, залишивши частину будинку і документи на неї своїм батькам - [PERSON] та [PERSON], і з того часу до рідного дому не повертався. А тому 8/25 та 3/20 частинами будинку в повному обсязі безперешкодно та відкрито користувались спочатку дід та баба, а потім і батько позивача [PERSON] до своєї смерті. При цьому до моменту оформлення спадщини після смерті батька не було відомо, що батько не є власником усієї половини будинку, яку він займає. Про факт належності частини будинку дядьку дізналась уже від нотаріуса, яка порадила звернутись до суду. Після смерті матері, тобто з 21 вересня 1995 року, батько [PERSON] проживав у вказаному будинку один. Також той факт, що батько користувався будинком з 1997 року один вбачається і з домової книги в якій вказано, що з 28 листопада 1997 року батько зареєстрований у вказаному будинку один, а знятий з реєстрації 05 листопада 2014 року у зв'язку зі смертю. Також усі договори, рахунки по комунальним послугам були оформлені на ім'я батька Стверджується , що оскільки батько майже 19 років безперешкодно, безперервно, добросовісно та відкрито володів і користувався 3/20 частинами житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] які належать відповідачу, до самої своєї смерті. Після його смерті також безперешкодно, безперервно, добросовісно та відкрито володіє та користується позивач вказаними 3/20 частинами житлового будинку. Таким чином, загалом давність володіння, з урахуванням строку володіння батька, вказаними 3/20 частинами житлового будинку складає 23 роки і весь цей час несли витрати по утриманню майна, проводили поточні ремонти, сплачували комунальні послуги, а тому просить задовольнити позов повністю. До судового засідання представник позивача надав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без їх участі (а. с .116 ) . Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами . Згідно ст. 280 ЦПК України, суд визнає причини неявки не поважними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти . [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Буліч Н. В. 16 лютого 2015 року по реєстру № 103, належить 8/25 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] Також вона безперешкодно володіє та користується ще 3/20 частками цього ж житлового будинку, які належать її дядьку [PERSON], місце знаходження якого невідоме . Отже, вказаний житловий будинок під [ADDRESS] складається з двох відокремлених частин, одна частина з окремим входом, яка складається з 53/100 частин належить третій особі [PERSON], а інша частина, яка також має окремий вхід, і складається з 8/25 та 3/20 частин, загалом складає 47/100 частин, що належить позивачу повністю перебувають у її користуванні. Як вбачається з доданих документів та інформаційної довідки належна частину будинку спочатку належала діду [PERSON] та дядьку [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть . Спадщину після нього прийняла його дружина [PERSON], яка в подальшому отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 10 січня 1995 року по реєстру № 3-40. [INFO] померла баба [PERSON], що Підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 21 вересня 1995 року . Спадщину після неї прийняв та оформив батько [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 29 березня 1996 року, Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою по реєстру № 3-925. Згідно вказаного свідоцтва батько отримав у спадщину 8/25 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, проте як і попередні власники фактично володів та користувався належними йому 8/25 частина та 3/20 частинами, належними його брату [PERSON], що загалом складає 47/100. [INFO] помер батько [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Спадщину після його смерті прийняла та оформила у встановленому законом порядку [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 лютого 2015 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Буліч Н. В., по реєстру № 103. Таким чином, позивач стала власником 8/25 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, а також володільцем 3/20 частин, які на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння належать [PERSON]. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоЦК. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» (надалі - Постанова), при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Також, п. 9 вказаної Постанови, враховуючи положення статей335 і 344 ЦК, визначено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Ураховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила ст.344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Згідно п.13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як передбачено пунктом 14 Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Позивач достовірно довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки добросовісно і відкрито володів нерухомим майном на протязі більше 10 років її батько , спадкоємцем якого вона являється і відповідно в розумінні ч.2 ст. 344 ЦК України має право на звернення до суду з даним позовом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково . Оскільки судом встановлено, що позивач є власником частини житла на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку ( а.с. 111). [PERSON] згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно є власником 3/20 частин будинку . При цьому, витяг містить зазначення про те, що самовільно збудовані : сарай «З», навіс «К» [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 104). Таким чином, вимога про визнання права власності на частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями підлягає задоволенню тільки в частині житлового будинку та відмові в частині господарсько - побутових будівель, які є самовільно побудованими. Оскільки батько позивача майже 19 років безперешкодно, безперервно, добросовісно та відкрито володів і користувався 3/20 частинами житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] які належать відповідачу, до самої своєї смерті. Після його смерті позивач також безперешкодно, безперервно, добросовісно та відкрито володіє та користується вказаними 3/20 частинами житлового будинку. Таким чином, загалом давність володіння, з урахуванням строку володіння батька, позивача вказаними 3/20 частинами житлового будинку складає 23 роки, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині 3/20 частини житлового будинку . Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України судові витрати залишити по фактичному їх понесенні сторонами. На підставі наведеного,

Outcome: partial