Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності житловий будинок з з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом, зазначивши, що [PERSON] являвся власником будинку в м.Чигирин, Черкаської області, вулиця М.Залізняка,35, але правовстановлюючі документи на нього відсутні. 11 серпня 1996 року [PERSON] помер. У встановлений законом шести місячний строк він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що користуючись нерухомим майном фактично прийняв спадщину. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримують у повному обсязі та прохали їх задовільнити, уточнивши при цьому позовні вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши листа, в якому просить розглянути справу без представника Чигиринської міської ради Черкаської області та про визнання позову в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Третя особа, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, також в судове засідання не зявився, надіславши листа, в якому просить розглянути справу без її участі та не заперечує проти визнання даного позову. Суд, вислухавши позивача, його представника, задовольнивши заяву відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено судом і вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-СР № 041507 від 13.08.1996 року, що 11 серпня 1996 року помер [PERSON], після смерті якого на території Чигиринської міської ради Чигиринського району відкрилася спадщина (а.с.5). Відповідно до\~Рішення №\~248\~від 10\~березня 1954\~року «Про\~наділ присадибної\~ділянки під\~забудову гр..\~м.Чигирина\~[PERSON]». (а.с. 82). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 35, по вул. Максима Залізняка, м.Чигирин Черкаської області, зазначений будинок має наступну характеристику: Житловий будинок (А-1), прибудова (а), Літня кухня (Б), прибудова (б), гараж (Г), сарай (тимчас) (Д), вбиральня (Ж), ворота з хвірткою (№1), огорожа (№2), огорожа (№3) (а.с.86-90). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії І-СР № 240314 від 26.05.2017 року, що відповідно до ст.529 ЦК УРСР (1963р.), яка діяла на час відкриття спадщини, позивач померлого 11.08.1996 року [PERSON], як син померлого, є спадкоємцем першої черги за законом зазначеного спадкового майна. Відповідно до даних Черкаського обласного державного архіву №1309/01-24 від 19.09.2018 року, після померлого [PERSON], 11.08.1996 року в Чигиринську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, зверталася його дружина [PERSON], якій було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом 01.04.2004 року, та посвідчено в.о. державного нотаріуса Чигиринського району [PERSON] 08 грудня 2004 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №260559 від 09.12.2004 року. Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори № 785/01-16 від 13.09.2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті 08.02.2004 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини зверталась [PERSON]. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини, із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися (а.с. 49). Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 26.10.2018 року № 950/02-31, виданої державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON], гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в місті Чигирин, вул. Максим Залізняка,35 Черкаської області, який залишився після смерті його батька [PERSON], який помер 11.08.1996 року, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок (а.с. 76). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки, судом встановлено, що крім позивачаспадкоємцем 1/2 частини є його рідна сестра [PERSON], яка звернулася із заявою до нотаріальної контори, про прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню частково із визнанням за позивачем 1/2 частини даного будинку. Поскільки представник\~відповідача не\~заперечує проти\~задоволення позову,\~інших спадкоємців,\~які б\~прийняли спадщину\~після померлго\~[PERSON]\~не має,\~тому суд\~вважає можливим\~позов задовольнити\~частково, встановити\~факт прийняття\~спадщини та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного спадкового майно.

Outcome: partial