Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, просить ухвалити рішення про стягнення суми боргу внаслідок боргового зобов`язання за борговими розписками від 15.12.2016р. та 10.10.2016р. у розмірі 6500 доларів США основного боргу та 950 доларів США відсотків за користування коштами. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач отримав на підставі розписки від 10.10.2016 року кошти в сумі 3500 доларів США під 10 відсотків, з кінцевим терміном повернення 11.01.2017р. Крім того, відповідач отримав на підставі розписки від 15.12.2016 року кошти в сумі 3000 доларів США під 20 відсотків, з кінцевим терміном повернення 30.04.2017р. До відповідача було пред`явлено письмову вимогу про повернення коштів, однак [PERSON] на вимогу не відреагував. Таким чином просить позов задоволити в повному обсязі. У підтвердження вимог покликається на копію боргових розписок та інші долучені до справи документи. У судове засідання позивач не з`явився, заявою до суду просить справу слухати у його відсутності і позов задоволити в повному об`ємі. Враховуючи представлені документи, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Ухвалою судді\~Личаківського районного\~суду м.\~Львова від\~24.02.2021р.\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~до розгляду\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження із\~проведенням судового\~засідання.\~Визначено сторонам\~строк для\~подання відзиву,\~відповіді на\~відзив та\~письмових заперечень.\~ Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на\~позовну заяву\~або клопотання\~про відкладення\~розгляду справи\~не подав.Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечив. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином. Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики або його умов може бути представлена розписка. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, і одночасно він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Під час розгляду цивільної справи № 761/11028/14-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21.03.2018р. зазначив, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. У справі яка розглядається надані розписки містять у собі всі складові, які дають підстави вважати про укладення між сторонами саме договору позики. Розписки містять дані щодо умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів, а також дати їх повернення. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для його виконання сторонами. Вказаний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року (справа № 524/4946/16-ц, провадження № 61-20376св18) та такий слід враховувати судам при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у відповідності до вимог ч.4\~ст.263 ЦПК України. З оглянутих боргових розписок вбачається, що відповідач отримав на підставі розписки від 10.10.2016 року кошти в сумі 3500 доларів США під 10 відсотків, з кінцевим терміном повернення 11.01.2017р. (а.с. 8) Також, відповідач отримав на підставі розписки від 15.12.2016 року кошти в сумі 3000 доларів США під 20 відсотків, з кінцевим терміном повернення 30.04.2017р. (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно боргових розписок відповідач отримав кошти в сумі 3500 доларів США під 10 відсотків, та 3000 доларів США під 20 відсотків, отже також слід визнати обґрунтованою та задовольнити вимогу про стягнення відсотків за користування позикою. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048\~ЦК України. При таких обставинах суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення суми боргу внаслідок боргового зобов`язання за борговими розписками від 15.12.2016р. та 10.10.2016р. у розмірі 6500 доларів США основного боргу та 950 доларів США відсотків за користування коштами. Що стосується вимоги про стягнення коштів в іноземній валюті, то під час розгляду справи № 464/3790/16-ц (постанова від 16.01.2019) Велика Палата Верховного Суду вказала, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-134цс18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. З метою правильного розуміння суті цього рішення суд не буде зазначати гривневого еквіваленту заборгованості за договором позики, яка виражена в доларах США. При цьому, з відповідача на користь позивача не стягуються судові витрати, оскільки останній був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved