Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання правочинів - договорів оренди землі недійсними. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельні ділянки серії [NUMBER] від 20.12.2005 року належать дві земельні ділянки, розташовані на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області площею 3,8378 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,2564, кадастровий номер [NUMBER]. Вказаними земельними ділянками впродовж декількох років користується ПП «Агропрогрес», при цьому він будь-яких договорів із підприємством не укладав. З відповіді Відділу Держгеокадастру у Бобровицькому районі він дізнався, що Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», зареєстровано договори належних йому земельних ділянок, про що в Державному реєстрі вчинено записи від 26.08.2009 року за №№ 040985500366, 040985500367. Не маючи можливості ознайомитися з оспорюваними договорами оренди землі, позивач впевнений, що жодних договорів з ПП «Агропрогрес»він не укладав, а також не уповноважував на це будь-яких інших осіб. Тому просить визнати вищезазначені договори оренди землі недійсними. Представники позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити із підстав, викладених у позові. В подальшому справа розглядалась у відсутності представника, відповідно до наданої ним заяви (а.с.193). Представник відповідача до суду не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки ( а.с. 187 ). Про поважність причини неявки в судове засідання не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Через канцелярію суду надав апеляційну скаргу на ухвалу Бобровицького районного суду від 05 вересня 2016 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи у даній справі. Враховуючи те, що ПП «Агропрогрес», декілька разів звертався до апеляційного суду з апеляційними скаргами на ухвалу судді Бобровицького районного суду Чернігівської області про призначення судово-почеркознавчої експертизи у даній справі, які апеляційним судом були залишені без руху у зв`язку із недоліками апеляційних скарг та несплатою апелянтом судового збору та з урахуванням того, що ПП «Агропрогрес» не були усунуті недоліки, ухвалами Апеляційного суду Чернігівської області від 31.10.2016 року та 29.03.2017 року апеляційні скарги було повернуто приватному підприємству, суд вважає, що представник відповідача, направляючи втретє апеляційну скаргу, в порушення приписів ч. 3 ст. 27 ЦПК України зловживає своїми процесуальними правами, намагається затягнути розгляд справи. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Тому, суд вважає можливим продовження розгляду справи по суті без участі представника відповідача на підставі наявних у справі документів Враховуючи те, що сторони до суду не з'явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слудуючого. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.12.2005 року є власником двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області площею 3,8378 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,2564, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.10). 26 травня 2008 року між [PERSON] та ПП «Агропрогрес» укладено договори оренди вищезазначених земельних ділянок терміном на 10 років, про що що в Державному реєстрі вчинено записи від 26.08.2009 року за №№ 040985500366, 040985500367 (а.с.78-83). Звертаючись до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, [PERSON] посилається на те, що він не підписував дані договори. З висновку судово-почеркознавчої експертизи вбачається, що підписи від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 26 травня 2008 року щодо земельної ділянки площею 3,8378 га., кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та акті приймання-передачі до договору оренди виконані не [PERSON], а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 26 травня 2008 року щодо земельної ділянки площею 0,2564, кадастровий номер [NUMBER] що розташована на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та акті приймання-передачі до договору оренди виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 177-184). Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Оскільки, [PERSON] вказані договори не підписував, тобто не виявив свою згоду на укладання правочину з такими умовами, то такі договори є недійсним в силу ч.1 ст.215 ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позовні вимоги задоволені, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачений судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп. та витрати, пов`язані з оплатою судово-почеркознавчої експертизи в сумі 2970 грн. 00 коп. підлягають стягненню із відповідача на користь позивача (а.с.1, 184). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved