Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини з ним посилаючись на те, що 28.06.2008 року він уклав шлюб відповідачем. В шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.10.2013 року шлюб з відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2016 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 грн. до повноліття дитини. 21.10.2016 року відкрито виконавче провадження № 52701804. Однак, починаючи з 2017 року і до тепер відповідач систематично зловживає алкогольними напоями, що в кінцевому результаті призвело до неналежного виконання нею батьківських обов`язків, що проявлялось у застосуванні фізичної сили, порушенні її психологічного здоров`я та витрат аліментів на власні потреби. [PERSON] неодноразово перебувала в закладах для лікування алкогольної залежності. 18.06.2020 року з телефонної розмови з сусідом [PERSON] , йому устало відомо, що відповідачка під час чергового алкогольного сп`яніння вчинила фізичне насильство до дитини, залишила її без догляду, і він (позивач) був вимушений забрати дитину до себе додому. 24.06.2020 року він перевіз дитину та її речі до себе додому в м. Бровари, і з цього часу дитина проживає з ним, та знаходиться на його повному утриманні. Він повністю опікується інтересами та потребами дитини, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям доньки. 14.07.2020 року він подав заяву до Броварського відділу поліції щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Останнім часом відповідачка в телефонних розмовах погрожує йому, що хоче забрати дитину. Оскільки він хвилюється за безпеку доньки, звернувся до суду з даним позовом. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідачки до суду не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідачка до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за її відсутності, відзив на позов, до суду не подавала, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав лист про слухання справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 11.09.2020 року. 14.09.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 16.09.2020 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 22.09.2020 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 10.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В суді встановлено, що з 28.06.2008 року сторони перебували в шлюбі. Мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , починаючи з 13.07.2016 року і до повноліття дитини у розмірі 1000 грн. 21.10.2016 року Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області відкрито виконавче провадження № 52701804 з виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2016 року. Згідно Протоколу бесіди від 25.06.2020 року, головного спеціаліста відділу профілактики та захисту прав дітей служби у справах дітей Броварської міськрайонної ради Київської області [PERSON] з малолітньою [PERSON] , дитина демонструвала тривожність, але була контактною, старалася відвертою відповідати на запитання. Дівчинка проживала разом із сестрою [PERSON] , мамою, дідусем [PERSON] , та бабусею [PERSON] в одному будинку у с. Рожни, Броварського району. Дитина розповіла, що її батьки давно розлучилися. Після розлучення батьків вона залишилася проживати разом з матір`ю. Зі слів дівчинки, одразу після розлучення її мати почала вживати алкоголі напої та бити її, неадекватно себе поводити, вчиняла психологічне та фізичне насилля по відношенню до всіх членів сім`ї, які проживають у будинку. Перебування у будинку разом з мамою стало нестерпним. Сусіди дитини телефонують до батька дитини та просять терміново забрати дитину. [PERSON] категорично не хоче повертатися до матері, боїться, що знову буде потерпати від насилля з боку матері та від її неадекватної поведінки, дівчинка хоче проживати разом з батьком або у бабусі [PERSON] . Згідно до Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного Депутатом Броварської міської ради Бельським С.К., мешканцями будинку: [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , установлено, що [PERSON] , за адресою реєстрації та фактичного проживання має гарні умови для проживання та виховання своєї доньки. З свідченням сусідів за період проживання він зарекомендував себе позитивно, скарг на нього не надходило. З червня 2018 року по 2019 рік періодично, а з квітня 2020 року по даний час, з ним постійно проживає його донька [PERSON] . Відповідно до Висновку Броварської міської ради Київської області від 17.11.2020 року № 863, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду .м Києва від 11.12.2020 року [PERSON] звільнено від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Згідно зі статтею 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року зазначено, що суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має врахувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Вивчивши надані позивачем докази по справі, обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачка до суду не з`явилась, та не скористалась процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved