Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд\~стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму в розмірі 3601,63 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] зарахований до списків особового складу військової частини та будучи військовослужбовцем 06.06.2017 року звільнений у запас, здав посаду та вибув до [INFO] для зарахування на військовий облік. У якості військовослужбовця відповідач повинен віддано служити народові України та серед іншого берегти державне майно, в разі звільнення з військової служби вартість виданих предметів речового майна утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Відповідач притягувався до дисциплінарної відповідальності внаслідок чого його було звільнено з військової служби за службовою невідповідністю та притягнуто до матеріальної відповідальності в сумі 3601,63 гривень з утриманням вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились. Викладені обставини дають підстави для відшкодування шкоди з [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно з ч.6\~ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] №32 від 14.02.2017 року підтверджується зарахування курсанта [PERSON] до особового складу на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення за нормою №1 (загальновійськова) з вечері 14 лютого 2017 року. Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №73-ОД від 02.06.2017 року сташину військової служби [PERSON] звільнено у запас (через службову недбалість) та виключено із списків військової частини та всіх видів забезпечення. З 29 травня 2017 року знято з продовольчого забезпечення. Наказано притягнути останнього до матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди з утримання вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились, з урахуванням зносу та взаєморозрахунків в сумі 3601,63 гривень. Згідно статті 17 Конституції України, - захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Особи, що посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягуються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Постановою ВРУ «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» п. 31, - у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Відповідно до ст. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Пунктами 2, 3 та 4\~частини 1постанови Верховної Ради України №243/95- ВР від 23.06.1995 року «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» передбачено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених «пунктом 14 цього Положення, відшкодування» військовослужбовцем прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди. Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду. Відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завданні за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved