Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя мотивуючи тим, що під час перебування у шлюбі подружжям було набуто спільно у власність нерухоме майно. Оскільки на даний час постало питання у його поділі просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]; на нежиле приміщення, загальною площею 14,4 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]; гараж, загальною площею 21,6 кв.м., який розташований в м. Херсоні у дворі будинку [ADDRESS] та стягнути з відповідача ? частини вартості магазину промислових товарів, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У подальшому позивач письмовою заявою від 17.02.2013 року уточнив позовні вимоги та остаточно просив визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу майна просив визнати за ним право власності на квартири [ADDRESS] в м. Херсоні; нежиле приміщення, загальною площею 14,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; гараж, загальною площею 21,6 кв.м., що розташований у м. Херсоні у дворі будинку [ADDRESS]. За відповідачем просив визнати право власності на магазин промислових товарів, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника [PERSON], який діє на захист інтересів [PERSON] через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника. Просив розглянути справу у заочному порядку у разі неявки відповідача у справі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилала. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст.224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони з 29.11.1991 по 02.12.1998 р.р. та з 30.07.1999 по 06.10.2008 р.р. перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчать матеріали справи. З 2008 року позивач та відповідач проживають однією сімє'ю, мають спільний бюджет. З матеріалів справи вбачається, що в період шлюбу відповідно до торгового контракту від 10.07.1997 року [PERSON] придбала у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Вказаний контракт зареєстрований ХДБТІ за реєстровим № 1447 в книзі №37, що підтверджується матеріалами інвентарної справи № 42035, вартістю 12221,00 грн.. Відповідно до договору купівлі- продажу від 21.01.1999 року ААР №815171, [PERSON] придбала у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується матеріалами інвентарної справи № 42036. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.11.2012 року ВАВ №801974, [PERSON] придбала у власність нежитлове приміщення, загальною площею 14,4 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований ХДБТІ за реєстровим № 35348 в книзі №90, вартістю 1884,00 грн.. Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.04.2003 року ВАК №115318, [PERSON] придбала у власність гараж, загальною площею 21,6 кв.м. що знаходиться в [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстрований ХДБТІ за реєстровим № 623 в книзі №2, вартістю 8000,00 грн.. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.03.2013 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить магазин промислових товарів, розташований за адресою: [ADDRESS], яка придбавалась подружжям як квартира [ADDRESS], що вбачається з договору купівлі-продажу від 27.05.1998 року, яка згодом була реконструйована в магазин промислових товарів, вартістю 4860,00 грн.. Згідно ст. 60 СК України, майно набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, це нерухоме майно відповідно до вимог ст. 60 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та за змістом ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від перебування у шлюбі або його розірвання. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до наявної в матеріалах справи розписки від 30.07.2008 року наданої відповідачем позивачу, вбачається, що у разі розірвання шлюбу та за умови виплати [PERSON] [PERSON] грошової компенсації у розмірі 150000,00 ЄВРО у період з 01.08.2008р. по 15.08.2008 року вона відмовляється від належного подружжю майна на праві спільної часткової власності, а саме: квартири [ADDRESS] нежитлового приміщення, загальною площею 14,4 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] та гараж, загальною площею 21,6 кв.м., що розташований у м. Херсоні у дворі будинку [ADDRESS], та у зв'язку із цим претензій щодо перерахованого майна мати не буде. Згідно до наявних у матеріалах справи банківських виписок ХФ АТ «Брокбізнесбанк» вбачається, що [PERSON] перерахував на рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 50000,00 ЄВРО та 740000,00 грн., що на час здійснення внесення грошових коштів за курсом банку складало 150000,00 ЄВРО. Таким чином, в силу вимог ст. 70 Сімейного Кодексу України, суд вважає, що подружжя дійшли згоди, щодо визначення обсягу майна, що залишиться за кожним із них після розірвання шлюбу. Крім іншого, враховуючи згоду позивача на отримання у влісність відповідачем магазину промислових товарів, розташованого за адресою: [ADDRESS], суд вважає за можливе відповідно до ст. 71 СК України присудити у власність [PERSON] зазначений магазин, без стягнення компенсації за його вартість на час здійснення поділу майна з [PERSON] Як роз'яснює п.22. Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз'яснює, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості його на час розгляду справи. Якщо шлюбним договором змінено передбачений законом режим спільної сумісної власності, то при розгляді спору про поділ майна подружжя суду необхідно виходити з умов такого договору. При цьому, слід мати на увазі, що в силу ч. 4 ст. 93, ч. 1 ст. 103 СК положення шлюбного договору, що ставлять одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище, порушують його права та інтереси, на вимогу такої сторони за рішенням суду можуть бути визнання недійсними з підстав, установлених ЦК. Вирішуючи спір між подружжям про поділ майна, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя. Що підлягає поділу(ст. 60,69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належить одному із подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Враховуючи викладене та беручи до уваги укладеної угоди між позивачем та відповідачем, щодо визначення можливості поділу майна після розірвання шлюбу та те, що позивачем у повному розмірі виплачено відповідачу суму грошових коштів за відступлення прав власності на нерухоме майно, що перебувало у режимі спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а з чим і про їх задоволення.

Outcome: approved