Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 91,40кв.м, житловою площею 50,50кв.м. з господарськими будівлями по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], Харківського району, Харківської області, належить на праві власності його померлому батьку та третій особі [PERSON] в рівних частках, що зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Його сестра [PERSON], яка проживає в Німеччині, відмовилася від спадщини після смерті батька на користь позивача. Однак, право на спадщину позивач не має можливості оформити та отримати свідоцтво у зв'язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності за спадкодавцем, що спонукало його звернутись до суду з таким позовом. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив встановити факт володіння померлим батьком 1/2 частиною житлового будинку, загальною площею 91,40кв.м, житловою площею 50,50кв.м., з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, але позивач та його представник надали до суду заяви, згідно яких просять справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.43, 49). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності проти позовних вимог не заперечувала, підтвердила свою відмову від спадщини на користь позивача (а.с.50-51). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує (а.с.45). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], Харківського району, Харківської області, зареєстровано в 1/2 частині за [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності, б/н від 05.07.1991р., виданого Виконкомом Харківської районної Ради депутатів, в 1/2 частині за [PERSON] на підставі Договору дарування від 26.04.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON], що підтверджується копією довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 291 від 15.03.2017р. та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12, 48). Даний житловий будинок проінвентаризовано та 15.03.2017р. КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (а.с.13-16). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останнього (а.с.4). Оскільки спірні правовідносини щодо спадкування після смерті спадкодавця виникли в 2014 році, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, яке діяло на час їх виникнення. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На момент смерті спадкодавець не перебував у зареєстрованому шлюбі з будь-ким, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] (а.с.28). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] (син спадкодавця) та [PERSON] (донька спадкодавця), що підтверджено копіями Свідоцтв про народження [NUMBER] і [NUMBER], копією Свідоцтва про зміну прізвища [NUMBER] та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.3, 20-26). Свідоцтво про право власності б/н від 05.07.1991р., видане Виконкомом Харківської районної Ради депутатів, на підставі якого 1/2 частина спірного житлового будинку була зареєстрована на праві власності за спадкодавцем не зберіглося. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати й факти, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Враховуючи вищевикладене необхідно встановити факт володіння [PERSON] 1/2 частиною житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], Харківського району, Харківської області, який зареєстровано по праву власності в 1/2 частині за спадкодавцем на підставі Свідоцтва про право власності б/н від 05.07.1991р., виданого Виконкомом Харківської районної Ради депутатів, що було підтверджено наданими доказами. Згідно відповіді Завідувача першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 29.06.2017р. № 3419/02-14, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся син померлого [PERSON] Заповіти від імені [PERSON] нотаріально не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця держнотконтора не видавала (а.с.59). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення особистих та майнових прав позивача та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, оскільки спірний житловий будинок був зареєстрований за спадкодавцем в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», входить до спадкової маси і позивачем були виконані всі вимоги закону щодо прийняття спадщини. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved