Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що 30.12.2015 року відповідач отримала у позику від позивача грошові кошти у сумі 2500 доларів США зі строком повернення до 30.12.2016 року, що підтверджується борговою розпискою, власноручно написаною відповідачем, проте відповідач грошові кошти позивачу не повернула, від виконання взятих на себе зобовязань щодо повернення коштів ухиляється. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за розпискою. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачем кошти по теперішній час повернуто не було. Додатково [PERSON] пояснив, що текст розписки виконаний ручкою чорного кольору, яку у судове засідання надала представник відповідача був написаний ним власноручно, як зразок боргової розписки для [PERSON] Зазначений зразок був переданий [PERSON] для переписання, подальша його доля позивачу не відома. 30.12.2015 року [PERSON] принесла йому оригінал розписки, який він надавав суду у якості доказу. Окрім цього зазначив, що йому не відомо хто і коли дописав на зразку боргової розписки текст ручкою синього кольору, а також повідомив, що напис на зазначеному зразку «[PERSON]В.» та підпис виконаний іншою особою, а не ним. В судовому засіданні представник [PERSON], пояснила що відповідачка позовні вимоги не визнає, оскільки вона повернула [PERSON] позичені 30.12.2015 року кошти, що підтверджується оригіналом розписки, який був повернутий їй при передачі коштів. Пояснила, що відповідач боргову розписку, яку надав [PERSON] не визнає. Враховуючи те, що сторони мають абсолютно різні правові позиції та мотивують обґрунтування позову по різному, суд визнав обовязковою явку відповідача [PERSON] В наступні судові засідання, достовірно знаючи про час, дату та місце їх проведення, ні позивач, ні її представник більше не зявлялись. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 2500 доларів США. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником у момент передачі суми позики. Суму позики позичальник зобовязався повернути позикодавцеві готівкою в строк до 30 грудня 2016 року. Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оцінюючи надану представником відповідача розписку суд приходить до висновку, що вона не є оригіналом боргового документа, виходячи з того, що вона написана особисто позикодавцем [PERSON] як зразок та передана [PERSON] для переписання. При цьому, а ні [PERSON], а ні її представник в судовому засіданні не оспорювали, те що розписка надана [PERSON] написана саме [PERSON], а не іншою особою. Клопотань про проведення експертиз наданих суду розписок від сторін не надходило. Крім того, представник відповідача на питання суду не змогла пояснити при яких фактичних обставинах, де та коли [PERSON] передала грошові кошти [PERSON], а сама [PERSON] не скористалась своїми процесуальними правами та на вимогу суду, після визнання її участі при розгляді справи обовязковою, не зявились в судові засідання та не надала свої пояснення. Враховуючи те, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, належних та допустимих доказів, які б вказували на виконання останнім своїх зобов'язань за договором позики, або спростування написання боргової розписки, не надав, суд приходить до висновку про задоволення даного позову. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики у розмірі у розмірі 66210,75 грн., що є еквівалентом 2500 доларів США за офіційним курсом валют (гривні до долару США) Національного Банку України станом на день ухвалення рішення. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 677,28 грн.

Outcome: partial