Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], Львівського відділення СК ПАТ «Скарбниця» про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову зіслався на те, що 03.11.2012 року відповідач, керуючи автомобілем «Мутцубісі Ланцер» по вул.Львівська, не вибравши безпечної швидкості руху в умовах недостатньої видимості, будучи засліпленим зустрічним транспортом, вчинив наїзд на керований ним велосипед, чим порушив вимоги п.п.19.3, 12.2, 12.3 Правил Дорожнього руху України. По даному факту проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження. Страхова відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на відсутність судового рішення про винуватість [PERSON] Внаслідок даного ДТП йому було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження, пошкоджено велосипед та одяг. У звязку із ушкодженням здоровя він зазнав фізичного болю та страждань, змушений був тривалий час лікуватись та припинити трудову діяльність, йому довелось прикладати значні зусилля для відновлення звичайного укладу його життя. Тому просить стягнути з відповідача СК ПАТ «Скарбниця» матеріальну шкоду в розмірі 29443,90 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн., з відповідача [PERSON] 50000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що по даному факту ДТП було закрито кримінальне провадження, але за скаргою позивача було скасовано постанову слідчого та продовжується досудове розслідування. Попередньо у постанові про закриття кримінального провадження було встановлено, що причиною ДТП стало те, що обєктивна видимість велосипедиста [PERSON] з робочого місця водія автомобіля в обстановці місця пригоди склала таку відстань, на якій він не мав технічної можливості уникнути наїзду. Вважає, що причиною ДТП було порушення позивачем правил дорожнього руху України, а саме що велосипед позивача не був позначений належним чином світловими пристроями, крім того їхав у стані алкогольного спяніння, у темну пору добу по середині смуги руху, а отже свідомо допускав настання негативних наслідків. На даний час не встановлено наявності його вини у даному ДТП. З розміром моральної шкоди не згідний, так як немає підтверджуючих медичних документів проте, що потерпілий тривалий час лікувався, яке лікування йому призначалось. Згідний відшкодувати позивачу моральну шкоду частково. Представник відповідача [PERSON] також заперечив відносно заявлених позовних вимог. Вважає їх явно завищеними і такими, що не відповідають обставинам справ. Його довіритель погоджується відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі до 10\~000 грн.. Представник [PERSON] Акціонерної Страхової Компанії «Скарбниця» в судове засідання не зявився, подав суду письмові заперечення відносно позову та клопотання про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03.11.2012 року відповідач, керуючи автомобілем «Мутцубісі Ланцер» по вул.Львівська, не вибравши безпечної швидкості руху в умовах недостатньої видимості, будучи засліпленим зустрічним транспортом, вчинив наїзд на керований ним велосипед, чим порушив вимоги п.п.19.3, 12.2, 12.3 Правил Дорожнього руху України, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, забою грудної клітки, закритого перелому шийки лівого стегна. Відомості по даному факту вносились до ЄДРР за №12013150150000183 від 06.02.2013 року. Внаслідок вищевказаного ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, у звязку із чим знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Червоноградської центральної міської лікарні з 03.11.2012 року по 23.11.2012 року з діагнозом: струс головного мозку, забій грудної клітки, закритий перелом шийки лівого стегна, що підтверджується копіями медичних документів: виписного епікризу, виписок із медичної карти, Відповідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В силу ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.2\~ст.1187 ЦК\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, володільцем джерела підвищеної небезпеки, який несе перед потерпілим відповідальність за завдану шкоду, визнається юридична чи фізична особа, якій належить джерело підвищеної небезпеки на певній правовій основі та яка здійснює його експлуатацію (володіння, користування, зберігання, транспортування тощо). Згідно із копією протоколу огляду транспортного засобу від 03.11.2012 року автомобіль марки «Мутцубісі Ланцер» з номерним знаком ВС 9150 АР, яким під час ДТП керував відповідач [PERSON], належить на праві власності [PERSON]. Як вбачається з копії полісу №АА/6666733 відповідальність власника даного автомобіля була застрахована у [PERSON] АСК «Скарбниця» з 16.11.2011 року до 15.11.2012 року включно з лімітом відповідальності за шкоду, завдану життю і здоровю третій особі у розмірі 100000 грн., за шкоду завдану майну 50000 грн. з франшизою 1000 грн.. Копією заяви про страховий випадок стверджується, що потерпілий внаслідок ДТП [PERSON] звернувся у страхову компанію з повідомленням про страховий випадок 30.07.2013 року. Як вбачається з копії відповіді [PERSON] АСК «Скарбниця» від 16.09.2013 року остання просила надати документальні відомості щодо притягнення [PERSON] до кримінальної або адміністративної відповідальності. Із зазначеним розміром матеріальної шкоди погодився позивач і просив стягнути його із [PERSON] АСК «Скарбниця». Копією постанови слідчого від 17.09.2013 року стверджується, що кримінальне провадження по факту вище зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було закрите. Однак за скаргою [PERSON] дана постанова слідчого була скасована ухвалою суду від 06.12.2013 року. Згідно із копією постанови від 31.03.2015 року кримінальне провадження по даному факту було закрите у звязку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України. Як вбачається із копії ухвали від 17.08.2015 року вище згадана постанова слідчого знову була скасована судом. На даний час зазначене кримінальне провадження перебуває та стадії досудового розслідування. Посилання представника відповідача [PERSON] АСК «Скарбниця» на те, що обовязок по виплаті страхового відшкодування у страхової компанії виникає лише за наявності підтвердження вини [PERSON], суд до уваги прийняти не може, оскільки такі не відповідають вимогам ч.5 ст.1187 та ч.2 ст.1167 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Згідно з п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції від 08.01.2012 року, яка діяла на момент настання ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Позивачем до позовної заяви додано чеки на підтвердження витрат на лікування та у позовній заяві зазначено, що матеріальна шкода, які він поніс у звязку із ДПТ становить 34443,90 грн., однак суду не надано доказів на підтвердження того, що усі ці ліки та супутні товари були придбані за призначеннями лікарів. Вимоги позивача в частині стягнення з страхової компанії додаткових витрат, зумовлених необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання інших вітамінів та інших товарів медичного характеру до задоволення не підлягають, оскільки потреба у таких витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії, яких також не було надано в розпорядження суду. Як вбачається із копії повідомлення Червоноградської центральної міської лікарні №1774 від 14.03.2016 року за час перебування у травматологічному відділенні позивач за власні кошти придбав медикаменти, які призначались йому лікуючим лікарем, на загальну суму 4288,17 грн.. Зважаючи на вище викладене, враховуючи те, що відповідальність власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки була застрахована у [PERSON] АСК «Скарбниця», то документально підтверджена матеріальна шкода та шкода завдана здоровю потерпілого у розмірі 4288,17 грн. підлягає стягненню з останньої у повному обсязі. Нормою ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 1 частини 2 цієї статті \~зазначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема\~ якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із\~ч.3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, внаслідок вище згаданої ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні, переніс фізичний біль та психологічний стрес, йому необхідно було докладати значних зусиль для відновлення свого стану та повсякденного укладу життя. Цим йому було завдано моральної шкоди. На підставі ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, що становить 214,40 (4288,17*5%=214,40) грн.. Виходячи з засад розумності та справедливості, глибини завданих моральних страждань, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди у розмір 50000 грн. є завищеним і належним чином не обґрунтований. Тому, враховуючи наведене, у користь потерпілого з відповідача [PERSON] слід стягнути моральну шкоду у розмірі 15000 грн.. У решті вимог слід відмовити.

Outcome: partial