Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтував тим, що він являється власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 23.12.2010 року. У вказаному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], яка є його донькою та яка не проживає в будинку з червня 2015 року, будинком не користується, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача в належному позивачеві помешканні не дає змоги в повному обсязі реалізовувати свої права в якості власника, в добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, тож позивач змушений з даним позовом звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи йому повідомлено у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив, що відповідно до дублікату договору дарування житлового будинку від 23.12.2010 року, виданого приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульською Л.М. 26.01.2017 та реєстраційного в реєстрі за № 50, замість втраченого оригіналу договору, посвідченого 23.12.2010 приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульською Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1387, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.4,5). Донька позивача [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але не мешкає в будинку з червня 2015 року, що підтверджується актами обстеження житлових умов, складеними за участю сусідів та голови квартального комітету (а.с.6,7). Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 і 2 ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За правилом ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника жилого будинку, квартири, належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу, за змістом якої членами сім'ї є подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарства. Відповідно до ст.72 ЖК України, особа втрачає право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, тобто за нею зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з червня 2015 року і дана обставина підтверджена матеріалами справи, місце проживання відповідача не відоме. За таких обставин суд вважає, що є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, тобто позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved