Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій з урахуванням уточнюючих позовних вимог просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 30.05.2012 року в сумі 7374,62 грн. та судові витрати в розмірі 1218,00 грн. При цьому посилається на те, що 30.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 2000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, сплату відсотків не проводить, таким чином утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2015 року, становить 7374,62 грн., з них: заборгованість за кредитом 1972,74 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом 2984,52 грн., заборгованість по пені 1590,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 827,36 грн. (500,00 грн. фіксована частина, 327,36 грн. процентна складова). Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи \~ повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України поштовий конверт повернувся на адресу суду не вручений, у звязку із закінченням терміну зберігання. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 2000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, сплату відсотків не проводить, таким чином утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2015 року, становить 7374,62 грн., з них: заборгованість за кредитом 1972,74 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом 2984,52 грн., заборгованість по пені 1590,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 827,36 грн. (500,00 грн. фіксована частина, 327,36 грн. процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,\~ визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного кредитного договору, зокрема довідкою про Умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» було передбачено, що в разі порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником будь-якого грошового зобов'язання, зокрема за несвоєчасну сплату платежів за будь-якими з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову. Отже, вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а тому відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення штрафів, оскільки положеннями закону не передбачено одночасного застосування подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. \~

Outcome: partial