Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить зняти арешт, накладений на підставі ухвали б/н Червонозаводського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області від 22.07.1999 (номер обтяження 6201015) на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його дружина - [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Ѕ частина цього будинку належить на праві власності матері дружини - [PERSON] на підставі рішення Червонозаводського районного народного суду м. Харкова від 11 травня 1987 року (справа №2/5-571); Ѕ його дружині - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] від 27.08.1991, виданого Першою ХДНК. Позивач зазначив, що [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] як спадкоємець першої черги прийняла спадщину, оскільки на час смерті матері постійно проживала та була зареєстрована з нею у житловому будинку [ADDRESS] . Після смерті дружини позивач, звернувся до Першої ХДНК з заявою про прийняття спадщини. Після звернення через шість місяців до нотаріуса для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було повідомлено, що на будинок, який розташований в [ADDRESS] , був накладений арешт, як на майно [PERSON] , на підставі ухвали (постанови) б/н від 22.07.1999 Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області. [PERSON] , З пояснень викладених у позовній заяві, вбачається що [PERSON] це колишній зять дружини позивача, який помер [INFO] та він ніколи не був власником вищезазначеного будинку, і тому арешт у 1999 році накладено помилково. У зв`язку з неможливістю реалізувати своє право спадкоємця через зареєстроване обтяження, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова суду від 11.01.2019 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу та третій особі направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання, призначене на 27.05.2020 позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Третя особа в судове засідання не з`явилась, від представника надійшла заява, в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутності, при вирішення позову покладалися на висновки суду. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. [PERSON] померла [INFO] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області зроблено актовий запис № 9960 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина - 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] , що зареєстрована за померлою на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 серпня 1991 року. Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.05.1987 за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Крім того, померла [PERSON] як така, що постійно проживала та була зареєстрована з спадкодавцем, прийняла у спадщину Ѕ частину вищевказаного будинку після смерті своєї матері [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] ). Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем - чоловіком померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб позивача серії [NUMBER] . Позивач прийняв спадщину після смерті дружини, шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою. Відомості про заборону накладену на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , підтверджуються інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 10.04.2019, відповідно якого вказана заборона зареєстрована 11.12.2007 Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 6201015. Підстава обтяження - ухвала б/н 22.07.1999 Червонозаводський РВ ХМУ УМВС України в Харківській області. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентована Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п.п. 2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачці розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Судом встановлено, що заборона на відчуження нерухомого майна, житловий будинок в [ADDRESS] , накладена в 1999 році, 11.12.2007 Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 6201015 внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі архівних даних, будь-яких відомостей про виконавчі провадження не має. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved