Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із позовом\~до [PERSON]\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~в якому\~просить стягнути\~з останньої\~заборгованість у\~розмірі 29864\~грн.\~35\~коп.\~Позивач посилається\~на той\~факт,\~що згідно\~укладеного договору\~б/н\~від 13.10.2010\~року [PERSON]\~отримала кредит\~у розмірі\~5000\~гривень \~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~30,00\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки.\~Відповідно до\~умов укладеного\~договору,\~договір складається\~з заяви\~позичальника,\~умов та\~правил надання\~банківських послуг,\~правил користування\~платіжною карткою,\~тарифами банку\~та є\~договором приєднання.\~У порушення\~умов договору\~відповідач зобов'язання\~за вказаним\~договором належним\~чином не\~виконав.\~У зв'язку\~з зазначеними\~порушеннями зобов'язань\~за кредитним\~договором відповідач\~станом на\~30.11.2017\~року має\~заборгованість 29864\~грн.\~35 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4146 грн. 88 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 23019 грн. 17 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 800 грн. 00 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1398 грн. 30 коп. (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором в сумі 29864\~грн.\~35 коп., судовий збір. В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не зявилась, про розгляд справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України в мережі Інтернет. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 15.02.2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі остання надала суду відзив на позовну заяву. На думку відповідача, дії позивача не відповідають вимогам закону, що регулює банківську діяльність, цивільному законодавству та законодавству України про захист прав споживачів. Необґрунтований, в матеріальному сенсі, позов не підлягає задоволенню і в силу спливу позовної давності, так як загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а картка, котра була видана відповідачу мала строк дії до жовтня 2013 року. Вважає, що представники банку зловживають своїм правом автоматично, без відповідної згоди відповідача, продовжувати термін дії картки. Останній платіж, який вона робила з погашення заборгованості був у серпні 2014 року, тобто близько 4 роки потому. Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що з погашенням картки були проблеми, оскільки вона постійно знаходилась у Криму. В 2014 році в Криму були відомі події російської агресії і банківська картка «Приват Банк» блокувалась на території Криму окупаційною владою та російськими коллаборантами, тому вважає що здійснила максимально можливе для виконання своїх кредитних зобовязань. Просить суд відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення з неї заборгованості за кредитом. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних правових підстав. Судом встановлено,\~що відповідно\~до договору\~кредиту б/н\~від 13.10.2010\~року відповідач\~отримала кредит\~від позивача\~в сумі\~5000\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~в розмірі\~30,00\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення\~кредиту,\~що відповідає\~строку дії\~карти.\~Оскільки відповідач\~виконувала свої\~зобовязання неналежним\~чином,\~на момент\~звернення позивача\~до суду,\~а саме:\~на 24.01.2018\~року,\~у неї\~виникла заборгованість\~в сумі\~29864\~грн.\~35 коп.,\~яка складається\~з заборгованості\~за кредитом\~в сумі\~4146\~грн.\~88\~коп.,\~заборгованості по\~процентам за\~користування кредитом\~в сумі\~23019\~грн.\~17\~коп.,\~заборгованості за\~пенею та\~комісією в\~сумі 800\~грн.\~00\~коп.,\~а також\~штрафів відповідно\~до п.\~2.1.1.7.6\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~в сумі\~500,00\~грн.\~(фіксована\~частина)\~та 1398\~грн.\~30\~коп.\~(процентна\~складова)(а. с. 6-31). Згідно із\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Надані суду письмові докази, зокрема: заява позичальника, витяг з «Умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифів банку», розрахунок заборгованості та інші, вказують на характер правовідносин сторін і підтверджують обґрунтованість позову. На висновки суду про обґрунтованість позовних вимог не впливають твердження відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували бажання відповідача розірвати з позивачем кредитний договір. Навпаки, з наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON]\~за договором\~б/н\~від 13.10.2010\~року станом\~на 30.11.2017\~року вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами, останній платіж нею був здійснений 07.04.2017 року в сумі 805,00 грн. (а.с.4-5). Суд критично ставиться до посилань відповідача на те що, позивач не надав суду для підтвердження оригінали квитанцій, касових ордерів та інших документів, що засвідчують здійснення платежу відповідачем в період з моменту видачі банківської карти по термін сплину дії банківської карти, оскільки розрахунок заборгованості наданий суду представником банку має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Мінюсту від 12.04.12 р. № 578/5\~(далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: *касові, банківські документи; *повідомлення банків; *виписки банків; *корінці квитанцій і касових чекових книжок. Крім того, відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Відповідач не заперечує той факт, що картка, котра була видана їй, мала строк дії до жовтня 2013 року, а останній платіж, який вона робила з погашення заборгованості був у серпні 2014 року. Але, як вбачається, з розрахунку заборгованості, відповідачем здійснювались платежі з погашення кредиту і в 2015 році, а саме: 22.10.2015 року в сумі 370,00 грн.; 03.11.2015 року в сумі 50 грн.; 06.11.2015 року в сумі 608,23 грн.; 22.12.2015 року в сумі 676,00 грн.; 29.12.2015 року в сумі 540,65 грн. і т.д. до 07.04.2017 року.\~\~Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 24.01.2018 року до спливу строку позовної давності, як загальної так і спеціальної. \~\~\~\~ Обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем при зверненні до суду не порушено. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~вимог ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях(ч.6 ст. 81 ЦПК України). Отже, суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо зловживання працівниками банку своїми професійними правами стосовно фальсифікації фактів погашення кредиту з метою спотворення дійсного перебігу строку позовної давності, оскільки даний факт не підтверджується жодним доказом. Як і не приймає до уваги той факт, що з погашенням картки були проблеми, оскільки відповідач постійно знаходилась у Криму в якому з 2014 року були відомі події російської агресії і банківська картка «Приват Банк» блокувалась на території Криму окупаційною владою та російськими коллаборантами, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували це. За змістом ст. ст.\~256,\~257,\~261 ЦК України\~позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю в три роки, перебіг якого починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В силу\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не знайде підстав для визнання поважними причини пропущення позовної давності. Вирішуючи клопотання відповідача про застосування позовної давності, суд доходить висновку, що встановлена законом давність звернення за судовим захистом позивачем не пропущена, оскільки строк дії банківської карти простирається до 30 квітня 2020 року, а в силу\~ст. 599 ЦК України\~зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На зазначений висновок суду не впливають твердження відповідача про сплив цієї давності у звязку із здійсненням нею останньої операції з використанням банківської карти у серпні 2014 року, що означає закінчення давності звернення до суду у серпні 2017 року, оскільки відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі\~зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Вказана позиція висловлена Верховним Судом України в постанові по справі № 6-14цс14 від 19.034.2014 року, і суд при розвязанні подібних правовідносин вважає за доцільне керуватися нею. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч.2\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір, попередньо сплачений позивачем, у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим з відповідача на його користь.

Outcome: approved