Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості допомогу по безробіттю у розмірі 1914 грн. 68 коп. Обгрунтовуючи вимоги тим, що з 20.11.2015 року по 17.02.2016 року в Дніпровському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості перебув на обліку [PERSON], який звернувшись з заявою від 20.11.2015 року, просив надати статус безробітного, оскільки не мав постійного або тимчасового заробітку. Наказом Київського міського центру зайнятості від 24.11.2015 року йому було надано статус безробітного та призначено матеріальну допомогу. Наказом Київського міського центру зайнятості від 23.02.2016 року №НТ160223 реєстрацію відповідача як безробітного припинено з 17.02.2016 року у зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних, а саме факту працевлаштування відповідача до фізичної особи-підприємця [PERSON] з 16.12.2015 року. Переплата коштів за період з 16.12.2015 року по 20.01.2016 року становить 2614,68 грн. Кошти у сумі 700,00 грн. [PERSON] повернуті самостійно. А відтак борг по переплаті за вказаний період складає 1914 грн. 68 коп. Посилаючись на ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», позивач просить стягнути з відповідача виплачене забезпечення, оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим. У судовому засіданні представник позивача Духота М.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 листопада 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного центру зайнятості в м. Києві із заявою, в якій просив зареєструвати його як безробітного, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначити виплату допомоги по безробіттю у розмірі передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». У вказаній заяві [PERSON] зазначив, що не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує, не є суб'єктом підприємницької діяльності, не отримує заробітку або інших передбачених законодавством доходів, компенсації, а також грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Не є фермером або членом фермерського господарства, не навчається на денній (очній) формі навчання (а.с. 3). Як убачається із Витягу з наказів про прийняття рішення по особі [PERSON], ПК №026615112000018 наказом Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві від 27 листопада 2015 року №НТ151127 [PERSON] надано статус безробітного з 20.11.2015 року та призначено допомогу по безробіттю з 27.11.2015 року (а.с. 4). За положеннями ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до Акту №92 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення Дніпровського районного центру зайнятості від 17 лютого 2016 року, [PERSON] з 16 грудня 2015 року прийнято на посаду вантажника до фізичної особи-підприємця [PERSON]. Дані обставини підтверджуються наказом ФОП [PERSON] від 15 грудня 2015 року №15/12/2015 про прийняття на роботу та листом від 11.02.2016 року №1/02 (а.с. 6, 7, 8). Відповідач [PERSON] за грудень 2015 року отримав заробітну плату у ФОП [PERSON] за 12 відпрацьованих днів, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю №НЗП-00004 (а.с. 9). Наказом від 22 лютого 2016 року №НТ160222, припинено реєстрацію [PERSON] як безробітнього та виплату йому допомоги по безробіттю з 22.02.2016 року у зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних (а.с. 4 зворот). Наказом Дніпровського районного центру зайнятості від 22.02.2016 року №74 доручено визначити суму незаконно отриманих коштів у період перебування на обліку та направити [PERSON] лист щодо добровільного повернення коштів (а.с. 10). 24 лютого 2016 року на адресу [PERSON] Дніпровським районним центром зайнятості направлено листа №675-07/1 з вимогою про повернення коштів у розмірі 2614,68 грн., якого було отримано адресатом 12.03.2016 року (а.с. 12, 13). За даними довідки розрахунку від 27.03.2017 року [PERSON] нараховано та виплачено допомогу по безробіттю у сумі 2614,68 грн. Кошти у сумі 700,00 грн. відповідач повернув самостійно. Сума коштів, що підлягає поверненню складає 1914,68 грн. (а.с. 11). За положеннями ст. 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов'язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За положенням ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач у встановленому законом порядку своєчасно не подав відомостей до Дніпровського районного центру зайнятості про своє працевлаштування з 16 грудня 2015 року та продовжував отримувати допомогу по безробіттю, доказів сплати в повному обсязі нарахованої суми коштів відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 1914,68 грн., виплачені йому в якості допомоги по безробіттю. (2614,68 грн. - 700,00 грн.) В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved