Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про виділення земельної частки паю в натурі та визначення місця розташування земельної ділянки (паю), мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17 березня 2016 року звернувся, в одну з аграрних фірм, яка займається фермерською діяльністю для того, щоб здати в оренду земельну ділянку, що належить йому на праві особистої приватної власності та яка територіально знаходиться в с. Річки Жовківського району Львівської області. На своє звернення отримав відмову, оскільки як з'ясувалось, що його ділянка належить іншій людині, яка не має жодного стосунку до його родини. Зазначає, що не може зрозуміти як могла скластися така ситуація, оскільки дана земельна ділянка була отримана ним в спадок по заповіту від бабусі, [PERSON], на що в нього є наступні документи : Свідоцтво на право спадщини за заповітом виданого Жовківською держаною нотаріальною конторою № 1, від 19 березня 2004 року, а також його право власності підтверджено відповідно державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 054812 від 08.09.2004 року. За роз'ясненнями позивач звернувся до Річківської сільської ради Жовківського району Львівської області на що отримав лист від 04.05.2016 року № 02 -09 /162 про рішення VII - демократичне скликання вищезазначеної сільської ради. В даному рішенні було зазначено що позивач має звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім цього зазначає, що в телефонному режимі з головою сільської ради з'ясував, що виявляється земельний пай, що належить йому на праві приватної власності як спадкоємцю за заповітом ще є однин спадкоємець. В подальшому з'ясувалося, що позивач та інший спадкоємець мають зовсім різних спадкодавців не пов'язаних між собою родинними зв'язками, але які між собою є повними тесками збіглися Прізвіще Ім»я та По-батькові - [PERSON], і що обидві мали право на окремі пайові земельні ділянки. Вказує, що не зважаючи на те, що у його померлої тітки, [PERSON], були всі документи на володіння даного земельного паю, який в подальшому був залишений йому у спадок за заповітом за кінцевим результатом виявилось, що по документам в позивача є земельна ділянка, а в натурі земельного паю не має. Тією земельною ділянкою користується інших спадкоємець і реєстрація даного земельного паю у відділі Держземагентства у Жовківському районі також проведена на його ім.»я. За роз'ясненнями позивач також звернувся до вищезазначеного відділу, але відповідь не отримав і досі. Просить позов задоволити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач додатково в судовому засіданні пояснив, що бажає, щоб йому суд виділив земельний пай на який саме видано державний акт. Представник відповідача в судовому засідання щодо позову заперечив, просить відмовити в задоволенні такого та пояснив, що на території Річківської сільської ради дійсно фактично проживало дві особи повні тезки, а саме, [PERSON], яким фактично мало було бути виділено два різних земельних паї, так як їм було виписано два різних сертифікати, однак через помилку тодішньої сільської влади було виділено лише один земельний пай на ім'я [PERSON] та на нього першим виготовила дежавний акт на право приватної власності на землю - [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зсувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Як вбачається з копії державного акту виданого на прізвище [PERSON] він виданий 30 червня 2003 року. З копії державного акту виданого на прізвище [PERSON] вбачається, що він виданий 08.09.2004 року. З вишенаведеного суд приходить до переконання, що на земельну ділянку на яку претендує позивач вже існує ніким не скасоване право приватної власності на землю, а тому позовні вимоги позовача не підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed