Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] з 07 травня 2003 року є власником житлового будинку [ADDRESS]. Колишня дружина позивача [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку за даною адресою, як член сім'ї, але з січня 2008 року у вказаному будинку не проживає. Позивач змушений нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, йому створені перешкоди в реалізації у повному обсязі права власності на житло. Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явилися - надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до змісту яких позивач на задоволенні позовних вимог наполягає, відповідач - позов визнала. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування, посвідченого 07 травня 2003 року державним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу, належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 7), якою, в силу ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд. [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до довідки виданої Малокаховською сільською радою Каховського району Херсонської області, від 30 квітня 2014 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрована, проте з 2008 року, не проживає (а.с. 5). На підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 січня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Власність зобов'язує, тягар утримання майна покладається на власника - ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України. Чинним цивільним законодавством (п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 391 ЦК України) встановлено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі - усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 317, 319 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідач не проживає більше одного року за місцем реєстраційного обліку без поважних причин. Перебування відповідача на реєстраційному обліку за адресою житла, належного [PERSON] на праві приватної власності, створює останньому перешкоди у реалізації його прав, які слід усунути шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved