Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 22.07.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті України на загальну суму 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує покладені на нього договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 02.10.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 12403 гривні 45 копійок, з них: заборгованість за кредитом - 1016 гривень 71 копійка, заборгованість по сплаті відсотків -1980 гривень 08 копійок, нараховано пені -8339 гривень 83 копійки, а також штрафи - 500 гривень(фіксована частина), 566 гривень 83 копійки (процентна ставка), в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні з позовом не погодився та просив суд відмовити в задоволенні позову, подавши письмові пояснення в яких виклав заперечення щодо позовних вимог. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з умов Заяви від 22.07.2010 року, між сторонами було погоджено вид кредитки платіжна карта «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», визначено валюта гривня, кредитний ліміт у сумі 2000 гривень та встановлена процентна ставка за кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч. ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 22.07.2010 року відповідач подав банку заяву про оформлення кредиту відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг та оформлення на його ім`я кредитної картки «Універсальна», а 26.08.2010 року йому було відкрито картковий рахунок. Але анкета - заява, яку відповідач підписав 22.07.2010 року, не містить будь - яких даних і які є істотними для укладання кредитного договору, а також не містить відомості стосовно умов кредитуванн, а саме суми кредиту, ліміту, відсоткової ставки, строку та умови повернення. А посилання позивача на те, що підписавши анкету - заяву, відповідач приєднався до умов кредитного договору не доводить те, що відповідач дійсно був ознайомлений з вказаними правила та умовами, так як на вказаних документах відсутній підпис відповідача. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного в картці місяця і по закінченню строку дії картки банк продовжує строк дії картки шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо від клієнта не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку. Згідно з пунктом 5.4 правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. З наданого позивачем розрахунку встановлено, що на момент отримання кредиту відповідачем відсотки за користування кредитом нараховувались виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту в розмірі 30%. З вересня 2014 року позивачем змінено порядок нарахування відсотків за користування кредитом, зокрема процентну ставку визначено на рівні 34,8 %, з 01 квітня 2015 року - 43,20%. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Крім того, відповідно до Заяви відповідач отримав кредит за відсотковою ставкою 2,5% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, право банку збільшувати процентну ставку та умови такого збільшення в заяві не передбачено. Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів визначається в договорі. Згідно із ч. ч.2, 3 ст. 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Виходячи з відсутності письмової згоди відповідача на збільшення процентної ставки, наведений в розрахунку розмір заборгованості за процентами в сумі 12403 гривні 45 копійок є неправомірним, проценти мають бути нараховані виключно на тіло кредиту за процентною ставкою 30% на рік. Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як зазначено в ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів того, що відповідач отримав кредитну картку і сам кредит в сумі 2000 гривень, тому позовні вимоги необхідно залишити без задоволення. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 253, 257, 258, 261, 267, 525, 526, 599, 625, 631, 634, 638, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 76,77,78,81 ЦПК України.

Outcome: dismissed