Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Міністерства промислової політики України про визнання незаконим наказ про його звільнення та поновлення на роботі. В позові зазначає, що відповідно до наказу Міністерства промислової політики України № 59-Д від 25.04.2008 р. його було призначено на посаду директора ДП «Державний інститут про проектуванню промислових підприємств». 27 жовтня 2014 р. підприємство було передано до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. 22.06.2017 р. за наказом Міністерства № 126-п його звільнено з посади за ст. 147 КЗпП України, відповідно до ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення пов'язаних з корупцією правопорушень. Підставою звільнення булла доповідна записка сектору запобігання та виявлення корупції від 20.06.2017 р. № 55-05/26. Корупційне правопорушення полягало у тому, що його син - [PERSON] працює в ДП «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» начальником виробничого проектного відділу, що суперечить чинному антикорупційному законодавству. Зазначає, що його син знаходиться у безпосередньому підпорядкуванні головного інженера підприємства, а не у нього. Вважає, що будь-якого корупційного діяння не здійснював. Адміністративного протоколу, кримінального провадження відносно нього, підозри у вчиненні корупційниого діяння, судового рішення, згідно якого він був би визнаний виним у скоєні корупційного діяння - не існує. Посилаючись на норми діючого законодавства про запобігання корупції, вважає звільнення його з посади необгрунтованим. Просить визнати незаконним наказ відповідача № 126-п від 22.06.2017 р. про його звільнення та поновити його на посаді директора ДП «Державний інститут про проектуванню промислових підприємств». У ході судового слухання справи позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги (т. 1 а.с. 96-98, 137-142, т. 2 а.с.14-20). Ухвалами суду від 21.09.2017 р. та від 15.11.2017 р. уточнені позовні вимоги прийняті до розгляду (т. 1 а.с.161, т.2 а.с.34). Ухвалою суду від 26.07.2017 р. за клопотанням представника відповідача до участі у справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Національне агентство з питань запобігання корупції (т. 1 а.с. 131). Ухвалою суду від 21.09.2017 р. за клопотанням представника Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Державне підприємство «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» (т.1 а.с.163). У судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечує, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення на позов (т.1 а.с.46-52), відзив на позов (т.2 а.с. 181-190) та письмові пояснення (т.1 а.с.174-177, т.3 а.с. 240-244). В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що Міністерство є органом управління Державним підприємством «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств». Позивача було призначено на посаду директора ДП «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» на підставі укладено контракту від 25.04.2008 р. № 3-22 на термін з 25.04.2008 р. по 24.04.2013 р. Строк дії контракту сплив, ні одна із сторін контракту не вимагала його припинення, а отже трудові відносини після закінчення строку контракту, вважаються продовженими на невизначений строк. Звільнення позивача було здійснено за наказом № 126-п від 22.06.2017 р. відповідно до статті 65 ЗУ «Про запобігання корупції» за вчинення пов'язаних з корупцією правопорушень із застосуванням до нього заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення відповідно до ст. 147 КЗпП України. Наказ видано на підставі доповідної записки сектору запобігання та виявлення корупції від 20.06.2017р. № 55-05/26 та пояснень позивача від 20.06.2017 р. Сектором запобігання та виявлення корупції Мінекономрозвитку встановлено факт порушення позивачем вимог Закону України «Про запобігання корупції», а саме статті 65 даного Закону. В ході перевірки встановлено факт не повідомлення позивачем керівництва Мінекономрозвитку про наявність реального конфлікту інтересів, так як в прямому підпорядкуванню директора Державного підприємства знаходиться особа, пов'язана родинними стосункам - син позивача [PERSON], який працює на підприємстві на посаді начальника електротехнічного відділу. Також за результатами перевірки встановлено що ДП «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» укладало угоди з ТОВ «Промбудпроект», керівником якої є особа, пов'язана родинними стосунками - [PERSON], який є сином директора підприємства, на поставку комплектуючих на загальну суму 97 000 грн., та з ТОВ «Гіпропром», засновником якого є позивач, на проектні роботи на загальну суму 790 000 грн., що свідчить про реальний конфлікт інтересів. Про зазначені факти в порушення вимог законодавства орган управління підприємством повідомлено не було. В пояснювальній записці позивач підтвердив факт того, що керівником ТОВ «Промбудпроект» є його син [PERSON] та те, що дане підприємство здійснювало поставку комплектуючих для ДП. До позивача застосована дисциплінарна відповідальність відповідно до частини 1 статті 65 Закону у вигляді звільнення. Міністерством було дотримано процедуру накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення відповідно до норм чинного законодавства, а саме погодження звільнення з Запорізькою обласною адміністрацією, витребування у порушника трудової дисципліни письмових пояснень, складання акту про відмову з ознайомлення з наказом про звільнення. Міністерством було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції про порушення позивачем статті 28 Закону України «Про запобігання корупції». Посилання позивача на те, що до нього незаконно застосовано дисциплінарне стягнення при відсутності адміністративного протоколу, кримінального провадження відносно нього, необґрунтовано.Також вважає посилання позивача на незаконне звільнення в період тимчасової непрацездатності безпідставне, та таке що не відповідає вимогам законодавства. Просить в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції у судове засідання не з'явилася, надала письмові пояснення по справі, просить розглядати справу за її відсутності за наявними у справі матеріалами (т.2 а.с. 1-3,5-8,т.3 а.с.186-187,190-191). Третя особа - Державне підприємство «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» проти позову заперечує, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав письмові пояснення (т.3 а.с.3-7). В судовому засіданні представник третьої особи підтвердив факт існування особистих майнових інтересів, тобто реального конфлікту інтересів позивача у взаємовідносинах ДП «Діпропром» з ТОВ ПКФ «Промпроект» та ТОВ «Гіпропром». Крім того, перевіркою ГУ ДФС у Запорізькій області було встановлено низку порушень вимог податкового законодавства при взаємовідносинах ДП «Діпропром» з ТОВ ПКФ «Промпроект» та ТОВ «Гіпропром». В проваджені Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України знаходиться кримінальне провадження № 42017081060000144 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.191 КК України, розпочатого за фактом привласнення службовими особами ДП «Діпропром», шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, коштів держпідприємства шляхом укладання фіктивних договорів. Просить в задоволені позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні обставини та правовідносини. Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що позивача було призначено на посаду директора Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» Міністерства промислової політики України наказом № 59-Д від 25 квітня 2008 р. на умовах укладеного з ним контракту № 3-22, строк дії - до 24.04.2013 р. (т. 1 а.с. 4,68,55-67). Строк дії контракту сплинув 24.04.2013 р., позивач продовжував виконувати обов'язки директора підприємства, та відповідно до ст.391 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Відповідно до розпорядження КМУ від 23.03.2014 р. № 408, ДП «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» віднесено до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, та складено акт прийому передачі (т.1 а.с.6-10). Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку. Відповідно до пункту 1.1. нової редакції Статуту ДП «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств», затвердженого Мінекономрозвитку від 25.06.2015 р. № 672, та зареєстрованим в Держреєстрі 09.07.2015 р. за номером 11031050022004466, дане підприємство засновано на державній власності, належить до сфери управління Міністерства розвитку і торгівлі України та є державним комерційним підприємством. За пунктом 7.3 цього Статуту, управління підприємством здійснюється директором, який призначається на посаду Уповноваженим органом управління шляхом укладення контракту (т.1 а.с. 14, 23). Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2017 р. відповідачем видано наказ № 126-п, згідно з яким відповідно до ст. 65 ЗУ «Про запобігання корупції» за вчинення пов'язаних з корупцією правопорушень, до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, ст. 147 КЗпП України, з посади директора ДП Державний інститут по проектуванню промислових підприємств » з 22 червня 2017р. (т. 1 а.с.5,53,72). Підставою для видання даного наказу є доповідна записка сектору запобігання та виявлення корупції від 20.06.2017 р. № 55-05/26 та пояснення позивача від 20.06.2017 р. Згідно до доповідної записки завідуючого сектору запобігання та виявлення корупції від 20.06.2017 р. вбачається, що в ході перевірки анонімної інформації стосовно можливих порушень антикорупційного законодавства директором ДП «Діпропром» встановлено про не повідомлення керівництва Мінекономрозвитку про наявність реального конфлікту інтересів - в прямому підпорядкуванні знаходиться особа пов'язана родинними стосунками (син [PERSON], начальник електротехнічного відділу). Також ДП «Діпропром» укладало угоди з ТОВ «Промбудпроект» (керівник - особа пов'язана родинними стосунками - син [PERSON].) на поставку комплектуючих на суму 97 000 грн. та з ТОВ «Гіпропром» (засновник [PERSON]) проектні роботи на суму 790 000 грн., що свідчить про реальний конфлікт інтересів (т. 1 а.с.54). Згідно частини 1 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», за вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. При цьому частиною третьою цієї статті визначено, що з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Отже, передумовою звільнення, є порушення, встановлені внаслідок службового розслідування. Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. № 950. Згідно з пунктом 1 даного Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави може бути проведено службове розслідування у разі недодержання ними антикорупційного законодавства, з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в іншій спосіб, за поданням спеціального уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення. Рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування) ( пункт 2 Порядку). Відповідно до п. 3 Порядку, рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Згідно з пунктом 8 Порядку за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством. У разі виявлення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення комісія подає керівникові органу пропозицію щодо надіслання акта службового розслідування до спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції. Відповідачем не надані до справи належні докази щодо проведення службового розслідування стосовно позивача в вчинені корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень. Відповідно до наданих письмових пояснень Національним агентством з питань запобігання корупцією від 27.10.2017 р., з метою встановлення наявності чи відсутності у директора ДП «Діпропром» [PERSON] конфлікту інтересів, Національним агентством розпочато збір фактичних даних (т. 2 а.с. 7). Крім того, доказів того, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, зазначеного в пунктах 2 частини першої статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції», вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів в частині неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, суду надано не було. Відповідно до частини 2 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов'язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Згідно відповіді Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.02.2018 р. № 95-07/5201/18, яке надано позивачу, вбачається, що орган, до повноважень якого належить звільнення керівника державного підприємства, не може притягнути його до дисциплінарної відповідальності згідно з частиною 2 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» без відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, про притягнення особи до адміністративної або кримінального відповідальності за вчинення нею корупційного правопорушення або правопорушення, пов'язаного з корупцією (т.3 а.с.176-180). Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено порядок проведення службового розслідування у вчинені позивачем корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень та притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона на протязі багатьох років працювала головним бухгалтером як в ДП «Діпропром» так і ТОВ «Гіпропром». Ій відомо було, що позивач був одним із засновників ТОВ «Гіпропром», але не був керівником, а тому на її думку не мав впливу на укладання договорів, та не керував ТОВ. Пояснення свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вони не стосуються предмету спору, а саме поновлення на роботі [PERSON] Судом встановлено, що позивач працював на посаді директора державного підприємства, на працівників якого поширюється законодавство про працю. Згідно частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності. Відповідно до статті 36 КЗпП України наданий вичерпний перелік підстав припинення трудового договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення пов'язаних з корупцією правопорушень, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, ст. 147 КЗпП України. Зазначена стаття 147 КЗпП України передбачає застосування до працівників стягнень таких як догана та звільнення, саме за порушення трудової дисципліни, а не підставу звільнення. Згідно до п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Мінпраці,Мінюсту,Мінсоцзахисту населення від 17.08.1993 р. № 58, записи в трудовій книжці при звільненні повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Як вбачається з матеріалів справи, наказ № 126-п від 22.06.2017 р. та запис зроблений в трудові книжці позивача (т. 1 а.с. 119-125) не містить посилання на відповідну статтю, пункт КЗпП України, визначених як підставу для припинення (розірвання) трудового договору. Крім того, в день звільнення позивач знаходився на лікарняному, що підтверджується наданою до матеріалів справи копією листа непрацездатності серії АГН № 946785, виданого КУ «Обласний медичний центр серцево-судинних захворювань» ЗОР 22 червня 2017 р. по 14 липня 2017 р. (т. 1 а.с.145). Відповідно до роз'яснень наданих в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Звільнення позивача було проведено саме з ініціативи уповноваженого органу, а не ініціативи працівника, а тому звільнення в період тимчасової непрацездатності позивача суд вважає незаконним. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з займаної посади відбулося з порушенням вимог діючого трудового законодавства, а тому не може вважатися законним, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі. Статтею 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. При цьому, згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем не заявлено, належних доказів щодо розміру його середньої заробітної плати суду не надавалось, а тому судом стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не розглядалося. Враховуючи, що на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подані даного позову звільнений від сплати судового збору, з відповідача, на підставі статті 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більш ніж за один місяць, а також поновлення на роботі.

Outcome: approved