Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить припинити укладений з відповідачем трудовий договір від 01.04.2013 року згідно ст.38 КЗпПУ у зв*язку з переїздом на нове місце. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що знаходився в трудових правовідносинах з ТОВ «Донбастехзабезпечення», яке розташоване в м.Донецьку, з 01.04.2013 року на посаді охоронця, а з 01.08.2013 року був переведений та працював на посаді менеджера з адміністративної діяльності. 01.07.2014 року вимушений був переселитися з м.Донецька до м.Харкова у зв*язку з проведенням АТО. Підприємство призупинило свою діяльність, директор у зв*язку з бойовими діями залишив підприємство, розірвати трудовий договір у встановленому законом України про працю шляхом подання заяви про звільнення неможливо, що унеможливлює подальше працевлаштування на законних підставах, чи отримання допомоги на випадок безробіття. В судове засідання позивач не з*явився, просить розглядати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до повідомлення Поштамту-ЦПЗ №1 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» з 22.07.2014 року зупинено приймання для пересилання поштових відправлень на адресу,зокрема, м.Донецьк. Суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність нез*явившегося представника відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.38 КЗпПУ передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника чи уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу ( зокрема переїзд на нове місце проживання чи з інших поважних причин) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно ст.43ч.1 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та не звільнилися з роботи (не припинили інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) на тимчасово окупованій території, для набуття статусу безробітного та отримання забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття можуть припинити трудові відносини або підтвердити факт припинення таких відносин (іншого виду зайнятості) у судовому порядку за місцем свого перебування. Припинення інших видів зайнятості, у тому числі самозайнятості та підприємницької діяльності, здійснюється за заявним принципом та спрощеною процедурою за місцем перебування особи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено та підтверджується копією трудової книжки, відомостями про застраховану особу з Пенсійного Фонду України(а.с.3,5), що позивач працював в ТОВ «Донбастехзабезпечення» з 01.04.2013 року на посаді охоронця, а з 01.08.2013 року був переведений та працював на посаді менеджера з адміністративної діяльності. Позивач постійно проживав в [ADDRESS] та відповідно до довідки від 23.10.2014 року №66332000166 управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району Харківської міської ради перемістився з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] (а.с.4). Підприємство- відповідач, де працював позивач розташоване в м.Донецьку, вул..Артема,131 ж. У зв*язку з проведенням АТО на території м.Донецьк та неможливістю безпечно проживати на цій території позивач вимушений був переселитися в м.Харків, підприємство призупинило свою діяльність, директор покинув підприємство, чи функціонує воно на теперішній час невідомо. Вказані обставини, відсутність поштового зв*язку позбавили можливості позивача у встановленому законом порядку подати заяву про звільнення за власним бажанням у зв*язку з переїздом на нове місце. Так як позивач у встановленому порядку не може припинити трудовий договір з відповідачем, то вказане порушує його права на подальше працевлаштування чи отримання допомоги по безробіттю, а тому йог порушені права слід поновити в судовому порядку. Таким чином, позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача стягується на користь держави судовий збір.

Outcome: approved