Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Стукалівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку. Просить суд визнати за ним у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 5,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.«Мічуріна» с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 06.11.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, в якій свої позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити. Представник відповідача - Стукалівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за їхньої відсутності. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд ухвалює судове рішення у разі визнання позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] в селищі Слов'яносербськ Слов'яносербського району Луганської області померла баба позивача по лінії батька, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Слов'яносербським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області 29 листопада 1999 року, актовий запис № 146 (а.с.13). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). На час смерті [PERSON], мала право на земельну частку (пай) розміром 5,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. «Мічуріна» с. Стукалівка Гребінківського району Полтавської області, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 06.11.1996 року на підставі рішення Гребінківської районної державної адміністрації від 06.11.1996 року № 351 (а.с.14). Згідно з правовою позицією пленуму Верховного суду України, викладеною у постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом. За час свого життя [PERSON] заповіту не склала. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На час відкриття спадщини позивач проживав разом зі своєю бабою [PERSON], а після її смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Тому вважаю, що в силу вимог ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР позивач прийняв спадщину. Спадкоємцем за законом також є батько позивача, [PERSON], який не має можливості та не бажає переоформляти спадкове майно на своє ім'я та не заперечує проти того, щоб вищевказану земельну частку (пай) успадкував позивач. З метою переоформлення спадщини, позивач, як спадкоємець за законом звернувся до державної нотаріальної контори. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовила у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved