overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 18 серпня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Сімейні стосунки припинені у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, з вересня 2014року сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Дитина мешкає з відповідачем. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Шлюб просив розірвати. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістив суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 серпня 2011 року, який зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2167 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сімейні стосунки припинені, сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.1 ст.110, ч.2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторонам неодноразово призначався строк для примиреня відповідно до ч.5 ст.191 ЦПК України, однак після закінчення 6 місячного строку позивач наполягає на розірвання шлюбу, відповідач в судове засідання не з'явився. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням наданого часу сторонам для примирення, суд приходить до висновку, що між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання, відновлення сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, в зв'язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 19 вересня 2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 09.04.2010р.н. Сімейні стосунки припинені з березня 2015р., у звязку із відсутністю взаєморозуміння, з цього ж часу сторони спільного господарства не ведуть. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про місце проживання дитини та поділ майна не виникає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог. Шлюб просив розірвати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог, шлюб просила розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №141381, виданого 19 вересня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, сторони перебувають у шлюбі з 19 вересня 2008 року, актовий запис № 858 (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Сімейні стосунки припинені з березня 2015 року, з цього ж часу сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про місце проживання дитини та поділ майна не виникає. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Враховуючи встановлені обставини, тривалість часу фактичного припинення сімейних відносин, а також приймаючи до уваги, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання, відновлення сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, в звязку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 19 квітня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З вересня 2017 року сторони разом не живуть, фактично сімейні стосунки припинені, у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, з вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про місце проживання дітей та розподіл майна не виникає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог, позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 квітня 2011 року, який зареєстрований у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 214, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 19.04.2011 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Сімейні стосунки припинені з вересня 2017 року, з цього ж часу сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про місце проживання дитини та поділ майна не виникає. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов'язані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та дітей,і є неможливим, а сім'я сторін розпалася остаточно,відповідач позов визнав, в зв'язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 21 листопада 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Тривалий час сторони разом не живуть, фактично сімейні стосунки припинені, у звязку із відсутністю взаєморозуміння, з вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про розподіл майна не виникає. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог, позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище Варфаламєєва. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 2012 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 229, свідоцтво про шлюб серії І-НО № 306166, видане 21 листопада 2012 року (а.с. 5). Від шлюбу мають дітей не мають. Сімейні стосунки припинені, сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про поділ майна не виникає. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов'язані спільним побутом та проживанням тривалий час, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін,і є неможливим, а сім'я сторін розпалася остаточно,в звязку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 21 серпня 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. З жовтня 2017 року сторони разом не живуть, фактично сімейні стосунки припинені, у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, з вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про місце проживання дитини та розподіл майна не виникає. Просить шлюб розірвати. В позовній заяві позивач [PERSON] просив про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 серпня 2010 року, який зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 805, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 21.08.2010 року (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сімейні стосунки припинені з жовтня 2017 року, з цього ж часу сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про місце проживання дитини та поділ майна не виникає. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов'язані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та дитини,і є неможливим, а сім'я сторін розпалася остаточно,відповідач позов визнав, в зв'язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 25 квітня 1989 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2000 року сторони разом не живуть, фактично сімейні стосунки припинені, у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, з вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна не мають. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог, позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити у повному обсязі, прізвище залишите шлюбним. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 квітня 1989 року, який зареєстрований у Палаці одруження м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 1410, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 25.04.1989 року (а.с. 6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені з 2000 року, з цього ж часу сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про поділ майна не виникає. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов'язані спільним побутом та проживанням тривалий час, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача,і є неможливим, а сім'я сторін розпалася остаточно,в зв'язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 27 листопада 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2015 року сторони разом не живуть, фактично сімейні стосунки припинені, у звязку із відсутністю взаєморозуміння, з вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про місце проживання дітей та розподіл майна не виникає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог, позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 листопада 2007 року, який зареєстрований у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 600, свідоцтво про шлюб серії 1-НО № 113864, видане 27.11.2007 року (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Сімейні стосунки припинені з серпня 2015 року, з цього ж часу сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про місце проживання дітей та поділ майна не виникає. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов'язані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та дітей,і є неможливим, а сім'я сторін розпалася остаточно,відповідач позов визнав, в звязку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 28 березня 1992 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З серпня 2011 року сторони разом не живуть, фактично сімейні стосунки припинені, у звязку із відсутністю взаєморозуміння, з вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Спору про поділ майна не мають. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог, позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин, відзиву на пред'явлений позов не надала. З урахуванням наведених обставин, що позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 березня 1992 року, який зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 518, свідоцтво про шлюб серії І-НО № 503275 видане повторне 28.08.2018 року (а.с. 7). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені з серпня 2011 року, з цього ж часу сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про поділ майна не виникає. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на\~теперішній час\~шлюб вказаний\~існує формально,\~оскільки позивач\~та відповідач\~не пов'язані\~спільним побутом\~та проживанням,\~подальше збереження\~шлюбу суперечило\~б інтересам\~позивача,і є неможливим,\~а сім'я\~сторін розпалася\~остаточно,в звязку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved