Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 35751,46 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2011 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк „ПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 18630 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Сторони в судове засідання не з`явились та надіслали до суду заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі; представник позивача позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає частково в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16113,44 гривень. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 20 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк „ПриватБанк, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір на отримання кредиту у розмірі 18630 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (надалі Договір). Зазначені обставини підтверджуються копіями анкети-заяви (а.с.16), витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.17) та Статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від\~ 05 червня 2019 року\~ №594 (а.с. 42-43). В наданому суду розрахунку заборгованості за Договором (а.с. 7-15) позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 28 листопада 2019 становить 35751 гривня 46 копійок, в тому числі: 16113 гривень 44 копійки заборгованість по тілу кредиту; 2385 гривень 12 копійок заборгованість за відсотками\~ нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625; 15074 гривні 12 копійок нарахована пеня; 500 гривень штраф (фіксована частина); 1678 гривень 64 копійки штраф (процентна складова). Перевіряючи законність та обґрунтованість вимог позивача, суд зважає на наступне. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, атакож усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов переконання, що вимога позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту на суму 16113 гривень 44 копійки є правомірною. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач посилався на копії анкети-заяви відповідача (а.с.16), витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (надалі - Тарифи) (а.с.17), а також на витяг з Умов та правил надання банківських послуг (надалі-Умови) (а.с.18-34). Оскільки надані позивачем Тарифи та Умови не підписані відповідачем, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), суд не вважає їх складовою Договору, а тому, дійшов переконання, що посилання відповідача на Тарифи та Умови, як на обґрунтування\~ своїх вимог, є безпідставним. Крім того, позивачем не зазначено норм закону, на підставі яких ним було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та які б слугували достатньою правовою підставою для її задоволення. Також суд зважає на те, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 20 грудня 2011 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов переконання про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 16113 гривень 44 копійок, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102 гривня, а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 947 гривень 37 копійок (2102 гривні (сплачений судовий збір)х45,07 % (розмір задоволених вимог-16113,44х100:35751,46):100).

Outcome: partial