Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 липня 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.29/01863/06-ТК190 200068, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 27 324, 00 грн. з розрахунку 24,00 % річних за користування кредитом на строк з 27 липня 2006 року до повного повернення кредиту. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого останній замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора та право вимоги за спірним кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за його користування щомісяця в період з 01 по 20 число кожного місяця, наступного за звітним, починаючи з 28 липня 2006 року. Згідно п.п. 7.2.1.,7.2.2., 7.2.3. кредитного договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на фактичну суму заборгованості, починаючи з дня надання позичальнику кредиту. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день місяця та в день повного погашення кредиту позичальником за відповідним договором, але не пізніше терміну, зазначеного в п.1.1 кредитного договору (20 липня 2009 року). При розрахунку процентів враховується фактична кількість днів в розрахунковому періоді та році. Позичальник умови кредиту не виконує в наслідок чого утворилася заборгованість в сумі 34 216, 65 грн., з яких: тіло кредиту - 29 714, 69 грн., відсотки - 4501, 96 грн. Представник позивача - Решитова Д.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Таким чином, враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 27 липня 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.29/01863/06-ТК190 200068, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 27 324, 00 грн. з розрахунку 24,00 % річних за користування кредитом на строк з 27 липня 2006 року до повного повернення кредиту. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого останній замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора та право вимоги за спірним кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за його користування щомісяця в період з 01 по 20 число кожного місяця, наступного за звітним, починаючи з 28 липня 2006 року. Згідно п.п. 7.2.1.,7.2.2., 7.2.3. кредитного договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на фактичну суму заборгованості, починаючи з дня надання позичальнику кредиту. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день місяця та в день повного погашення кредиту позичальником за відповідним договором, але не пізніше терміну, зазначеного в п.1.1 кредитного договору (20 липня 2009 року). При розрахунку процентів враховується фактична кількість днів в розрахунковому періоді та році. Судом встановлено, що позичальник умови кредиту не виконує в наслідок чого утворилася заборгованість в сумі 34 216, 65 грн., з яких: тіло кредиту - 29 714, 69 грн., відсотки - 4501, 96 грн., і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до положень ст. 617 ЦК України. Згідно платіжного доручення № 76744382 від 23 вересня 2014 року позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 342, 17 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved