Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лонас Технологія Україна» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. В обґрунтування позову зазначає, що він перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лонас Технологія Україна» у період з 20.04.2011 року по 23.08.2019 року, що підтверджується записами у трудовій книжці. 23.08.2019 року він звільнився проте за період з січня 2018 року по серпень 2019 року відповідач не виплатив йому заробітну плату в сумі 33 700 грн. 55 коп. та 8 968 грн. 00 коп. компенсації за невикористану відпустку. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 33 700 грн. 55 коп. та 8 968 грн. 00 коп. компенсації за невикористану відпустку. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував; просив розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою судді від 02.03.2020 року у справі відкрито провадження, витребувано докази. Ухвалою суді від 12.05.2020 року та 01.06.2020 року здійснено виклик відповідача через оголошення на веб-сайті судової влади України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лонас Технологія Україна» у період з 20.04.2011 року по 23.08.2019 року, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 14-15). 23.08.2019 року [PERSON] звільнився з посади провідного інженера-конструктора І категорії за власним бажанням, що підтверджується наказом № 3-18 від 23.08.2019 року. Станом на день звільнення за відповідачем рахувалась не виплачена заробітна плата позивачу. Так, відповідно до розрахункових листків (а.с. 20-26) Товариство з обмеженою відповідальністю «Лонас Технологія Україна» не виплатило [PERSON] заробітну плату за період з січня 2018 року по серпень 2019 року та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 42 668 грн. 55 коп. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч. 1ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата працівнику повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що передбачено ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 ст. 24 Закону «країни «Про відпустки» передбачено, що при звільненні працівника йому виплачують грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (далі - додаткова відпустка на дітей). У день звільнення 23.08.2019 року з позивачем не було проведено повний розрахунок та не було виплачено заробітну плату за період з січня 2018 року по серпень 2019 року та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 42 668 грн. 55 коп. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лонас Технологія Україна» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з січня 2018 року по серпень 2019 року та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 42 668 грн. 55 коп. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп.. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved