Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 9898,93 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 26.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р23.203.72076. Згідно із Кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 8445 грн., зі сплатою 18 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Станом на 30.09.2015 р. відповідач не повернув банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 9969,42 грн. 30.09.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Рантье» та Публічним Акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/09-1. Позивач відповідно до договору факторингу набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги Позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог . На виконання вимог ст. 1082 ЦК України відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТзОВ «ФК «РАНТЬЕ» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 30.09.2015 р. становила: прострочений борг-7166,01 грн., прострочені проценти 2732,92 грн., строкові проценти-70,49 грн. Всього 9969,42 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплати на загальну суму 0 грн. Останній платіж боржником здійснено 01.09.2014 року. Станом на 30.03.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить заборгованість за тілом кредиту- 7166,01грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями-2732,92 грн. всього 9898,93 грн., яку просить стягнути та сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 4 ). Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с. 38 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору № Р23.203.72076від 26.05.2014 року ( а.с.19-20). Згідно позовних вимог та довідки (а.с.2-4, 25 ) заборгованість станом на 30.03.2016 р. за кредитним договором становить : заборгованість за тілом кредиту- 7166,01грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями-2732,92 грн. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чуткими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Пунктом 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової строк платежу за якою настав (наявна вимога). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов кредитного договору відповідач своїх зобов'язання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору, а тому позов є обґрунтованим . Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 1378 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved