Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про визнання договору позики недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір відповідно до якого позивачем було отримано позиву, однак, ознайомившись зі змістом договору, позивач вважає, що укладений договір є недійсним. Ухвалою судді від 11.02.2021 у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді від 11.02.2021 у справі відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Позивач у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі. 12.08.2021 відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки, позивачем не надано жодного доказу, який би доводив, що та чи інша умова договору є несправедливою у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що потягло б за собою визнання договору чи його частини недійсними. Крім того, відповідачем зазначено, що ним 21.03.2021 було відступлено право грошової до позивача за договором ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу №ККЛУ-21032021 від 21.03.2021. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання договору позики укладеного між позивачем та відповідачем недійсним, [PERSON] у якості письмових доказів додано копії: паспорту та РНОКПП позивача, витягу від 28.01.2021 з офіційного сайту Судова влада України, акту від 02.01.2020 про місце проживання позивача, заяви про розгляд справи без участі позивача. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed