Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 24 червня 2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей 2008р.н. та 2014р.н. З лютого 2019 року сторони разом не живуть, фактично сімейні стосунки припинені, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, з вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна не мають. Угоду про утримання дітей ними досягнуто. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] будучи своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин, відзиву на пред`явлений позов не надала. З урахуванням наведених обставин, що позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 червня 2008 року, який зареєстрований у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 164, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 24.06.2008 року (а.с. 2). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3-4). Сімейні стосунки припинені з лютого 2019 року, з цього ж часу сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про місце мешкання дітей та поділу майна не виникає. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на\~теперішній час\~шлюб вказаний\~існує формально,\~оскільки позивач\~та відповідач\~не пов`язані\~спільним побутом\~та проживанням,\~подальше збереження\~шлюбу суперечило\~б інтересам\~позивача,і є неможливим,\~а сім`я\~сторін розпалася\~остаточно,в зв`язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.\~\~ \~\~ На підставі вищевказаного,

Outcome: approved