Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнюючих заяв, просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 4232,48 грн. на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради за період з 01.03.2013 року по 01.03.2017 року (а.с. 25, 46, 87-88). В обґрунтування позовних вимог вказав, що квартира № 75 за адресою м. Житомир, вул. Котовського, 62, власником якої є відповідач, забезпечується послугами централізованого опалення, які надає позивач. Внаслідок порушення відповідачем свого обовязку щодо оплати наданих послуг, за період з 01.03.2013 року по 01.03.2017 року утворилась заборгованість в сумі 4232,48 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вказала, що 21.03.2016 року КП «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з [PERSON], проте ухвалою суду від 30.03.2016 року відмовлено в прийнятті заяви. Враховуючи викладене, з урахуванням строків позовної давності, з відповідача підлягає стягнення заборгованість саме з 01.03.2013 року. Крім того, зазначила, що відповідно до листа Державної житлово-комунальної інспекції №23/4883 від 02.11.2010 року «Щодо проведення перерахунків на послуги з централізованого опалення в разі надання їх не в повному обсязі, зниження якості та щодо оплати за житлово-комунальні послуги в разі відсутності споживача» оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі, відповідача є власником квартири, а тому зобовязаний вчасно сплачувати послуги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вказав, що позивачем під час подачі позову не враховано строки позовної давності, оскільки заборгованість підлягає стягненню з нього з 21.03.2013 року. Крім того, вказав, що з 25.08.2016 року не проживав за вказаною адресою, звертався до позивача з офіційною заявою про звільнення його від сплати послуг у звязку з тимчасовою відсутністю. Тому строк, по який підлягає стягнення заборгованість потрібно рахувати по 25.08.2016 року. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, просив стягнути заборгованість лише за період з 21.03.2013 року по 25.08.2016 року. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (а.с.64-66, 76-78). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири №75 за адресою м. Житомир, вул. Котовського, 62 (а.с. 8-10). Заборгованість за надані послуги, яку просить стягнути з позивача, утворилась за період з 01.03.2013 року по 01.03.2017 року і складає 4232,48 грн., що підтверджується змістом розрахунку нарахувань по особовому рахунку (а.с. 88). 25.08.2015 року [PERSON] звернувся до директора КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з заявою, в якій просив не нараховувати йому плату за послуги з опалення, оскільки офіційно не має доступу до свого житла (а.с.61). Відповідно до положення п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Як передбачено ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання, згідно ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Класифікація житлово-комунальних послуг визначена у ст.ст.12-14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зокрема до житлово-комунальних послуг належать послуги комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо . Відповідно до п.6\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Факт тимчасової відсутності позивача у квартирі №75 за адресою м. Житомир, вул. Котовського, 62, підтверджений матеріалами справи, а також звернення [PERSON] до надавача послуг з проханням щодо звільнення від сплати за надані послуги, підтверджений матеріалами справи. Під час визначення періоду з якого підлягає стягненню з відповідача заборгованість, суд виходить з того, що заява подана відповідачем до КП «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР 25.08.2015 року, а тому саме з цього часу він набув право, передбачене п.6\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Отже, період, за який позивач має сплатити заборгованість за отримані послуги, з врахуванням строків позовної давності є період з 21.03.2013 року по 25.08.2016 року. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованості в розмірі 2\~628,85 грн. Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що дана заборгованість нарахована [PERSON] за послуги, надані з централізованого опалення, а тому зазначені витрати не залежать від факту проживання особи у квартирі, оскільки послуги централізованого опалення є складовою житлово-комунальних послуг. В свою чергу право споживача на несплату вартості цих послуг повязується лише з фактом тимчасової відсутності споживача при відповідному документальному оформленні. При цьому законодавство не передбачає виключень з переліку житлово-комунальних послуг, на які не поширюються норми п.6\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а відтак вони підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Outcome: partial