Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитом спадкодавця, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № IFXRRX07080481, укладеного 05.02.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит, за користування яким зобов'язався сплатити 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO]. позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.03.2009р. Однак, взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на дату смерті заборгованість позичальника за кредитним договором становить 9757,21грн. з яких: 2064грн. - заборгованість за кредитом; 4850,30грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 334,32грн. - заборгованість з комісії; 2508,59грн. - заборгованість з пені. 25.07.2014р. позивачем було отримано відповідь Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 21.07.2014р., в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого [PERSON], яка звернулась із заявою про прийняття спадщини є [PERSON], якій 30.07.2014р. направлено лист-претензію, яка останньою була проігнорована. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача - Длугош І.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала письмове заперечення (а.с.33-34), в якому позов не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності, а справу розглянути без її участі. Заслухавши представника позивача, враховуючи думку відповідача, яка викладена в її письмовому запереченні (а.с.33-34), суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які вважає наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05.02.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № IFXRRX07080481 (а.с.5,6-9), згідно якого останній отримав кредит в сумі 2064грн. на строк до 05.02.2008р. за користування яким зобов'язався сплатити 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). [INFO]. позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.03.2009р.(а.с.11). Станом на дату смерті заборгованість позичальника за кредитним договором становить 9757,21грн. з яких: 2064грн. - заборгованість за кредитом; 4850,30грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 334,32грн. - заборгованість з комісії; 2508,59грн. - заборгованість з пені. В той же час, згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, а відповідачем в письмовому запереченні незаперечно факт прийняття нею спадщини після смерті позичальника, а згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, тому враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Однак, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а згідно до ст. 257 цього Кодексу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 258 ч. 1 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач у письмовому запереченні заявила про застосування позовної давності. Відтак враховуючи вищенаведене та те, що строк в один рік, протягом якого позивач, який не знав про відкриття спадщини, мав право пред'явити свої вимоги до відповідача, минув, суд вважає, що за таких підстав в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed