Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMABWFC00001546806 від 02.05.2018 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.05.2018 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC00001546806 та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви йому було надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку» складає між ним та Банком кредитний договір. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, станом на 11.10.2020 року, у розмірі 27127,98 грн., яка складається з наступного: 13206,26 грн. - заборгованість за кредитом; 13921,72 грн. - заборгованість по відсоткам та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою від 02.12.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу двічі направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане, вперше повернулось до суду «За закінченням терміну зберігання», вдруге, відповідачем, 12.05.2021 року, отримано про що міститься поштове повідомлення з відміткою про отримання. Станом на 06.07.2021 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідачі повідомлялись про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, не подавали. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.05.2018 року відповідач звернулась до АТ «АКЦЕНТ-БАНК» із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 10), отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту, зобов`язався належним чином виконувати умови договору. Крім того, [PERSON] було підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» за типом кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна Gold» (а.с. 11-12). Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. При цьому відповідно до норми ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання повністю не виконав, оплату за кредитним договором своєчасно не здійснює, внаслідок чого, станом на 11.10.2020 року, має заборгованість у розмірі у розмірі 27127,98 грн., яка складається з наступного: 13206,26 грн. - заборгованість за кредитом; 13921,72 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с. 8-9). Крім того, встановлено, що позивачем суду не надано докази того, що відповідач був ознайомлений з розміром відсотків та інших платежів, які необхідно сплачувати за користування кредитними коштами, оскільки надана суду копія Анкети-Заяви не містить відомостей про відсотки за користування кредитом та відомостей про розмір штрафних санкцій за невиконання зобов`язань за договором (а.с. 10). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Натомість, позивач не надав суду жодного доказу щодо типу виданої відповідачу кредитної картки, здійснивши нарахування відсотків виходячи з відсоткової ставки 46,80 % щомісячно, з наданням суду Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms/ в розділі «Умови та Правила» тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» тип картки «Visa, Mastercard» (а.с. 22-23) та Паспорту споживчого кредиту, які не містять інформації щодо предмета доказування, зокрема, щодо типу виданої відповідачеві кредитної картки. Так, наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», тип картки «Visa, Mastercard» містить лише виклад умов використання всіх кредитних карт, які випускаються та обслуговуються АТ «АкцентБанк», що не має правового значення для вирішення даного спору, а Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо використання кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Gold», порядок та умови використання яких не є тотожними. При цьому, в Паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем [PERSON] 02.05.2018 року, зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.07.2018 року та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак, з огляду на статті 633, 634 ЦК України, можна зробити висновок, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам, посилається на Умови та Правила надання банківських послуг в А-Банку, які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Разом з тим, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач підписував саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, суд вважає, що Умови, викладені на зазначеному сайті, не можна вважати Договором, оскільки суду не надано підтвердження того, що відповідач досяг згоди з позивачем з усіх істотних умов договору. Таким чином, судом встановлено, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку не містять підпису відповідача, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника та, відповідно, чи брав він на себе зобов`язання зі сплати саме такого, який зазначено в Умовах, розміру відсотків за користування кредитними коштами. Тому суд приходить до висновку, що вказані Умови та Правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору № SAMABWFC00001546806 від 02.05.2018 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом позивачем не доведено, у зв`язку з чим в задоволені позовних вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками слід відмовити. Зважаючи на викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, відтак позов в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 13206,26 грн. є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 1023,28 гривень (13206,26 грн. / 27127,98 грн. * 2102,00 грн. = 1023,28 грн.). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial