Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив він є власником будинку № 102 по вул. Гагаріна в Приморському районі м. Маріуполя. Крім нього в будинку зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який є чоловіком його доньки Оскільки відповідач не мешкає в даному будинку з січня 2015 року та не є власником будинку, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач надав заяву, в якій просив позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач\~[PERSON] будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи до суду не зявився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають\~частковому\~задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом, [PERSON] є власником будинку № 102 по вулиці Гагаріна в Приморському районі м. Маріуполя, що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 15.03. 2002 року, реєстраційним посвідченням № 8705 від 10.04. 2002 року. (а.с.5-6,7) З домової книги слід, що відповідач [PERSON], 16.10. [INFO] з 16.05. 2012 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [INFO]. (а.с.9-11) Відповідно до довідки-акту від 14.03.2016 року, [PERSON] у будинку № 102 по вул. Гагаріна в Приморському районі м. Маріуполі тільки зареєстрований, але фактично не мешкає в будинку з січня 2015 року, не зявляється, чим підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації на протязі більш ніж року. (а.с.22) За умовами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст..405 ч.1 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст..156 ч.1 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За ч.4 цієї статті до членів сімї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти та батьки. Членами сімї власника будинку (квартири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку (квартири) і ведуть з ним спільне господарство. Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про те, що право відповідача [PERSON], як колишнього члена сімї власника будинку № 102 по вул. Гагаріна в м. Маріуполі перестало існувати. Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, підлягають задоволенню, та у суду є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Стосовно решти позовних вимог, а саме в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, то ці вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на законі, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є безумовною підставою для подальшого зняття з реєстрації відповідним підрозділом органу внутрішніх справ, а тому ці вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial