Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа [PERSON], про визнання поруки припиненою в які просить постановити рішення: визнати договір поруки №ВL3988-П1, укладений 11.07.2008 року між ПАТ « Універсал Банк» та [PERSON] припиненим. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.07.2008 року між [PERSON] (далі - Позичальник) та ПАТ « Універсал Банк» (далі - Банк) було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL3988, згідно з яким Позичальник отримав грошові кошти в іноземній валюті в сумі 107 000,00 дол. США. У якості забезпечення зобов'язань Позичальника, між [PERSON] (далі - Поручитель) та ПАТ « Універсал Банк» було укладено договір поруки №ВL3988-П1, укладений 11.07.2008 року. Як зазначає позивач, договір поруки є таким, що припинив свою дію на тій підставі, що відповідно до розрахунку від 14.10.2013року, останній платіж, яку вносив позичальник була здійснена 01.10.2009року, проте вимогу поручителю відповідач надіслав 30.06.2011року, тобто з порушенням шестимісячного строку. В судовому засіданні, представник позивача заявлені вимоги підтримав та просила їх задовольнити. Ззазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечив просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що рішення суду яким стягнуто заборгованість за кредитним договором не виконано на даний час та перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС. Судом при вирішенні питання про стягнення заборгованості за кредитним договором аналізувався зміст договорів поруки, встановлено дійсність поруки, відхилилися доводи про припинення поруки. Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2008 року між [PERSON] (далі - Позичальник) та ПАТ « Універсал Банк» (далі - Банк) було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL3988, згідно з яким Позичальник отримав грошові кошти в іноземній валюті в сумі 107 000,00 дол. США. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № ВL3988 від 11.07.2008 року між ПАТ « Універсал Банк» та [PERSON] (далі - Поручитель) укладено Договір поруки до кредитного договору №ВL3988-П1, укладений 11.07.2008 року, за умовами якого, Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON], взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору № ВL3988 (п.1.1. Договору). 30.06.2011 року Банк підготував претензії Позичальнику та Поручителю в яких вимагав протягом 30 днів з дня надіслання претензії погасити перед Банком заборгованість за кредитом в сумі 107 454,82 доларів США за Договором № ВL3988. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2014року (справа №2608/781/12) позов ПАТ « Універсал Банк» задоволено та стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь Банку заборгованість за Кредитним договором в розмірі 1 429 131,65грн. Також в рішенні суду зазначено про претензії від 30.06.2011року, тобто суд надавав оцінку таким вимогам. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 559 ЦК України передбачає підстави припинення поруки. Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається з матеріалів справи, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до належного виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього Договору. Унаслідок порушення боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати з позичальника та поручителя стягнення заборгованості за кредитним договором, надіславши їм 30 червня 2011 року письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише лютому 2012 року, а письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором були направлені боржнику 30.06.2011 року, то у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та порука має бути визнана припиненою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що порука припинилась, суд приходить до висновку про задоволення вимог та припинення поруки. Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved