Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що 09.01.2019 року між ним та ТОВ «ВІНАВТОКОМ`укладено договір купівлі-продажу з розстроченням платежу № Р-300042, яким було визначено марку автомобіля ВАЗ Лада Ларгус, срібного кольору, дату поставки - 11.01.2019 року, місце поставки - Полтавська область, м. Миргород. В зв`язку з тим, що до 11.01.2019 року автомобіль позивачу не передали він і змушений звертатися до суду з даним позовом. На підставі наведеного позивач прохав розірвати договір купівлі-продажу із розстроченням платежу № Р-300042 від 09.01.2019 року укладений між ТОВ «ВІНАВТОКОМ» та [PERSON] ; стягнути з ТОВ «ВІНАВТОКОМ» на користь, [PERSON] , авансові кошти сплачені за договором купівлі-продажу із розстроченням платежу № Р- 300042 від 09.01.2019 року в розмірі 42000 (сорок дві тисячі) гривень та стягнути з ТОВ «ВІНАВТОКОМ» на користь, [PERSON] , штраф, передбачений п. 9.1 Договору, в розмірі 10% від розміру сплачених коштів, що складає 4200 (чотири тисячі двісті) гривень. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 13.05.2019 року у даній цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю проти заочного ухвалення рішення не заперечував. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНАВТОКОМ» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді цієї справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що 09.01.2019 року між ТОВ «ВІНАВТОКОМ» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу з розстроченням платежу № Р-300042. Відповідно до п.1.1 Договору предметом договору є транспортний засіб, передача якого, згідно п. 1.2 Договору, відбудеться з моменту підписання позивачем спеціфікації та сплати на рахунок продавця комісії за організацію і Авансового платежу у повному обсязі. Відповідно до акту обраного автомобіля до договору № Р-300042 від 09.01.2019 року було визначено марку автомобіля ВАЗ Лада Ларгус, срібного кольору, дату поставки - 11.01.2019 року, місце поставки - Полтавська область, м. Миргород, також зазначена вартість транспортного засобу - 80 000 гривень, авансовий внесок - 42000 гривень та залишок коштів розстрочений на 36 місяців з щомісячною сплатою коштів в розмірі 1055,55 грн. Того ж дня, 09.01.2019 року, на виконання умов договору, позивач сплатив авансовий внесок за автомобіль в розмірі 42000 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.1232766526.1. Тобто позивач виконав умови п.1.2 договору, але до 11.01.2019 року автомобіль йому не передали. Крім того станом на час розгляду справи підбір автомобіля не здійснено, транспортний засіб позивачу не передано, іншого транспортного засобу не запропоновано та кошти не повернуто. Відповідно до п.9.1 Договору у ви падку не надання Продавцем ТЗ у термін, що перевищує 30 календарних днів, від строку вказаного в п.5.1 Договору, покупець має право відмовитися від Договору в односторонньому порядку, письмово попередивши про це продавця. В такому випадку продавцем повертаються всі перераховані ним кошти та і додатково сплачується штраф в розмірі 10% від розміру сплачених ним коштів. Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує, захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом і свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про відшкодування збитків, моральної шкоди, а також суд може захистити цивільне право іншим способом, встановленим договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1 та 2 ст.627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Статтею 694 ЦК України передбачено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. У разі невиконання продавцем обов`язку щодо передання товару, проданого в кредит, застосовуються положення статті 665 цього Кодексу. Відповідно до ст. 695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч.2 ст.653 ЦК України). Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту. Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Частиною 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Пунктами 6, 7, 9, 26 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що: офісне приміщення - будь-яке приміщення (будівля тощо), в якому знаходиться суб`єкт господарювання або його філія, або його структурний підрозділ, або представництво; договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ); договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, -договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця; торговельне приміщення - майновий комплекс, який займає окрему споруду (офісне приміщення) або який розміщено у спеціально призначеній та обладнаній для торгівлі споруді, де суб`єкт господарювання здійснює діяльність з реалізації товару. Статтею 93 ЦК України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Статтею 95 ЦК України встановлено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру. Частинами 3, 4 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. За положеннями ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно- правовими актами. Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або не потрібного йому асортименту. Згідно з вимогами ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення та/або висловлене ним волевиявлення. Згідно з п.п.1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15) «Про практику розгляду цивільних прав за позовами про захист прав споживачів»,ЗУ «Про захист прав споживачів» захищає права споживача, яким є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує товари для власних побутових потреб. Крім того, вказаний Закон регулює відносини, що виникають між споживачем та підприємством чи громадянином- підприємцем, які продають товари, зокрема відносини, що виникають із договорів купівлі-продажу. Враховуючи, що відповідачем, у термін, передбачений договором купівлі-продажу з розстроченням платежу № Р-300042 від 09.01.2019 року, транспортний засіб позивачу не переданий, позивач відповідно до п. 9.1 має право відмовитися від Договору в односторонньому порядку, крім того, у розумінні ч. 3 ст.651 ЦК України між позивачем та відповідачем даний договір є розірваним. За таких обставин, кошти, сплачені позивачем за цим договором у виді авансу в сумі 42000,00 грн. підлягають стягненню, а також стягненню підлягає штраф, відповідно до п. 9.1 Договору, в розмірі 10% від розміру сплачених позивачем коштів, що складає 4 200 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач звільнена від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved