Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 490053976 з усіма додатковими угодами до нього, що складають його невідємну частину, укладений 19.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (після перейменування Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») та ним і стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позов мотивує тим, що між сторонами укладено кредитний договір № 490053976 від 19.12.2007 року, за умовами пунктів 2.1., 2.1., 2.4. Частини № 1 якого Банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 25 314,11 дол. США, на придбання транспортного засобу, строком дії по 19.12.2014 року включно, а він зобов'язувався повністю повернути Банку одержану суму кредиту і сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах та в порядку, передбачених цим Договором. Відповідно до пункту 2.3. Частини № 1 Договору процента ставка за кредитом становить 13% річних. Пунктом 1 Частини № 1 «Базові умови кредитування» Договору визначено, що цей Договір складається з двох частин, які нероздільно повязані між собою. Договір вважається укладеним за умовами підписання сторонами обох частин цього Договору, включаючи всі додатки до нього (додатки складають невідємну частину цього Договору). Частину № 2 «Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року позивач не підписував. Вказана обставина встановлена та доводиться відповідними експертними висновками № 11 від 12.03.2016 року Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру та від 18.10.2016 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, призначених судом та проведених на виконання ухвал суду при розгляді справи № 404/4377/15-ц. Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені про час і місце судового розгляду справи, надали клопотання про розгляд справи без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, представник відповідача надала суду письмові заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач свої заперечення обґрунтовує тим, що розділ 1 кредитного договору № 490053976 містить всі істотні умови даного виду договору, а саме: предмет та мету договору, строк дії, відсоткову ставку, порядок погашення кредиту, вид забезпечення, сукупну вартість кредиту тощо. Позивач не заперечує факт підписання ним Розділу 1 кредитного договору, що свідчить про укладення сторонами даного кредитного договору, який відповідно до вимог\~статті 204 Цивільного кодексу України\~є правомірним. Стверджує, що укладення частини 2 Кредитного договору відбулося за принципом договору приєднання, тому підписання цієї частини договору не є обовязковим. Також позивач приступив до виконання кредитного договору та на протязі тривалого часу сплачував по кредитному договору. Виконувались належним чином позичальником і інші умови Договору, в тому числі ті, що зафіксовані у Розділі 2 кредитного договору. Відповідно до ст. 642 ЦК України прийняття позивачем пропозиції на укладення договору здійснено виконанням. Фактично, якщо сторони приступили до виконання умов договору, договір не можна визнати недійсним. Також зазначає, що права позивача при укладенні договору не порушені. У своїх заперечення відповідач стверджує, що позивач звернувся за захистом свого порушеного права з пропуском строку позовної давності. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, у зв'язку з чим підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (після перейменування Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір № 490053976 від 19.12.2007 року, за умовами пунктів 2.1., 2.1., 2.4. Частини № 1 якого Банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 25 314,11 дол. США, на придбання транспортного засобу, строком дії по 19.12.2014 року включно, а позичальник зобов'язувався повністю повернути Банку одержану суму кредиту і сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах та в порядку, передбачених цим Договором. Відповідно до пункту 2.3. Частини № 1 Договору процента ставка за кредитом становить 13% річних. Між сторонами 17.03.2009 року укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, за умовами пункту 1 якого змінено пункт 2.3. розділу № 1 «Базові умови кредитування» Кредитного договору та викладено його в наступній редакції: дата остаточного повернення кредиту 19.12.2017 року. Пунктом 1 Частини № 1 «Базові умови кредитування» Договору визначено, що цей Договір складається з двох частин, які нероздільно повязані між собою. Договір вважається укладеним за умовами підписання сторонами обох частин цього Договору, включаючи всі додатки до нього (додатки складають невідємну частину цього Договору). Частину № 2 «Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року позивач не підписував. Вказана обставина встановлена та доводиться експертними висновками, копії яких видані Апеляційним судом Кіровоградської області із матеріалів справи № 404/4377/15-ц , стороною провадження якого є відповідач, тому докази є належними та достовірними. Експертним висновком № 11 від 12.03.2016 року, наданим на виконання ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда при вирішенні справи № 404/4377/15-ц, експертом Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру досліджуваний підпис, розташований в графі «Позичальник» в частині № 2 «Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Відповідно до ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27.07.2016 року проведено повторну експертизу. Згідно висновку експертів від 18.10.2016 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз підпис від імені [PERSON], розташований в графі «Позичальник» у документі «Частина 2 Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] виконано рукописним засобом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Підпис від імені [PERSON], розташований в графі «Позичальник» у документів «Частина № 2 Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON], виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Підпис від імені [PERSON], розташований в графі «Позичальник» у документів «Частина № 2 Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON], виконано з наслідуванням підпису [PERSON], тобто під впливом на процес письма штучного збиваючого фактору. Відповідно до пункту 1 частини 1 кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, цей договір складається з двох частин, які нероздільно повязані між собою. Договір вважається укладеним за умовами підписання сторонами обох частин цього договору, включаючи всі додатки до нього. Частина № 2 «Загальні умови кредитування» кредитного договору № 490053976 від 19.12.2007 року, що є невідємною частиною договору, позивачем не підписувалась, а укладена від імені позивача та підписана іншою особою. Таким чином кредитний договір укладений без волевиявлення сторони за договором, а тому на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України підлягає визнанню судом недійсним. При розгляді справи судом відповідачем не спростований факт, що про наявність у ПАТ «Альфа-Банк» та використання документу з підробленим підписом в обґрунтування своїх майнових вимог до позивача останньому стало відомо лише в процесі розгляду справи після звернення відповідача до Кіровського районного суд м. Кіровограда з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490053976 від 19.12.2007 року та надання суду відповідних документів. У суді знайшли підтвердження доводи, що відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда відкрито провадження у справі № 404/4377/15 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] було 07 липня 2015 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/46323731). І лише 28 жовтня 2015 року позивача було залучено до участі у справі у якості співвідповідача (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52835977). Раніше зазначеної дати позивач не міг дізнатися про порушення його права відповідачем, оскільки тільки при зверненні до суду використав документ з підробленим підписом і вказаний документ знаходився у відповідача. Тому за захистом свого порушеного права позивач звернувся у межах строку позовної давності. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Положення ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України передбачають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Посилання відповідача на ст. 642 ЦК України обґрунтовуючи прийняття позивачем пропозиції укладення договору виконанням і, відповідно, визнання кредитного договору на підставі цього укладеним, є безпідставними, так як положення ч.ч.1, 2 ст. 1055 ЦК України передбачають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Інші форми договору кредиту, крім письмової, законодавством не визначено. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Застосовуючи зазначені положення ЦК України слідує висновок про наявність підстав для недійсності спірного договору кредиту, оскільки підпис від імені позивача у спірному договорі кредиту виконано іншою особою з наслідуванням його підпису. Отже, волевиявлення позивача на укладення правочину не було. Оскільки кредитний договір в цілому позивачем не підписаний, а підписаний іншою особою, оспорюваний кредитний договір укладений без волевиявлення сторони за договором, а тому на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України він підлягає визнанню судом недійним. Відповідно до абз.4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК). З матеріалів справи суд приходить до висновку, що оспорюваний правочин був укладений з порушенням вимог цивільного законодавства України, згідно із висновками експертів встановлено, що позивач не підписував невідємну частину договору, а отже, договору в цілому, є не виконаним повністю і до предмету судового розгляду не входить питання визначення наслідків його недійсності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому стягненню на користь позивачки з відповідача підлягають понесені ним судові витрати в сумі 640 грн.

Outcome: approved