Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд\~ стягнути з ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 19\~650,84 грн.; моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та суму сплаченого судового збору. Заявлені вимоги обгрнутовує тим, що 04.12.2019 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Nissan Leaf, номерний знак [NUMBER] в м. Одесі, по вул. 10 Квітня допустив зіткнення з транспортним засобом марки Volvo, моделі ХС 60, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Оскільки розмір матеріальної шкоди, заподіяний позивачу, перевищує суму страхового відшкодування позивач звернулась до суду із зазначеним позовом з метою відшкодування різниці вартості ремонту за рахунок відповідача. В судовому засіданні, яке відбулось 10.08.2021 року замінено неналежного відповідача ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1» на належного [PERSON] . 01.09.2021 року представником позивача у зв`язку зі зміною відповідача подано заяву про уточнення позовних вимог. 26.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , де зазначив, що позов не визнає з огляду на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Nissan Leaf, номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПрАТ « СК « Євроінс Україна» згідно полісу № АО/4236818, де страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, встановлена в розмірі 100\~000 грн., тому так як вимога пред`явлена у межах відповідальності страховика відповідач вважає, що відшкодування витрат покладається Страхову компанію, з огляду на що в задоволенні позову просив відмовити. У відзиві на позовну заяву просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., посилаючись на ст. 133, 134, 178 ЦПК України. 08.11.2021 року надійшла відповідь на відзив, де зазначено що відповідачем не враховано положення ч.1 ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). З приводу витрат на правничу допомогу зазначила, що відповідачем не надано детальний розрахунок виконаних робіт. 12.11.2021 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, де зазначено що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що виплачувати повинна страхова компанія. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час ат місце проведення якого повідомлений належним чином. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 04.12.2019 року о 10 годині 30 хвилин на пл. 10 Квітня в м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки « Volvo» моделі ХС60, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ( свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ) та транспортним засобом марки « Nissan» моделі Leaf державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Вина [PERSON] сторонами не заперечується. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Власником пошкодженого автомобіля « Volvo» моделі ХС60, державний номер [NUMBER] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Власником транспортного засобу марки « Nissan» моделі Leaf державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] ( свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ), цивільно-правова\~відповідальність якого на час настання пригоди була застрахована в ПрАТ « СК « Євроінс Україна» згідно полісу № АО/4236818. Згідно зазначеного полісу встановлена сума франшизи 0 гривень на одного потерпілого. Порядок страхового відшкодування шкоди, нанесеної забезпеченим транспортним засобом регулюється ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону №1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно договору №004012-2307-4236818 та страхового акту № 27466/19, ПрАТ « СК « Євроінс Україна» було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 11149,16 грн. Позивачем, в обгрунтовування суми, яку вона просить стягнути з відповідача надано до суду рахунок за проведення ремонтних робіт, складеного ТОВ « Віннер-Одеса» 16.01.2020 року, згідно якого загальна сума ремонту автомобілю марки Volvo ХС60 становила 30800 грн., яка позивачем була сплачена згідно квитанції АБ « Банк Південний». Таким чином, різниця між відшкодованою сумою та фактично понесеними витратами становила 19650,84 грн. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Верховний Суд України у постанові від 16.12.2015 року по справі №6-760цс15 дійшов наступних висновків. «Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. В свою чергу, статтею 32 Закону №1961-IV встановлені випадки, коли страховиком шкода не відшкодовується. Так, згідно п.32.7\~ч.1 ст.32\~ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. В постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №359/2309/17 вказано: «…правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)…» «…Системний аналіз\~п.32.7\~ч.1\~ст.32\~закону\~№1961-IV,\~\~ст.22,\~абз.3\~п.3\~ч.1\~ст.988,\~стст.1166,\~1187,\~1194\~ЦК,\~пп.1.6,\~8.6,\~8.6.1,\~8.6.2\~Методики\~дає\~можливість дійти\~висновків,\~що\~власник\~пошкодженого внаслідок\~ДТП\~транспортного\~засобу має\~право\~на\~відшкодування у\~повному\~обсязі\~завданої йому\~майнової\~шкоди.\~При\~цьому,\~якщо\~цивільна\~відповідальність заподіювача\~шкоди\~була\~застрахована,\~але\~розміру\~страхового відшкодування\~не\~вистачає\~для повного\~відшкодування\~завданої\~майнової шкоди,\~у\~тому\~числі й\~у\~разі\~встановлення законодавчих\~обмежень\~щодо\~відшкодування шкоди\~страховиком,\~то\~в\~такому разі\~майнова\~шкода\~у вигляді\~втрати\~товарної\~вартості транспортного\~засобу\~повинна\~бути відшкодована\~особою,\~яка\~завдала\~шкоду,\~в\~загальному\~порядку…» Страховик ПрАТ «СК « Євроінс Україна» виплатив позивачу страхове відшкодування в межах ліміту свої відповідальності, а саме 11\~149,16 гривень. Ст.1194 ЦК України вказує, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Отже, розмір відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача становить:30800 грн. 11\~149,16 грн.=19650,84 грн.???, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Ст.\~1167\~ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Як зазначено в\~\~п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивачі виходили, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино- наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та їх моральними стражданнями. Таким чином, позивач не надала доказів на підтвердження факту заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтувала, з чого вона виходила, визначаючи розмір заподіяно їй шкоди. Крім того позивач просить також стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору в розмірі 1681,60 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.8, ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. З наведеного вище суд вважає за можливе стягнути судовий збір в розмірі 1340,52 грн., що пропорційно розміру задоволеної частини вимог. Відповідач у відзиві на позовну заяву просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Оскільки позивач приймає участь у справі не самостійно, а шляхом залучення представника - адвоката, витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України. За правилами ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат надано договір про надання професійної правничої допомоги від 08.09.2021 року, замовлення № 1 від 08.09.2021 року, акт приймання послуг від 08.09.2021 року та опис виконаних робіт. Суд вважає, що в силу положень п.1 ч.1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди задоволено, в задоволенні клопотання відповідача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки чинним законодавством в даному випадку тягар несення даних витрат покладений на відповідача. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial