Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу № 740179/2014 (надалі - Договір). На виконання умов Договору відповідач прийняв від позивача грошові кошти у сумі 28 075 грн. 00 коп. строком до 07 березня 2015 року та з щомісячною виплатою процентів, з першого по шостий місяць дії вкладу, у розмірі 25 % річних. Разом з тим, 08 серпня 2014 року при зверненні позивача до відповідача, з приводу поверненні йому суми вкладу та нарахованих на нього відсотків, йому було неправомірно відмовлено у видачі даних коштів і на сьогоднішній день відповідач грошові кошти позивача так і не повернув. На підставі зазначеного та у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від повернення суми вкладу за Договором, позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь суму вкладу у розмірі 28 075 грн. 00 коп. та 3 278 грн. 09 коп. нарахованих відсотків на нього, а разом 31 353 грн. 09 коп. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, йому були завдані також і моральні страждання, які він зазнає по даний час. Таким чином, позивач вважає, що з відповідача також слід стягнути і відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 14 037 грн. 50 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Разом з тим, у вказаній заяві вказав, що 28 серпня 2014 року йому було повернуто частину коштів, а саме у сумі 1 000 грн. 00 коп., у звязку з чим у цій частині він позов не підтримує. Відповідач у судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 07 лютого 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено Договір банківського вкладу «З любов'ю, VAB! «Піврічний»» № 740179/2014 (а.с. 5). Згідно умов п.п. 1.1, 1.3 Договору його предметом є розміщення позивачем у відповідача грошових коштів (початкового вкладу) у розмірі 19 075 грн. 00 коп., строком зберігання до 07 березня 2015 року. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору відповідач зобов'язався з першого по шостий місяць дії вкладу нараховувати проценти на суму вкладу з розрахунку 25 % річних. Крім того, згідно положень п.п. 1.6, 1.8 Договору позивач має право збільшити суму вкладу, з врахуванням умов відповідного депозитного продукту, а також достроково закрити вклад та вимагати від відповідача повернення своїх грошових коштів та нарахованих на них процентів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, внісши на вкладний рахунок 19 075 грн. 00 коп. згідно квитанції № 298156 від 07 лютого 2014 року (а.с. 6). В подальшому суму вкладу було збільшено 14 лютого 2014 року на 6 000 грн. 00 коп. та 14 квітня 2014 року на 3 000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями за № 708274 від 14 лютого 2014 року та № 713743 від 15 квітня 2014 року (а.с. 7, 8). Відтак, позивачем на владний рахунок було внесено 28 075 грн. 00 коп. 08 серпня 2014 року позивачем була подана заява відповідачу щодо закриття та повернення його вкладу, який станом на 08 серпня 2014 року становить 28 075 грн. 00 коп. та процентів нарахованих на нього у розмірі 3 278 грн. 09 коп. (а.с. 10, 11). Вказані кошти 15 серпня 2014 року були перераховані відповідачем на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], що підтверджується випискою з вказаного рахунку з 15 по 18 серпня 2014 року. При цьому, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наданою позивачем до суду копією заяви на видачу готівки № 1352777 (а.с. 23), 28 серпня 2014 року позивачу було повернуто частину коштів у сумі 1 000 грн. 00 коп., розміщених на вказаному рахунку, у звязку з чим у вказаній частині позивач позов не підтримує. Решту ж коштів вкладу та нарахованих відсотків на час розгляду справи відповідач позивачеві так і не повернув. Разом з тим, як вже зазначалось вище положеннями п. 1.6 Договору передбачено, що при достроковому закритті вкладу проценти за вкладом, нараховуються/перераховуються у повному обсязі згідно Договору за кожні повні 6 (шість) місяців дії вкладу, за кожен неповний 6 (шести) місячний строк дії вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим вкладом у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів, оголошені на Інтернет-сайті відповідача - www.vab.ua. Умови дострокового повернення вкладу зазначені в правилах, окрім випадків звернення позивача до відповідача в усній формі в перший день після закінчення кожного шестимісячного періоду дії вкладу. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу та нарахованих відсотків у загальній сумі 30 353 грн. 09 коп. (28075+3278,09-1000=30353,09) є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди у розмірі 14 037 грн. 50 коп., суд також не знаходить підстав для задоволення цієї позовної вимоги виходячи з наступного. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним Договором, Книгою п'ятою «Зобов'язальне право» Цивільного кодексу України, зокрема параграфом 3 «Банківський вклад» глави 71 розділу ІІІ даної Книги, нормами яких стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди і Договором, укладеним між сторонами. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення коштів підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 та ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 313 грн. 53 коп., які сплачено позивачем за подання до суду позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом, та не підтримання позивачем частини вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 23, 525, 526, 612, 1058, 1060 ЦК України та

Outcome: partial