Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що позивачем було надано відповідачу позику грошові кошти, а саме 19.02.2018 року 6500 доларів США та 21.02.2018 року 85000 грн., що підтверджується складеними та підписаними власноруч відповідачем розписками, згідно яких [PERSON] зобов`язувався повернути зазначені кошти на першу вимогу [PERSON] 17.04.2019 року позивачем було пред`явлено вимогу відповідачу про повернення коштів, проте обов`язок щодо повернення коштів відповідачем виконано не було, а тому, посилаючись на викладені обставини позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 311910,63 грн., що складається з 169715 грн. еквіваленту 6500 доларів США, 85000 грн. та 57195,63 грн. суми процентів за зазначеними боргами, а також судові витрати в сумі 3119,11 грн. В свою чергу, відповідачем, до суду було направлено відзив на позовну заяву, в якій він позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем, за відповідними розписками, дійсно було запозичено кошти [PERSON] за умови не вчинення останнім певних дій майнового характеру стосовно інших правочинів, що були укладені між ним раніше, а саме договорів оренди землі. Крім того у відзиві на позовну заяву [PERSON] уточнив, що передав [PERSON] в довгострокове платне користування, строком на 15 років, чотири земельні ділянки, загальною площею 19,27 га, з фіксованою ставкою за користування землею в розмірі 2000 грн. на рік за один гектар, що є значно нижчим за ціну на ринку землі на початок 2019 року, а відтак розмір недоотриманих коштів відповідачем за весь час оренди належних йому земельних ділянок майже в півтора рази перевищує суму, заявлену позивачем до стягнення. На обґрунтування своєї позиції відповідач вказав, що до зазначених в позові розписок було внесено умову про негайне повернення коштів на вимогу позичальника, оскільки це було страхуванням позивача від вчинення [PERSON] дій по зміні чи розірванні договорів оренди землі. Також [PERSON] клопотав про проведення врегулювання спору за участю судді. Позивачем було надано до суду відповідь на відзив, в якому він вказав, що відносини між сторонами, що пов`язані з орендою земельних ділянок, ніяким чином не стосуються відносин між ними стосовно позики, тобто не є предметом цього позову. Також [PERSON] вказав, що заперечує проти проведення врегулювання спору за участю судді. У відповідності до ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті, а тому, за відсутності згоди позивача таке врегулювання по справі не проводилося. Позивач до суду не з`явився, проте надав письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце судового розгляду справи до суду не з`явилися. Від представника відповідача адвоката Балабан Н.І. судом було отримано заяву про проведення підготовчого судового засідання без їх участі, та про невизнання позовних вимог позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Зі змісту розписки від 19.02.2018 року [PERSON] отримав у [PERSON] в борг 6500 доларів США, які зобов`язався повернути за першою вимогою. Згідно розписки від 21.02.2018 року [PERSON] отримав у [PERSON] в борг 85000 грн., які зобов`язався повернути за першою вимогою. 17.04.2019 року позивачем було направлено відповідачу письмову вимогу про повернення боргу, зокрема за розписками від 19.02.2018 року та 21.02.2018 року, які відповідач отримав 18.04.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Частиною першою ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 536\~ЦК України\~встановлено,\~щоза користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно рішення правління Національного банку України № 199-рш від 14.03.2019 року установлено з 15 березня 2019 року облікову ставку в 18 % річних. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, того, що відповідач не заперечує факт отримання в позику від позивача зазначених грошових коштів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на його користь з [PERSON] грошових коштів в сумі 311910,63 грн., що складається з 85000 грн. боргу (за розпискою від 21.02.2018 року), 19030,68 грн. процентів за користування коштами (за розпискою від 21.02.2018 року), 169715 грн. (еквівалент 6500 доларів США за розпискою від 19.02.2018 року) та 38164,95 грн. процентів за користування коштами (за розпискою від 19.02.2018 року). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений останнім при подачі позову до суду.

Outcome: approved