Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лада-Сервіс СТО-2» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, посилаючись на ті обставини, що з 16.09.2012 року по 30.10.2015 р. він працював на посаді охоронника на підприємстві Товариства з обмеженою відповідальністю «Лада-Сервіс СТО-2». При звільнені підприємство з ним не розрахувалося в результаті чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 3268,81 грн. На його звернення до Головного Управління Держпраці було підтверджено той факт , що він дійсно працював на вказаному підприємстві та має заборгованість по заробітній платі. Відповідач на звернення погасити заборгованість по заробітній платі не реагує та до теперішнього часу з ним не розрахувався, у звязку з чим просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лада-Сервіс СТО-2» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21612,50 грн. Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив стягнути заробітну плату в сумі 3268,81 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 11.11.2016 р. в сумі 61100,00 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися надали до суду заяви про розгляд справи без участі проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причину неявки суд не сповістили, про день та час слухання справи повідомлені вчасно, заяв про відкладення справи не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що позивач працював на підприємстві Товариства з обмеженою відповідальністю «Лада-Сервіс СТО-2» на посаді охоронника. В день звільнення остаточний розрахунок по зарплаті з позивачем проведений не був і він вимушений звертатися до суду про стягнення належних йому сум. Відповідно до відповіді наданої Головним управлінням Держпраці від 10.02.2017 року №01-07- 01/291 на запит суду, було надано наступні документи, якими встановлено, що відповідно до наказу №08-ос від 06.11.2015року про припинення трудового договору, [PERSON] працював на посаді охоронника та був звільнений за згодою сторін ст..36 п.1 КЗпП України, з наказом ознайомлений 06.11.2015 року. Відповідно до довідки станом на 11.01.2016 р. виданої головним бухгалтером заробітна плата [PERSON] становить 3268,81 грн. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно дост.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за ставкою судового збору передбаченої Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved