Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.01.2001\~року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козівського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №6. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 14.02.2001 року уклав шлюб з відповідачем. У шлюбі в них народилася одна дитина: [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку із сімейними скандалами, а також тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, позивач не проживає з відповідачем більше року. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить цей позов задовольнити. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 01.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 06.11.2018 року постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не зявився, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно з якого позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, подавши при цьому 23.05.2018 року заяву про визнання позову, розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Оскільки учасники справи в судове засідання не зявилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч.1\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається\~із повторного\~свідоцтва про\~шлюб серії\~I-ИД\~№149320\~від 05.12.2017\~року,\~сторони 14.02.2001\~року зареєстрували\~шлюб у\~Відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Козівського районного\~управління юстиції\~у Тернопільській\~області,\~актовий запис № 6 (а.с.4). Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп., згідно з квитанції № 7 від 11.12.2017 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач ГУ ДКСУ у Тернопільській області, р/р 31211206700445, МФО 838012, КОД ЄДРПОУ 36084944. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 320,00 грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 320,00 грн. судового збору.

Outcome: approved