Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовною заявою до Скадовської РДА\~Херсонської області,\~ФГ «Кравець»\~про скасування\~розпорядження голови\~Скадовської районної\~державної адміністрації\~Херсонської області,\~в обґрунтування якої представник зазначила, що 05 жовтня 1992 року ФГ «Кравець» вперше зареєстровано як юридичну особу. Відповідно до державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, виданого на підставі рішення Красненської сільської Ради народних депутатів Скадовського району Херсонської області від 08.07.1992 №20, [PERSON] надано в довічне успадковане володіння 21,5 га землі. Згідно державного акту на право постійного користування землею від 18.10.1993 [PERSON] надано в постійне користування земельну ділянку площею 21,5 га. В цей же земельний акт увійшли земельні ділянки площею 40,1 га на підставі рішення Красненської сільської ради від 11.06.1993 №49 та площею 37,9 га на підставі рішення Скадовської районної ради від 16.09.1994 №29. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до пункту 1.3 Статуту ФГ «Кравець», затвердженого загальними зборами членів ФГ «Кравець» 10 лютого 2004 року, членами ФГ «Кравець» є [PERSON] та [PERSON] . Статутом також передбачено, що ФГ створене відповідно до законодавства України на виділених Голові ФГ на праві постійного користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельних ділянках: державний акт ХС ХVІ, виданий [PERSON] 18.10.1993 на підставі рішення Красненської сільради народних депутатів Скадовського району Херсонської області від 08.07.1992 №20. Вищим органом управління ФГ «Кравець» є Збори Учасників, до виключної компетенції яких належить в тому числі ухвалення будь яких рішень стосовно розпорядження земельними ділянками ФГ. Однак, [PERSON] діючи всупереч Статуту ФГ, без відповідного рішення ФГ «Кравець» подала до Скадовської районної адміністрації заяву, відповідно до якої Скадовська районна державна адміністрація на засіданні комісії з врегулювання земельних відносин, протоколом №34 від 02.01.2011 вирішила дати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 99,5 га для ведення фермерського господарства (категорія земель землі сільськогосподарського призначення угіддя пасовища 87,0 га, ліси та інші вкриті площі 2,4 га, відкриті заболочені землі 10,1 га) на території Красненської сільської ради. Розпорядженням Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області від 09.12.2011 №657 «Про припинення права постійного користування та надання дозволу на виготовлення технічної документації» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства терміном на 3 роки [PERSON] , голові фермерського господарства «Кравець» площею 99,5 га на території Красненської сільської ради сільськогосподарського призначення (угіддя пасовища 87,0 га, ліси та інші вкриті площі 2,4 га, відкриті заболочені землі 10,1 га). Вважаючи вищевказане розпорядження Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області таким, що винесене з порушенням норм чинного законодавства, оскільки смерть [PERSON] не є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, й прийняття його за заявою одного із учасників ФГ всупереч Статуту фермерського господарства, представник просила скасувати розпорядженням Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області від 09.12.2011 №657 та стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 14 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 30-31). Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року до участі в справі залучено співвідповідачем Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (т. 1 а.с. 37). 19 квітня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, просила відмовити у задоволенні позовної заяви (т. 1 а.с. 53-55). Ухвалою суду від 07 травня 2021 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 63-64). Представник позивача адвокат Половинко А. В. в судовому засіданні підтримала позовну заяву з підстав у ній викладених. Представник ФГ «Кравець» Гонтарук М. М. в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти задоволення заявлених у ньому вимог. Представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Васіна В. В. просила відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав наведених у відзиві на позовну. Представником Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області до суду подано клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позицію з приводу позовних вимог не висловлено (т. 1 а.с. 121). Заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4\~ЦПК України). Статтею 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12\~ЦПК України). За змістом частин 1 та 6 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). За частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне. З копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 012345 встановлено, що 05 жовтня 1992 року Фермерське господарство «Кравець» зареєстровано як юридичну особу, код ЄДРПОУ 21293041 (т. 1 а.с. 7). Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 13 липня 2018 року, яке набрало законної сили 26 листопада 2020 року, ухвалено: --- визнати за [PERSON] право власності на цілісний майновий комплекс Фермерського господарства «Кравець», до складу якого входить корівник літ. «А», сараї літ. «Б», «Ж», «М», що розташовані за адресою 0,5 км на південь від 98 км Краснознам`янського магістрального каналу, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукцію, вироблену господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею згідно державного акту на право постійного користування землею серії ХС-ХVІ від 18.10.1993 площею 99,5 га, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу, ідентифікаційний код юридичної особи 21293041, місцезнаходження фермерського господарства: Херсонська область, Скадовський район, с. Красне, вул. Комунарів, 7 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в повному обсязі; --- визнати за [PERSON] право засновника Фермерського Господарства «Кравець», ідентифікаційний код юридичної особи 21293041, місцезнаходження фермерського господарства: Херсонська область, Скадовський район, с. Красне, вул. Комунарів, 7, статутний капітал у розмірі 500,00 грн. в порядку спадкування за законом в повному обсязі (т. 1 а.с. 125-127). В межах розгляду вказаної справи встановлені наступні обставини: «Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань [PERSON] , [PERSON] є керівниками Фермерського господарства «Кравець». Згідно статуту ФГ «Кравець» (в редакції 2004 року) членами фермерського господарства є [PERSON] , [PERSON] . Згідно протоколу №1 загальних зборів членів фермерського господарства «Кравець» від 05.09.2016 до членів фермерського господарства «Кравець» зараховано [PERSON] , якого призначено головою, [PERSON] виведено з членів вказаного фермерського господарства. Відповідно до державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, виданого на підставі рішення Красненської сільської Ради народних депутатів Скадовського району Херсонської області від 08.07.1992 №20, [PERSON] надано в довічне успадковане володіння 21,5 га землі. Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ХС-XVI від 18.10.1993 [PERSON] надано в постійне користування земельну ділянку площею 21,5 га. В цей же земельний акт увійшли земельні ділянки площею 40,1 га на підставі рішення Красненської сільської ради від 11.06.1993 №49 та площею 37,9 га на підставі рішення Скадовської районної ради від 16.09.1994 №29. За свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , зареєстрованого Красненською сільською радою Скадовського району Херсонської області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] ». Розпорядженням Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області від 09.12.2011 року №657 «Про припинення права постійного користування та надання дозволу на виготовлення технічної документації» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства терміном на 3 роки [PERSON] , голові фермерського господарства «Кравець» площею 99,5 га на території Красненської сільської ради сільськогосподарського призначення угіддя пасовища 87,0 га, ліси та інші вкриті площі 2,4 га, відкриті заболочені землі 10,1 га (т. 1 а.с. 5). Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 12 липня 2021 року, яке набрало чинності 12 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача: Скадовська міська рада Скадовського району Херсонської області про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (т. 1 а.с. 122-124). Частиною першою статті 15\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З урахуванням частини 1 статті 21\~ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Отже визнання скасування рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Частиною першою статті 51\~Земельного кодексу\~України (далі ЗК України) (у редакції, чинній на час створення фермерського господарства) передбачалося, що громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства. За змістом статті 7\~ЗК України користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Частиною першою статті 23\~ЗК України передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Тобто земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення фермерського господарства надавалася громадянину України не як фізичній особі, а як спеціальному суб`єктові голові створюваного ним фермерського господарства. Відповідно до частин першої та другої статті 9\~Закону України\~від 20\~грудня 1991\~року №2009-XII «Про селянське\~(фермерське)\~господарство» (далі Закон №2009-XII) (у редакції, чинній на час створення фермерського господарства; втратив чинність 29 липня 2003 року з моменту набрання чинності Законом України «Про фермерське господарство») після одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства до відповідної ради народних депутатів подається заява, статут, якщо це необхідно для створюваної організаційної форми підприємництва, список осіб, які виявили бажання створити його (із зазначенням прізвища, імені та по батькові голови), і документ про внесення плати за державну реєстрацію. За державну реєстрацію справляється плата, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону. Отже, можливість реалізації права на створення селянського (фермерського) господарства була підпорядкована фактичному одержанню громадянином, зокрема, права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства. Наявність у засновника визначеного законом права на земельну ділянку була однією з умов державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи. Передбачені законом особливості надання фізичній особі земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства підтверджують те, що таку ділянку можна було безоплатно отримати лише для створення відповідного господарства, після чого її використання можливе було тільки для ведення селянського (фермерського) господарства. Таку діяльність здійснює саме селянське (фермерське) господарство, а не його засновник. Іншими словами, після набуття засновником селянського (фермерського) господарства права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства та проведення державної реєстрації останнього постійним користувачем зазначеної ділянки стає селянське (фермерське) господарство. Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 червня 2020 року: у справі №179/1043/16-ц (провадження №14-63цс20), у справі №922/989/18 (провадження №12-205гс19). Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У пункті 7.27 постанови від 05 листопада 2019 року у справі №906/392/18 (провадження №12-57гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб?єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Статтею 141\~ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди ураховують, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. Указане відповідає висновку, викладеному у Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005. Таким чином, підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, як на момент його створення, так і на даний час, є добровільна відмова від земельної ділянки. Так, за змістом пункту 5.7 Статуту ФГ «Кравець», затвердженого загальними зборами членів ФГ «Кравець» 10 лютого 2004 року, ФГ створене відповідно до законодавства України на виділених Голові ФГ на праві постійного користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельних ділянках: державний акт ХСХVІ, виданий [PERSON] 18.10.1993 на підставі рішення Красненської сільської ради народних депутатів Скадовського району Херсонської області від 08.07.1992 року №20 (т. 1 а.с. 12-19). Пунктом 7.1 Статуту передбачено, що вищим органом управління ФГ «Кравець» є Збори Учасників. До виключної компетенції Зборів Учасників належить, в тому числі, ухвалення будь яких рішень стосовно розпорядження земельними ділянками, земельними частками ФГ (пункт 7.3.3 Статуту). Як зазначила в судовому засіданні представник позивача і не спростовано судовим розглядом, Зборами Учасників ФГ «Кравець» не приймалося рішення про звернення до Скадовської РДА із заявою відповідно до якої Скадовською районною державною адміністрацією на засіданні комісії з врегулювання земельних відносин, згідно протоколу №34 від 02.01.2011, надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 99,5 га для ведення фермерського господарства (категорія земель землі сільськогосподарського призначення угіддя пасовища 87,0 га, ліси та інші вкриті площі 2,4 га, відкриті заболочені землі 10,1 га) на території Красненської сільської ради. За встановлених обставин, суд погоджується із доводами представника позивача, що подаючи заяву, на підставі якої в подальшому було прийняте оспорюване розпорядження, [PERSON] діяла всупереч Статуту ФГ «Кравець». Матеріали справи також не містять доказів вибуття земельної ділянки із володіння ФГ «Кравець» після прийняття оспорюваного розпорядження. Таким чином, суд, аналізуючи в сукупності всі досліджені докази по справі та надаючи їм оцінку, дійшов висновку, про наявність правових підстав для скасування розпорядження Скадовської РДА від 09.12.2011 №657 «Про припинення права постійного користування та надання дозволу на виготовлення технічної документації», в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства терміном на 3 роки [PERSON] , оскільки вказане розпорядження прийняте на підставі заяви, яка суперечить Статуту ФГ «Кравець» (в редакції 2004 року). Згідно з частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів на користь позивача пропорційно підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн., розмір якого підтверджується квитанцією від 17 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 27).

Outcome: approved