Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з метою забезпечення обліку споживання газу позивач неодноразово звертався до відповідача з клопотанням надати дозвіл на виконання робіт по монтажу в квартирі [ADDRESS] двох лічильників споживання газу (вузлів обліку), оскільки газова плита та газова водонагрійна колонка «Протерм» підключені до різних трубопроводів газопостачання. На перше звернення позивача відповідач запропонував встановити один лічильник (вузол обліку) та видав технічні умови № 112/1 від 31 січня 2013 року, якими передбачено заміна підключення існуючої газової водонагріваючої колонки ВГП (колонка «Протерм РОР-23») та газової плити кухні до одного трубопроводу газопостачання. З такою пропозицією позивач та третя особа не погодились та позивач неодноразово звертався до відповідача із клопотанням видати нові технічні умови на справедливих та сприятливих умовах щодо монтажу двох лічильників споживання газу. Відповідач не бажає змінювати технічні умови та наполягає на встановленні одного лічильника. У відповіді № 10983/2-2 від 28 грудня 2015 року відповідач повідомив, що згідно п.6.108 ДБН В.2.5-20:2001 «Газопостачання» кожен споживач газу повинен бути забезпечений єдиним комерційним вузлом обліку кількості газу. Згідно розяснень Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України вимоги п.6.108 ДБН В.2.5-20:2001 «Газопостачання» стосуються влаштування конструкцій та обладнання шаф для розміщення лічильників. У звязку з вищевикладеним, враховуючи уточнення та доповнення до позовної заяви, поданих представником позивача 25 квітня 2016 року, позивач та його представник просили суд визнати протиправними та необґрунтованими відмови позивача за заявами та скаргами [PERSON] щодо надання дозволу та технічних умов на встановлення лічильників, зобовязати ПАТ «Дніпрогаз» повторно розглянути його заяву та видати дозвіл та технічних умов на встановлення двох газових лічильників для обліку споживання газу газовою водогрійною колонкою «Протерм», яка розташована у приміщенні № 8 площею 5,3 кв.м. та газовою плитою, що розташована в приміщенні № 3 кухні площею 8,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS]; стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила позов задовольнити (а.с. 33). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у [INFO] (а.с.7-8). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради №387 від 20 червня 2003 року затверджено акт державної технічної комісії від 02 червня 2003 року про готовність до експлуатації квартири № 31 після перепланування і обєднання квартир № 31 і № 32 у кількості трьох житлових кімнат житловою площею 57,5 м2 за адресою: вул. Паторжинського, 11 та присвоєно квартирі введеній в експлуатацію № 31 (а.с.13). Відповідно до договору дарування від 22 листопада 2003 року вищезазначена квартира була передана [PERSON] (а.с. 11). З метою забезпечення обліку споживання газу позивач звернувся до відповідача з клопотанням надати дозвіл на виконання робіт по монтажу в квартирі [ADDRESS] двох лічильників споживання газу (вузлів обліку), оскільки газова плита та газова водонагрійна колонка «Протерм» підключені до різних трубопроводів газопостачання. На перше звернення позивача відповідач запропонував встановити один лічильник (вузол обліку) та видав технічні умови № 112/1 від 31 січня 2013 року, якими передбачено заміна підключення існуючої газової водонагріваючої колонки ВГП (колонка «Протерм РОР-23») та газової плити кухні до одного трубопроводу газопостачання (а.с. 17-18). Відповідно до матеріалів справи 18 лютого 2013 року ПАТ «Дніпрогаз» був погоджений проект на встановлення газового водонагрівача «Протерм», виготовлений на замовлення [PERSON] (а.с. 43-44), проте через відмову споживача, побутовий газовий лічильник не було встановлено. У відповіді № 10983/2-2 від 28 грудня 2015 року відповідач повідомив, що згідно п.6.108 ДБН В.2.5-20:2001 «Газопостачання» кожен споживач газу повинен бути забезпечений єдиним комерційним вузлом обліку кількості газу (а.с. 23). Відповідно до положень п.п.3, 4 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України від 31 травня 2011 року № 633, основними завданнями Мінрегіону є забезпечення формування та реалізація державної регіональної політики, державної житлової політики і політики у сфері будівництва, архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства. Мінрегіон відповідно до покладених на нього завдань затверджує, зокрема, державні будівельні норми, методологію проектування, будівництва та реконструкції обєктів цивільного і промислового призначення, інженерно-транспортної інфраструктури у звичайних і складних інженерно-геологічних умовах. Згідно розяснень Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України вимоги п.6.108 ДБН В.2.5-20:2001 «Газопостачання» стосуються влаштування конструкцій та обладнання шаф для розміщення лічильників (а.с. 21). Відповідно до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної\~комісії, що здійснює державне\~регулювання у сферах\~енергетики\~та комунальних послуг\~від 30.09.2015\~ № 2494, де у п.3 Глави 1 Розділу Х зазначено, що на обєкті споживача (суміжного субєкта ринку природного газу) в точці вимірювання організовується єдиний комерційний вузол обліку за виключенням випадку, коли через метрологічні характеристики, сезонну роботу відповідного обладнання, необхідність відокремлення обліку газу за окремою тарифною групою чи інші обєктивні (обґрунтовані) причини можуть встановлюватися два та більше вузлів обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Отже, як вбачається з матеріалів справи та з відповіді відповідача № 10983/2-2 від 28 грудня 2015 року, ПАТ «Дніпрогаз» розглянув клопотання [PERSON] щодо встановлення вузлів обліку, проте вказану відповідь суд вважає неповною, оскільки, відповідно до вищезаначених норм, на обєкті споживача за наявності обєктивних (обґрунтованих) причин можуть встановлюватися два та більше вузлів обліку. У вказаній відповіді ПАТ «Дніпрогаз» не навів достатніх обґрунтувань та не надав оцінку обставинам, викладених у звернення позивача, щодо важливості встановлення двох вузлів обліку у квартирі [ADDRESS]. У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] щодо зобовязання Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» повторно розглянути заяву [PERSON] щодо надання дозволу та технічних умов на встановлення двох газових лічильників для обліку споживання газу газовою водогрійною колонкою «Протерм», яка розташована у приміщенні № 8 площею 5,3 кв.м. та газовою плитою, що розташована в приміщенні № 3 кухні площею 8,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо визнання протиправними та необґрунтованими відмови відповідача за заявами та скаргами [PERSON] щодо надання дозволу та технічних умов на встановлення лічильників, то вказана позовна вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Отже, зазначеною нормою права передбачено як спосіб захисту порушеного права визнання незаконними дій лише органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб і службових осіб. Визнання незаконними дій інших органів, підприємств, установ законом не передбачено. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача з ПАТ «Дніпрогаз» моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3\~постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з пошкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших, негативних наслідків. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ст. 1167\~ЦПК України\~містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В позовній заяві та під час судового розгляду позивачем не було надано належних доказів наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань. Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, слід відмовити. Окрім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial