Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,він до 25.08.2011 року мав прізвище «КРИВОБОК», яке потім змінив на «ШУНЕВИЧ». [PERSON] являється його матірю. Відповідач [PERSON] являється його рідним дядьком по матері. З вересня 1981 року він разом зі своєю матірю [PERSON] проживав у двокімнатній квартирі [ADDRESS], яка розташована в Дніпровському районі м. Києва. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2001 року він був засуджений по ст. 101 ч.1 КК України до 3-х років позбавлення волі у звязку з чим відбував покарання в Житомирській виправній колонії №4. Відповідно до Довідки Серії ОО №023363 Державного департаменту з питань виконання покарань від 13.08.2003 року він був звільнений з виправної колонії умовно - достроково 13.08.2003 року на 1 рік і 30 днів. Під час його перебування в Житомирській виправній колонії №4, його мати [PERSON] тяжко захворіла. Так як квартира [ADDRESS], де він проживав з матірю [PERSON], не була приватизована, то на вимогу відповідача, та прохання матері в Житомирській виправній колонії №4 він оформив доручення на імя відповідача [PERSON]Г, яким доручив відповідачу від його імені приватизувати належну йому та матері квартиру. Його мати також своїм дорученням від 28.11.2002 року доручила відповідачу приватизувати належну йому та матері квартиру, так як на той час знаходилась в лікарні на лікуванні. На підставі доручень відповідач в січні 2003 року від їхнього імені подав заяву про передачу їм з матірю у спільну часткову власність двокімнатної квартири [ADDRESS]. На підставі поданих заяв ,розпорядженням Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва від 24.01.2003 року №58-940 квартира [ADDRESS] була передана йому та матері у спільну часткову власність. В тому ж році, а саме 18.04.2003 року відповідач [PERSON] від його імені та імені матері [PERSON] на підставі їхніх доручень продав належну їм на праві спільної часткової власності двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає,що доручаючи відповідачу продати належну їм на праві власності квартиру, вони за отримані кошти від продажу квартири в м. Києві повинні були придбати аналогічну квартиру в м. Ірпінь Київської області. Це повязано з тим, що його мати тяжко хворіла і їй за станом здоровя краще було жити за межами м. Києва, ближче до природи. Крім того, частина коштів від продажу квартири в м. Києві були використані для лікування матері. Саме тому в м. Ірпінь відповідач для їх з матірю придбав квартиру в старому будинку, яка коштувала набагато дешевше ніж квартира м. м. Києві. Оскільки він в той період відбував покарання в місцях позбавлення волі, а його мати тяжко хворіла, то відповідач [PERSON], хоча і придбав 07.06.2003 року для нього і матері 2-хкімнатну квартиру [ADDRESS], але в якості покупця в даному договорі купівлі - продажу квартири вказав не його і його матір, а себе. Після оформлення 07.06.2003 року договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS], в дану квартиру переїхала спочатку його мати із своїми меблями з проданої квартири, а з 13.08.2003 року переїхав також і він після звільнення з місць позбавлення волі. З того часу, він та його мати постійно проживаємо в ній, несуть витрати по її утриманню, ремонту. Вони також погасили і борг попередніх власників даної квартири по оплаті комунальних послуг. З часу придбання квартири в м. Ірпені Київської області відповідач [PERSON] в ній ніколи не проживав, його майна в ній не було і немає на даний час, на протязі всього часу він визнавав, але вона являється його та його матері власністю, оскільки була придбана виключно за їхні з матірю кошти, які були отримані від продажу більшої квартири в м. Києві, а на своє імя відповідач оформив лише тому, що він-позивач відбував покарання, а мати в той час тяжко хворіла. При цьому відповідач не тальки визнавав за ним та матірю право власності на дану квартиру, але й постійно обіцяв її переоформити на нього та матір. 11.10.2007 року його мати [PERSON] померла. Після смерті матері він продовжував проживати в придбаній квартирі, а коли одружився, то до нього в 2011 році вселилась його дружина, а 02.07.2014 року у них народилась також дочка [PERSON]. Відповідач і після смерті [PERSON], також обіцяв переоформити квартиру на нього-позивача, а він продовжував утримувати квартиру, проводив ремонтні роботи. Але в лютому 2015 року відповідач повідомив про те, щоб він із своєю сімєю переїздив до своїх батьків і звільнив квартиру, так як йому потрібні кошти на будівництво на земельній ділянці, яку він придбав в с. Шпітьки після продажу їхньої квартири в м. Києві При цьому відповідач чомусь заявив, що йому належить лише 1/2 частина квартири, а не вся квартира. Оскільки відповідач [PERSON] лише в лютому 2015 року став оспорювати його право на квартиру, придбану за його та покійної матері кошти, в якій він постійно проживає і яку фактично відмовився переоформити на його імя, то він змушений звертатись в суд з даним позовом. Враховуючи, що договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 07.06.2003 року був укладений на імя відповідача [PERSON] без їхніх доручень на її придбання на його імя, то даний договір повинен бути визнаний удаваною угодою із застосуванням правил, що регулюють фактично укладену угоду, а покупцями по даній угоді повинні бути визнані він та його мати [PERSON] в рівних частках. Після смерті 10.10.2007 року його матері [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Він як єдиний спадкоємець 1-ї черги після смерті своєї матері на підставі ст. 1268 ч.3 ЦК України прийняв спадщину, так як постійно проживав з нею в квартирі однією сімєю як на час її смерті, так і після, а тому за ним право власності на 1\\2 частину квартири повинно бути визнано в порядку спадкування за законом. Позивач просив визнати Договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 07.06.2003 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] з одного боку і [PERSON] з другого, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №1711 удаваною угодою, визнавши, що покупцями даної квартири являються КРИВОБОК ( зараз ШУНЕВИЧ) [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті 10.10.2007 року моєї матері БУРКЕВИ Ч [PERSON]. У послідуючому позивач подав до суду доповнюючу уточнюючу позовну заяву до [PERSON],[PERSON],[PERSON] ,3-і особи приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON], КП КОР «Північне БТІ» про визнання договору купівлі-продажу квартири удаваною угодою та визнання права власності на квартиру,відповідно до якої просить визнати Договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 07.06.2003 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] з одного боку і [PERSON] з другого, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №1711 удаваною угодою, визнавши, що покупцями даної квартири являються КРИВОБОК ( зараз ШУНЕВИЧ) [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті 10.10.2007 року моєї матері БУРКЕВИ Ч [PERSON]. 05.06.2015р позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог,відповідно до якої просить визнати причину його звернення в суд з пропуском строку позовної давності поважною та поновити строк для звернення в суд за захистом свого права. визнати Договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 07.06.2003 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] з одного боку і [PERSON] з другого, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №1711 удаваною угодою, визнавши, що покупцями даної квартири являються КРИВОБОК ( зараз ШУНЕВИЧ) [PERSON] та [PERSON] в рівних частках.Визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті 10.10.2007 року моєї матері БУРКЕВИ Ч [PERSON]. Позивач та його представник [PERSON]І у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON]Г та його представник [PERSON]В у судовому засіданні позовні вимоги не визнали,просили у позові відмовити,поскільки відсутні будь-які правові підстави для визнання договору купівлі-продажу квартири удаваною угодою.Крім того,вважають,що позивач пропустив строк позовної давності. Відповідачі [PERSON]С та [PERSON]М у судове засідання не з»явились,про день розгляду справи повідомлялись належним чином. 3-я особа приватний нотаріус [PERSON]М у судове засідання не з»явилась,до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.95). Представник КП КОР «Північне БТІ» у судове засідання не з»явився,до суду надійшов лист із проханням розглядати справу за їх відсутності (а.с.155). Суд,заслухавши пояснення сторін,покази свідків,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях». У судовому засіданні було встановлено,що позивач [PERSON], [INFO], до 25.08.2011 року мав прізвище «КРИВОБОК», яке потім змінив на «ШУНЕВИЧ». [PERSON] являється матірю позивача . Викладені вище обставини стверджуються копіями паспорта позивача на імя «КРИВОБОК» і «ШУНЕВИЧ», копією його свідоцтва про народження та копією свідоцтва про зміну імені (а.с.29,34).Дані обставини не заперечуються відповідачем по справі [PERSON] ,який є рідним дядьком позивача по матері. Також,у судовому засіданні було встановлено,що з вересня 1981 року позивач разом зі своєю матірю [PERSON] проживали у двокімнатній квартирі [ADDRESS], яка розташована в Дніпровському районі м. Києва,що стверджується копіями паспорта позивача на імя [PERSON] та [PERSON], довідкою ЖРЕО №408 м. Києва (а.с.25-26,28). Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2001 року позивач був засуджений по ст. 101 ч.1 КК України до 3-х років позбавлення волі у звязку з чим відбував покарання в Житомирській виправній колонії №4. Відповідно до Довідки Серії ОО №023363 Державного департаменту з питань виконання покарань від 13.08.2003 року позивач був звільнений з виправної колонії умовно - достроково 13.08.2003 року на 1 рік і 30 днів,що стверджується копіями Довідки про звільнення від 13.08.2003 року та довідкою Житомирської виправної колонії №4, (а.с.15,33) Також,у судовому засіданні було встановлено,що позивач перебуваючи Житомирській виправній колонії №4 оформив доручення на імя відповідача [PERSON], яким уповноважив [PERSON]Г від одержувати необхідні документи та довідки,розписуватись за нього а також виконувати інші дії пов»язані даним дорученням ,що стверджується копією вказаного доручення (а.с.16). Мати позивача [PERSON]Г також своїм дорученням від 28.11.2002 року доручила відповідачу [PERSON]Г пред»ставляти її інтереси в органах державної влади та управліня,установах,організаціях,уповноваженому органі приватизації м.Києва з приводу приватизації на її ім.»я квартириі №54 по вул. С.Стальського №18 м. Києва (а.с.17.) На підставі зазначених доручень відповідач в січні 2003 року від мені позивача та [PERSON]Г подав заяву про передачу позивачу та [PERSON]Г у спільну часткову власність двокімнатну квартиру [ADDRESS],що стверджується копією заяви. На підставі поданих заяв, розпорядженням Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва від 24.01.2003 року №58-940 квартира [ADDRESS] була передана позивачу та його матері [PERSON]Г у спільну часткову власність,що стерджується копією розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №58-940 від 24.01.2003 року з копіями документів на підставі яких було прийняте розпорядження (а.с.10-17). 16.04.2003р позивач по справі [PERSON]В надав відповідачу [PERSON]Г довіреність,відповідно до якої надав відповідачу право подавати від його імені заяви,підпис ати договір купівлі-продажу,отримати належні йому гроші та виконати всі інші необхідні дії пов»язані з цим дорученням. 18.04.2003 року відповідач [PERSON] від імені позивача та імені його матері [PERSON] на підставі вказаних доручень продав двокімнатну квартиру [ADDRESS],що стверджується копією договору купівлі-продажу та документами,на підставі яких даний договір був посвідчений (а.с.107-115). Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що 07.06.2003 року між [PERSON] і [PERSON] з одного боку і [PERSON] з другого був укладений договір купівлі продажу 2-хкімнатної квартири [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №1711.Наведені обставини справи стверджуються копією договору купівлі-продажу та доданими до договору документами(а..с.102-106) Позивач просить визнати даний договір купівлі-продажу 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] удаваною угодою визнавши, що покупцями даної квартири являються КРИВОБОК ( зараз ШУНЕВИЧ) [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Дані позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи із наступного: Оскільки договір купівлі - продажу спірного будинку був оформлений 07.06.2003 року під час дії Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, то даний позов в частині визнання договору купівлі - продажу удаваною угодою необхідно розглядати на підставі ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до . 58 ч.2 ЦК УРСР 1963 р., якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторону мали на увазі. Згідно вимог ст. 59 ЦК УРСР 1963 року угода, яка визнана недійсною, визнається недійсною з моменту її укладення. Ставлячи питання про визнання договору купівлі-продажу квартири від 07.06.2003р удаваною угодою,позивач не надав до суду доказів тих обставин,яку саме угоду було приховано спірним договором купівлі-продажу. Зазначаючи у позовній заяві ,що спірна квартира [ADDRESS] була придбана за кошти позивача та його матері і придбана для позивача та його матері,позивач з даного приводу також не надав до суду відповідних доказів. У судовому засіданні було встановлено,що після оформлення 07.06.2003 року договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS], в дану квартиру переїхала проживати спочатку [PERSON]Г, а з 13.08.2003 року у дану квартиру переїхав проживати позивач після звільнення з місць позбавлення волі. 11.10.2007 року [PERSON] померла. На даний час у квартирі проживає позивач із своєю сім»єю. Позивач згідно позовної заяви посилається на ті обставини,що з часу придбання квартири в м. Ірпені Київської області відповідач [PERSON] в ній ніколи не проживав, його майна в ній не було і немає на даний час.Однак дані обставини не свідчать та не можуть свідчити про те,що договір купівлі-продажу спірної квартири є удаваним. Позивач зазначає,що спірна квартира являється його та його матері власністю, оскільки була придбана виключно за їхні з матірю кошти, які були отримані від продажу більшої квартири в м. Києві. Однак позивачем з даного приводу до суду не було надано жодного доказу,а саме не було надано жодного жоказу на підтвердження тих обставин,що спірна квартира була придбана саме за кошти,які були отримані відповідачем за продаж квартири [ADDRESS]. Також не доведені у судовому засіданні посилання позивача на ті обставини,що відповідач після смерті [PERSON], обіцяв переоформити квартиру на позивача. Покази з даного приводу в якості свідка позивача по справі суд не приймає до уваги,поскільки він зацікавлений у наслідках розгляду справи. Свідок [PERSON]М у судовому засіданні показала,що зі слів її дідуся та бабусі їй відомо,що [PERSON]Г обіцяв переоформити квартиру на позивача.Покази даного свідка суд також не приймає до уваги,поскільки дані обставини свідку відомі зі слів інших осіб.Свідок [PERSON]І показала,що мама позивача тяжко хворіла, часто говорила незрозумілі речі. Позивач згідно позовної заяви зазначає,що проживаючи у квартирі він утримував її, проводив ремонтні роботи.До суду надано квитанції про сплату комунальних послуг,із яких вбачається,що комунальні послуги оплачувались як [PERSON]Г так і позивачем та його матір»ю [PERSON]Г (а.с.47-58).Однак дані обставини не свідчать про те,що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] є удаваним.Позивач по справі [PERSON]В та [PERSON]Г були зареєстровані у зазначений квартирі (а.с.25-28) і відповідно до ст.. 66-68 ЖК України зобов»язані сплачувати надані комунальні послуги. Враховуючи викладені обставини справи,суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині визнання договору купівлі-продажу 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] удаваною угодою та в частині визнання, що покупцями даної квартири являються КРИВОБОК ( зараз ШУНЕВИЧ) [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Поскільки суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині визнання договору купівлі-продажу 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] удаваною угодою визнавши, що покупцями даної квартири являються КРИВОБОК ( зараз ШУНЕВИЧ) [PERSON] та [PERSON] в рівних частках,то відповідно після смерті 11.10.2007 року [PERSON]не відкрилась спадщина на 1\\2 частину спірної квартири [ADDRESS],поскільки власником зазначеної квартири на даний час є відповідач по справі [PERSON]Тому позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]Г є безпідставними ,у зв»язку з чим суд відмовляє у даних позовних вимогах. На підставі ст. 58,59,79,224-225 ЦК УРСР в редакції 1963р, ст..ст.1216-1223,1261,1268-1270 ЦК України ,

Outcome: dismissed