Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська Набережна 26» про визнання права спільної часткової власності на нерухоме майно, допоміжні приміщення будинку. В позовних вимогах просив визнати право власності спільної часткової власності на об'єкт спільної часткової власності - підвальні приміщення багатоквартирного будинку [ADDRESS], функціональне призначення яких не визначено проектними документами і які позначені на цих документах як «технічні приміщення будинку». В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська Набережна 26» - Андрієнко Сергій Володимирович проти позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, надав письмові заперечення (а.с. 22-24). Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача ОСББ «Дніпровська Набережна», дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності виданого 12 грудня 2008 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 9). 16 листопада 2009 року співвласниками будинку [ADDRESS] було створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна, 26», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 12). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» наведені терміни вживаються у такому значенні: загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об'єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо); неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку; неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон) об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Відповідно до ст. 7 вказаного Закону статут об'єднання складається відповідно до Типового статуту, який затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. У статуті має бути визначено перелік майна, що перебуває у спільній сумісній власності (неподільного майна), права та обов'язки членів об'єднання щодо цього майна; перелік майна, що перебуває у спільній частковій власності (загального майна), права та обов'язки членів об'єднання щодо цього майна. Так, позивач 25 березня 2014 року звертався до голови правління ОСББ «Дніпровська Набережна 26» Токаренко В.О. про надання йому у володіння та користування частини підвального приміщення будинку [ADDRESS], функціональне призначення яких не визначено проектними документами та які позначені на цих документах як «технічні приміщення будинку» (а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Вищевказана норма виключає можливість належності іншої житлової площі власникам квартир у дво - або багатоквартирному житловому будинку, окрім квартири, що належить на підставі свідоцтва про право власності. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позовні вимоги пред'явлені до ОСББ «Дніпровська Набережна 26» не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 12 Закону управління неподільним та загальним майном житлового комплексу здійснює управитель. Визначення функціонального призначення того чи іншого допоміжного (підвального) приміщення в будинку [ADDRESS] є компетенцією управителя, тобто ОСББ. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, вважає заявлений позов не обґрунтованим та таким, що не відноситься до правовідносин, що регулюються главою 26 Цивільного кодексу України «Право спільної власності» на що посилається позивач у позовній заяві, а отже у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed