Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] (далі Відповідач-1) та [PERSON] (далі Відповідач-2) про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору. Звернення до суду мотивував тим, що 14.09.2007 року між Позивачем та Відповідачем-1 був укладений Кредитний договір №8/2007/840-К/1334-Н, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 28 000,00 Доларів США з виплатою процентної ставки 12,99 % на місяць. Відповідно до п. п 2.1. 2.2. 4.3. 4.3.4. Кредитного договору, Позичальник зобовязався повернути Банку кредит в повному обсязі, сплатити нараховані проценти, комісії та інші платежі у порядку, терміни та розмірах, що встановлені Кредитним договором. Позивач зазначає, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чинрм відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Попри взяті на себе зобовязання Позичальник не виконує умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором терміни. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобовязання настають такі правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст.549 ЦК України). При цьому ст.550 ЦК України наголошує, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Так, відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню Кредитку, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, у разі порушення Позичальником вимог п.гі. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.6, 3.3.8, 3.3.9 Кредитного договору, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок. Станом на 12.11.2013 року заборгованість Позичальника перед Банком складає: 305 776,85 гри. (триста пять тисяч сімсот сімдесят шість грн. вісімдесят пять коп.), а саме: -заборгованість за сумою кредиту 27 044,35 доларів США, що в еквіваленті за курсом 7,993 складає: 216 165,49 (двісті шістнадцять тисяч сто шістдесят пять) грн. 49 коп., -заборгованість за процентами 7 637,24 доларів США, що в еквіваленті за курсом 7,993 складає: 61 044,46 (шістдесят одна тисяча сорок чотири) грн. 46 коп., -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 773,99 доларів США, що в еквіваленті за курсом 7,993 складає: 6 186,50 (шість тисяч сто вісімдесят шість) грн. 50 коп., -штраф 2 800,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом 7,993 складає: 22 380,85 (двадцять дві тисячі триста вісімдесят) грн. 85 коп., Позивач також зазначає, що в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 14 вересня 2007 року було укладено Договір Поруки №1334-Н/2. Між Банком та поручителем - Відповідачем-2 [PERSON]. За договором поруки Поручитель поручається перед Кредитором боржника за виконання останнім свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п.1.2 Договору поруки Поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник (Відповідач-1) і поручитель (Відповідач-2) відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних в п.1.1 Договору поруки повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідно до ст.543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Претензії про сплату заборгованості були направлені на адресу Відповідачів, але заборгованість за Кредитним договором перед Банком, яка складає 305776,85 грн., Відповідачами сплачена не була. Тому Позивач просить суд стягнути з Відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 305776,85 грн. та сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у сумі 3057,77 грн. (а.с.2-4, 5-16). Провадження у справі первісно було зупинено ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.10.2014 року на підставі п.3 ч.1 ст.291 ЦПК України у звязку із призванням Відповідача [PERSON] по частковій мобілізації до лав збройних сил України (а.с.24, 30). Провадження у справі було відновлено ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2016 року у звязку із звільненням Відповідача [PERSON] в запас (а.с.36, 37). Після відновлення провадження у справі представник Позивача, який знаходиться у стані ліквідації, в судове засідання не явився. 13.10.2016 року від нього до суду надійшов лист про перенесення судового засідання, в якому також вказав на те, «…що за рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №616 від 28.04.2016 року «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра», продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та продовжено повноваження ліквідатора» (а.с.56-58). Відповідач-1 [PERSON] у судове засідання не явився. Надіслав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник Відповідача-1 [PERSON] [PERSON] (а.с.47-48) заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, але при цьому просив суд стягнути суми заборгованості та судового збору лише з його довірителя (а.с.77). Суду пояснив, що його довіритель повністю визнає заявлені позовні вимоги і просить стягнути заявлені Позивачем суми саме з нього, оскільки Відповідачі є родичами і саме Відповідач-1 запропонував Відповідачу-2 бути його довірителем при укладанні кредитного договору. Тому, що у подальшому повністю не зіпсувати свої відносини з Відповідачем-2, Відповідач-1 просить стягнутим заявлені суми тільки саме з нього і не стягувати їх з Відповідача-2 (а.с.77). Відповідач-2 у судове засідання не явився. Надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та заперечував проти задоволення заявлених вимог у частині стягнення з нього як с поручителя грошових коштів за кредитним договором та судового збору (а.с.59). За клопотанням представника Відповідача-1 [PERSON] матеріали цивільної справи судом не досліджувалися. Заслухавши пояснення представника Відповідача-1, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному конкретному випадку визнання Відповідачем-2 позову і його прохання покласти усю цивільну відповідальність за позовом саме на нього не суперечать закону і не порушують права свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд частково задовольняє заявлені позовні вимоги і стягує лише з Відповідача-2 [PERSON] на користь на користь ПАТ КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-К/1334-Н у розмірі 305776,85 грн., а також судовий збір у розмірі 3057,77 грн., сплачений Позивачем при зверненні до суду. З оглядом на викладене,

Outcome: partial