Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 7779,47 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір № BLaЖГА00067996, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 14500,00 грн. з терміном повернення кредиту 30 серпня 2014 року, встановленою процентною ставкою на рівні 15% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту. Позивач виконав договірні зобовязання, надавши грошові кошти. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів у встановлені договором строки згідно графіку погашення заборгованості, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління кредитом. Станом на 25 серпня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача становить 7779,47 грн., яка складається з: 0,53 грн. простроченої суми кредиту; 0,2 грн. прострочених процентів за користування кредитом; 2282,76 грн. простроченої комісії; 5495,98 пені за несвоєчасне погашення кредиту; яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши свої заперечення проти позову, в яких посилаючись на те, що він завчасно та в повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання перед ВіЕйБі банком, а вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. В задоволенні позову просив відмовити У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Тобто право вибору підстав позовних вимог та способу захисту порушеного права належить виключно позивачеві і суд не може самостійно змінювати підставу і той спосіб захисту права, який позивач обрав. Статтею 16 ЦК України визначено перелік найбільш поширених способів захисту цивільних прав та інтересів і цей перелік не являється вичерпним, так як ч. 2 ст. 16 ЦК передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір, а також доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено Договір банківського обслуговування BLaЖГА00067996, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 14500,00 грн. з терміном повернення кредиту 30 серпня 2014 року, процентною ставкою на рівні 15% річних та комісією за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту на поточний рахунок, а позичальник зобовязався щомісячно сплачувати платежі, згідно графіку погашення заборгованості за кредитом. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позивач виконав свої зобов`язання належним чином, перерахувавши грошові кошти на рахунок відповідача. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданих відповідачем квитанцій, які повністю узгоджуються з розрахунком, наданим позивачем вбачається, що до грудня 2013 року за зазначеним кредитним договором [PERSON] виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором та достроково повернув усі належні платежі окрім 0,53 грн. Згідно квитанції № 1040271 від 20 лютого 2014 року [PERSON] за цим же кредитним договором сплачено до каси ПАТ «ВіЕйБі Банк», відділення № 130 1,00 грн., за що в цей же день ним була також оплачена комісія за приймання коштів в розмірі 10 грн. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором та своєчасно і в повному обсязі повернув кредитні кошти та сплатив усі належні за договором платежі. Згідно розрахунку заборгованості позивача сума заборгованості відповідача станом на 25 серпня 2015 року становить 7779,47 грн., тв складається з: 0,53 грн. простроченої суми кредиту; 0,2 грн. прострочених процентів за користування кредитом; 2282,76 грн. простроченої комісії; 5495,98 пені за несвоєчасне погашення кредиту. Враховуючи, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт, що відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором BLaЖГА00067996 від 30 серпня 2011 року, то в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» належить відмовити. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що у відповідності до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, а отже судові витрати в розмірі 1218 грн. компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed