Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 292 430,89 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 10.10.2013 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанк Росії», правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК» та [PERSON] було укладено договір №118#00017363615, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 70 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 09.10.2018 р. та щомісячно погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіку, зі сплатою 33 % річних. Крім того, п. 6.9. кредитного договору [PERSON] погодив, що у випадку порушення своїх зобов'язань, діюча процента ставка за користування кредитом встановлюється в новому розмірі збільшеному на два процентних пункти. Банк свої зобов'язання відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі передбаченому договором. Проте відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед банком, яка згідно розрахунку, станом на 21.11.2016 року становить 292 430,89 грн., які позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника банку, в заяві вказав, що позов підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 10.10.2013 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанк Росії», правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК» та [PERSON] було укладено договір № 118#00017363615, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 70 000 грн., а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 09.10.2018 р. та щомісячно погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіку, зі сплатою 33 % річних. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 6.9. кредитного договору встановлено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань, діюча процента ставка за користування кредитом встановлюється в новому розмірі збільшеному на два процентних пункти Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого позивачем станом на 21.11.2016 року нарахована заборгованість у розмірі 292 430,89 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 66 983,94 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 61 399,78 грн., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 107 923,20 грн. та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом у розмірі 56 123,97 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10-11). Під час розгляду судової справи доказів, які мали спростувати наведені представником позивача розрахунків відповідачем не надано. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач порушив умови кредитного договору №118#00017363615 від 10.10.2013 року, в частині повернення кредиту в строки передбачені умовами договору, а тому не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4 386,46 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved