Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати виконавчий напис № 13741 від 07.10.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, про стягнення [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості по кредитному договору № 500410699 від 11.09.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.09.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за яким банк відкрив позивачу рахунок у валюті «гривня» та прийняв на себе зобов'язання надати позивачу споживчий кредит у вигляді встановлення відновлювальної кредитної лінії на рахунок, а позивач зобов'язався перед банком повернути отримані кошти на обумовлених в договорі умовах. 07.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис № 13741 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 500410699 від 11.09.2013 року за період з 12.08.2014 року по 12.09.2015 року у розмірі 105 735,98 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 86 778,81 грн., заборгованості по відсоткам - 14 957,17 грн., витрат стягувача на вчинення виконавчого напису - 4 000 грн. Позивач вважає дії відповідача незаконними, та необґрунтованими з тих підстав, що у [PERSON] відсутня заборгованість перед банком у заявленому розмірі, а приватний нотаріус не перевірив розмір заборгованості та безспірність вимог, відтак вчинений виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. 11.09.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено Кредитний договір № 500410699, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 99 120 грн., з процентною ставкою 14,99% та датою остаточного повернення кредиту - 12.09.2018 року. Також, 11.09.2013 року між тими ж сторонами укладено додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за яким банк відкрив позивачу рахунок у валюті «гривня» та прийняв на себе зобов'язання надати позивачу споживчий кредит у вигляді встановлення відновлювальної кредитної лінії на рахунок, а позивач зобов'язався перед банком повернути отримані кошти на обумовлених в договорі умовах. 07.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис № 13741 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла по Кредитному договору №500410699від 11.09.2013 року за період з 12.08.2014 року по 12.09.2015 року у розмірі 105 735,98 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 86 778,81 грн., заборгованості по відсоткам - 14 957,17 грн., витрат стягувача на вчинення виконавчого напису - 4 000 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України, статті 14 Закону України «Про нотаріат», нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Умови вчинення виконавчих написів визначено, зокрема, в ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з п.1.2. глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України, а саме Постановою від 29.06.99 № 1172. Пунктом 1 вищезгаданої постанови, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем в підтвердження наявності заборгованості було подано документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем також зазначено, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не перевірено відсутність спору між сторонами, що є порушенням. Частиною 5 п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, знаходження боржника або стягувача. Також Закон України «Про нотаріат» не покладає на нотаріуса обов'язок, щодо перевірки наявності безспірної заборгованості шляхом дослідження документів, передбачених Постановою КМ України № 1172. Отже, спірний виконавчий напис вчинено за документами, які підтверджують безспірність заборгованості. Посилання позивача на невірність розрахунку заборгованості не може бути прийнято до уваги, оскільки при вчинені виконавчого напису, нотаріус вчиняє дії, передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а не особисто перевіряє розрахунок кредитної заборгованості боржника. Також судом прийнято до уваги, що позивачем не надано альтернативного, правильного на його думку, розрахунку заборгованості. Слід зазначити, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат». Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє, щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Також, недоречним є твердження позивача щодо неправомірності стягнення з нього 4 000 грн. у якості витрат стягувача на вчинення виконавчого напису, оскільки такі дії повністю узгоджуються з положеннями ст. 31 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.628 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed