Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом та за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], про що видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 24 січня 2014 року, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з належних останньому: земельної ділянки площею 6,590 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 20 травня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], виданого на ім'я його матері - [PERSON], яка померла [INFO], після смерті якої її батько [PERSON] прийняв спадщину та 29 грудня 2011 року отримав в Першій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за № 1160, однак не встиг його зареєструвати у відділі Держземагенства в Магдалинівського району, так як помер та житловий будинок, розташований в [ADDRESS].За життя померлий залишив заповіт від 27 серпня 2007 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за 51, по якому вказав його та його сестру [PERSON], [INFO], як спадкоємців в рівних частинах житлового будинку, при цьому остання відмовилась від прийняття належної їй частки в спадковому майні на його користь, подавши відповідну заяву до нотаріуса, в зв'язку з чим, він є спадкоємцем за заповітом житлового будинку та відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем майна не зазначеного в заповіті, а саме вказаної земельної ділянки. Для оформлення спадкових прав він звернувся до нотаріуса, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва та роз'яснено право на звернення до суду, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача - адвокат Морозова О.Ю., що діє на підставі угоди про представництво клієнта адвокатом від 20.02.2014 року (а.с. 3, 4) не з'явилась, до суду надійшла заява (а.с. 62), згідно якої просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, до суду надано заяву (а.с. 60), в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення при попередньому розгляді справи, згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 10) - [PERSON], про що видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 24 січня 2014 року (а.с. 13), після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з належних останньому: земельної ділянки площею 6,590 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 20 травня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], виданого на ім'я його матері - [PERSON] (а.с. 6, 7, 12, 14), яка померла [INFO] (а.с. 11), після смерті якої її батько [PERSON] прийняв спадщину та 29 грудня 2011 року отримав в Першій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за № 1160, однак не встиг його зареєструвати у відділі Держземагенства в Магдалинівського району, так як помер та житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с. 22-24). За життя померлий залишив заповіт від 27 серпня 2007 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за 51 (а.с. 38), по якому вказав позивача та його сестру [PERSON], [INFO], як спадкоємців в рівних частинах житлового будинку, при цьому остання відмовилась від прийняття належної їй частки в спадковому майні на користь позивача, подавши відповідну заяву до нотаріуса (а.с. 29), в зв'язку з чим, позивач є спадкоємцем за заповітом житлового будинку та відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем майна не зазначеного в заповіті, а саме вказаної земельної ділянки. Для оформлення спадкових прав позивач 06 червня 2014 року (а.с. 28) звернувся до нотаріуса, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва та роз'яснено право на звернення до суду, тому позивач звернувся до суду з даним позовом (а.с. 1, 2, 18, 19-20). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст.ст. 1235, 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, при цьому заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.ст. 1268, 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець за законом чи за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку для прийняття спадщини подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Право позивача на спадщину в порядку спадкування за заповітом та за законом підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах цивільної справи в їх сукупності та які були приведене вище, а також копією спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] за № 131/2014 (а.с. 27-58). Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачем право власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом та за законом, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачами, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність житлового будинку та земельної ділянки спадкодавцю, суд вважає за необхідним постановити рішення про визнання за позивачем права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом та за законом, яке не успадковане та від частини якої відмовився інший спадкоємець за заповітом та за законом. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved