Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності за набувальною давністю на житловий будинок із господарськими спорудами [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 09.01.2005 року придбав за письмовою розпискою у [PERSON] будинок [ADDRESS], після чого [INFO] [PERSON] померла. Вказаний житловий будинок на час придбання належав померлому чоловіку [PERSON] - [PERSON] В травні 2006 року позивач переїхав до придбаного будинку, де проживає по теперішній час, вільно та відкрито користується ним та присадибною ділянкою. Позивач намагався оформити право власності у позасудовому порядку, але враховуючи відсутність правовстановлюючих документів, окрім технічного паспорту, на будинок, вимушений звернутися до суду за захистом свого права власності. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, підтвердила, що позивач дійсно придбав у її матері спірний будинок, будь-яких претензій до позивача вона не має, просить справу розглянути без її участі. Дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], право власності на будинок зареєстровано за [PERSON]. (а.с. 4) Згідно розписки від 09.01.2005 року, [PERSON] продала житловий будинок покійного чоловіка [PERSON] [ADDRESS] [PERSON] за 5 тис. грн.. (а.с. 7) Відповідно до довідки Миронівської сільської ради Світловодського району [PERSON] зареєстрований та фактично проживає в будинку [ADDRESS] Світловодського району з травня 2006 року та являється користувачем земельної ділянки за вказаною адресою. (а.с. 8, 9) Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. У відповідності до роз'яснень постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: п. 9. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність ), якщо інше не встановлено ЦК. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Враховуючи викладене, суд приходит до висновку, що позов ґрунтується на положеннях закону і підлягає задоволенню. Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved