Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду посилаючись на те, що він на протязі більше десяти років з дозволу відповідача з 1990 року, фактично мешкає у будинку та користується господарськими будівлями та спорудами розташованими на неприватизованій ділянці за адресою [ADDRESS]. На прохання позивача оформити документи на будинок належним чином відповідач відмовилась в силу відсутності коштів, проте вона не заперечує проти оформлення права власності на вказаний будинок на позивача. Позивач вимушений був звернутись з заявою до суду та просить визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно в порядку набувальної давності. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та пояснив, що він від самого народження і до теперішнього часу мешкає у вищевказаному будинку, а з 1990 року є власником 1/4 частини вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, відповідач є власником 1/2 частини будинку, ще власником останньої 1/4 частини будинку був [PERSON], але останній помер ще у [INFO] року та спадкова справа після його смерті не відкривалась. Він відкрито та безперервно вже тривалий час з дозволу відповідача та померлого [PERSON] користується та володіє 3/4 частинами будинку, до теперішнього часу виконує необхідний ремонт, користується земельною ділянкою, сплачує необхідні платежі по користуванню майном. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що померлий [PERSON] є її сином, також підтвердила, що позивач з її дозволу та дозволу її сина вже тривалий час, а саме понад 20 років, фактично мешкає у будинку та користується господарськими будівлями та спорудами розташованими на неприватизованій ділянці. Вислухавши сторони, вивчивши справу, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України, згідно приписів якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.1990 року виданого державним нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори Карповою Н.П. реєстр № 3126 (а.с.22-23) та технічного паспорту (а.с.11-13), будинок [ADDRESS] належить: відповідачу [PERSON] 1/2 частина; позивачу [PERSON] 1/4 частина; [PERSON] 1/4 частина, який відповідно до свідоцтва про смерть помер [INFO] року (а.с.9). Згідно довідки Кремінської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась (а.с.14). Відповідачем не заперечується той факт, що позивач з 1990 року фактично володіє та користується домоволодінням з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на неприватизованій земельній ділянці з його дозволу. Оціночна вартість домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на неприватизованій земельній ділянці, складає 53676,00 грн. (а.с.20-21) Таким чином, позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, тому суд вважає можливим визнати право власності на це майно в порядку набувальної давності, а позов задовольнити.

Outcome: approved