Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 01 березня 2002 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 107, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на даний час шлюбні відносини фактично припинились через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Шлюб має формальний характер. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин у сторін народився син, який проживає разом з батьком. Сторонам не вдалося досягти згоди з приводу утримання Відповідачем спільної дитини. Просить позов задовольнити повністю відповідно до положень Сімейного кодексу України. Відповідач не заперечував проти позовних вимог в частині розірвання шлюбу, в частині стягнення аліментів заперечував у зв`язку з вжиттям дій направленими на встановлення місця проживання дитини разом з матір`ю. 27 січня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання. У судове засідання з`явилися позивач та представник відповідача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, що 01 березня 2002 року між сторонами був укладений шлюб та зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 107, що підтверджено копією Свідоцтва про одруження від 01 березня 2002 року серії [NUMBER] . Від шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини та спір виник щодо відносин, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу) Сімейного кодексу України (далі - СК України). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зокрема, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, з позовної заяви та пояснень позивача у судовому засіданні, відзиву на позовну заяву встановлено, що продовження шлюбних відносин буде суперечити інтересам сторін і відповідні обставини мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до переконання, що оскільки позов про розірвання шлюбу не суперечить закону, тому формально існуючий шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя, а відтак позов необхідно задовольнити в цій частині повністю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ураховуючи те, що відповідач є матір`ю неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що вона у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Тому, суд,

Outcome: approved