Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення моральної шкоди з відповідача, та його вимоги підтримав в суді представник і мотивує тим, що з 13.12.1983 року по 08.01.1992 року та з 02.02.1995 року по 14.04.2014 року знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе». В зв'язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 24.10.2014 року йому встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності, первинно. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання №124 від 06.10.2014 року причиною захворювання стало неефективне використання засобів індивідуального захисту, недосконалість технологій. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці. Представник ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я, крім того пропустив строки звернення до суду. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 13.12.1983 року по 08.01.1992 року та з 02.02.1995 року по 14.04.2014 року знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 5-6). 06.10.2014 р. на підставі повідомленням про професійне захворювання за формою П-3, був складений акт № 124 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 за участю представників відповідача, міської санепідемстанції та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. В п. 16 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту. Причина професійного захворювання згідно п. 17 Акту - проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, пилу. (а.с. 7). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: «ХОЗЛ пилової етіології І ст., фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1, на фоні деформуючого спондильозу, спондилоартрозу та остеохондрозу попереково-крижового відділу; нестабільність МХД L5-S1 з вираженим м'язово-тонічним і алгічним синдромами та обмеженням функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого фізичного перенапруження на виробництві. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху 2 ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба другої стадії, П ст. Цукровий діабет П тин, середньої тяжкості. Хронічний панкреатит в фазі нестійкої ремісії. ДЕП (гшертонічна+дисметаболічна) І-П ст. з ХНМК в вертебро-базюгарному басейні. Помірно виражена вегетативно-сенсорна ноліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях. Хронічний тонзиліт. Пухлина лівої піднебінної мигдалини (фіброма?). Хронічний ринофаринголарингіт в стадії нестійкої ремісії. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз)». (а.с. 9) Висновком МСЕК від 24.10.2014 року [PERSON] встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності, первинно.(а.с. 8) Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтеєю 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові без посередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.) відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст.ст. 153, 157 КЗпП України та ст..ст. 6,13 Закону України «Про охорону праці» зобов'язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 4500 грн., враховуючи те, що [PERSON] втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов'язків, відповідач, як роботодавець не забезпечив безпечних умов праці, у зв'язку з чим позивач поніс певні моральні страждання, а також враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved