Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 02 листопада 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачкою. Сімейні стосунки припинені з жовтня 2013 року, у зв'язку із відсутності взаєморозуміння та різними поглядами на сімейне життя. Вважає, що шлюбні стосунки з відповідачкою зберегти неможливо. Просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог. Шлюб просив розірвати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, про визнання позовних вимог. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 листопада 2011 року, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1007, свідоцтво серії [NUMBER].(а.с.5) Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво серії [NUMBER].(а.с.6) У зв'язку з цим суд вважає, що сім'ю зберегти неможливо, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд, прийшовши до висновки про задоволення позовних вимог, вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача необхідно покласти судові витрати у розмірі 243,60 гривень. На підставі ст. 110, 112, 114, 115 СК України,

Outcome: approved