Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликався на те, що 24.06.2008р. між АТ «Індустріально-експортний банк» (яке змінило найменування на ПАТ «Індустріально-експортний Банк», та в подальшому змінило найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 205/703205, згідно умов якого їй надано кредит в сумі 190000 доларів США з терміном повернення 23.06.2023р., з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів. Кредитним договором передбачено сплату процентів за користування в розмірі 12 % річних. Процентна ставка з 14.05.2010р. по 13.04.2011р. визначена в розмірі 10% річних, в подальшому 12,3% річних. За період з 16.05.2011р. по 15.05.2012р. - 9% річних, в подальшому 12,3% річних. За період з 01.06.2012р. по 15.04.2013р. - 9% річних, в подальшому 12,3% річних. За період з 17.05.2013р. по 17.11.2013р. - 7,5 % річних, в подальшому 12,3% річних. В забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 24.06.2008р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 205/703205, а також 14.05.2010р., 14.06.2012р та 17.05.2013р. - договори про внесення змін до нього, відповідно до умов яких поручитель добровільно взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем за зобов'язаннями позичальника щодо повернення кредиту в повному обсязі, сплати відсотків та інших платежів. Свої зобов'язання банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит у вказаній сумі. Однак [PERSON] свої зобов'язання не виконує в термін та строки, які визначені договором, а саме: розмір прострочених платежів за кредитом становить - 7211,15 доларів США; розмір нарахованих та несплачених процентів - 8077,62 долари США. Станом на день подання позову загальна заборгованість [PERSON] складає 182733 доларів США (2082445,37грн.), з яких: 167298,24 доларів США (1906549,15грн.) - заборгованість за кредитом; 15095,07 доларів США (172025,08грн.) - прострочені відсотки з користування кредитом; 339,69 доларів США (3871,14грн.) - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди за період з 16.12.2013р. по 17.04.2014р. На адресу відповідачів надсилалась вимога про усунення порушення умов кредитного договору, однак останніми зобов'язання не виконано, тому просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача - Пастушенко А.А. не з'явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення в справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Тому суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти вирішення справи за відсутності відповідачів, розглянув справу за відсутності останніх та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які суд вража Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.06.2008р. між АТ «Індустріально-експортний банк» (яке змінило найменування на ПАТ «Індустріально-експортний Банк», та в подальшому змінило найменування на ПАТ «Креді Агріколь Банк») та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 205/703205, згідно умов якого їй надано кредит в сумі 190000 доларів США з терміном повернення 23.06.2023р., з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів. Сторонами неодноразово вносились зміни та доповнення до кредитного договору, згідно з якими: процентна ставка з 14.05.2010р. по 13.04.2011р. визначена в розмірі 10% річних, в подальшому 12,3% річних; за період з 16.05.2011р. по 15.05.2012р. - 9% річних, в подальшому 12,3% річних; за період з 01.06.2012р. по 15.04.2013. - 9% річних, в подальшому 12,3% річних; за період з 17.05.2013р. по 17.11.2013р. - 7,5 % річних, в подальшому 12,3% річних (а.с.7-12,13,14,15,16,17,18,19-32,33-54). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.6) [PERSON] порушувала графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачувала, у зв'язку з чим станом на 17.04.2014р. її заборгованість по кредиту становить 182733 доларів США (2082445,37грн.), з яких: 167298,24 доларів США (1906549,15грн.) - заборгованість за кредитом; 15095,07 доларів США (172025,08грн.) - прострочені відсотки з користування кредитом; 339,69 доларів США (3871,14грн.) - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди. Так, згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідачем суду не подано. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань 24.06.2008р. між АТ «Індустріально-експортний банк» укладено договір поруки № 205/703205 з [PERSON], а також 14.05.2010р., 14.06.2012р та 17.05.2013р. - договори про внесення змін до нього (а.с.56-57,58,59,60,63), який несе солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що й боржник. Відтак, враховуючи вищенаведене, та те, що відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, суд вважає, що з відповідачів слід солідарно стягнути в користь позивача заборгованість в гривневому еквіваленті у розмірі 2082445,37грн. Наведене узгоджується із правовими позиціями, які висловлені у правовому висновку Верховного Суду України за результатами розгляду цивільної справи (Постанова № 6-79 цс 14 від 02.07.2014р.), де вказано зокрема, що «Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст.ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.» Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved