Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у зв'язку з закінченням строку дії депозитного договору № ДФ-054814 і зарахуванням суми вкладу та процентів на поточний рахунок позивача, 02 червня 2014 року останнім було подано до відповідача заяву, в якій він просив перерахувати весь залишок коштів та процентів з його поточного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок позивача [NUMBER], відкритий у ПАТ КБ Євробанк. При цьому, згідно банківської виписки від 03 червня 2014 року вхідний залишок становив 17 025 доларів 20 центів США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 202 217 грн. 90 коп. Разом з тим, не зважаючи на те, що 04 червня 2014 року відповідачем було отримано платіжне доручення про списання коштів, зазначені грошові кошти у встановлений законом строк відповідач не перерахував на рахунок позивача, відкритий в банку бенефіціару. При цьому, 12 та 13 червня 2014 року, відповідно, відповідачем було отримано від позивача заяву про закриття його поточного рахунку [NUMBER] та заяву про розірвання договору банківського рахунку [NUMBER]. Проте, після виконання даних заяв, кошти позивача обліковуються на поточному рахунку. Таким чином, позивач вважає, що відповідач без достатньої правової підстави здобув і зберігає кошти позивача, у зв'язку з чим, посилаючись на положення ст. 1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), просив позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь 17 025 доларів 20 центів США, що в гривневому еквіваленті складає 202 217 грн. 90 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. При цьому, через канцелярію суду представником відповідача [PERSON] було подано заяву, згідно якої останній просив відкласти розгляд справи у зв'язку із необхідністю знаходження в іншому судовому засіданні. Проте, жодних доказів, які б підтверджували неявку представника відповідача в судове засідання, до заяви не додано, у звязку з чим неявка представника відповідача визнана неповажною. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, а причини неявки представника відповідача у судове засідання визнані неповажними, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1066 та ч. 1 ст. 1067 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. У судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № ДФ-054814 банківського вкладу (депозиту) (Вклад «Класичний» без права поповнення зі сплатою процентів в кінці строку) (а.с. 3-4). Згідно умов п.п. 1.1, 1.2 Договору його предметом є розміщення позивачем у відповідача грошових коштів у розмірі 20 846 доларів 00 центів США, строком зберігання на 186 днів, тобто до 07 квітня 2014 року. Також, відповідно до п.п. 2.1 Договору відповідач зобов'язався нараховувати проценти на суму вкладу з розрахунку 8,4 % річних. При цьому, відповідно до п.п. 1.4 вказаного Договору відповідач зобов'язався повернути позивачу грошові кошти та нараховані відсотки по ним, у безготівковій формі, на поточний рахунок [NUMBER], відкритий у відповідача, про що також свідчить Договір банківського рахунку [NUMBER] (пакет мультівалютний) від 13 грудня 2010 року (а.с. 7-8). Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Так, 04 червня 2014 року, після закінчення строку дії Договорів, позивач звернувся до відповідача з заявою, та приєднаним до неї платіжним дорученням, в якій просив перерахувати весь залишок коштів та процентів, який відповідно до банківської виписки від 03 червня 2014 року становить 17 025 доларів 20 центів США (а.с. 8), з його поточного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок позивача [NUMBER], відкритий у ПАТ КБ Євробанк (а.с. 9). Крім того, 12 та 13 червня 2014 року позивачем були подані відповідачу заяви про закриття у останнього поточного рахунку [NUMBER] та розірвання договору банківського рахунку [NUMBER] (а.с. 10, 11). Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідачем, після розірвання з позивачем Договору банківського рахунку [NUMBER] (пакет мультівалютний) від 13 грудня 2010 року та, відповідно, закриття його поточного рахунку [NUMBER], грошові кошти на вказаний позивачем рахунок [NUMBER], відкритий у ПАТ КБ Євробанк, так і не перерахував. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» про стягнення коштів підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 022 грн. 18 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 533, 1066-1068, 1212 ЦК України та

Outcome: approved