Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 12 травня 2013 року на 96 км. + 800 м. автодороги Н-16 Золотоноша - Черкаси - Сміла - Умань, а саме на ділянці дороги, що розташована перед залізничним переїздом с. Сигнаївка Шполянського району Черкаської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Шкода Октавія д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON], ВАЗ 211540 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], ВАЗ 2107 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Винуватцем в даній ДТП являється відповідач [PERSON]. 25 лютого 2014 року слідчим Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області Костенком О.В. було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Крім того, незважаючи на наявність вини у відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності його притягнуто також не було, оскільки на час розгляду матеріалів у Придніпровському районному суді м. Черкаси термін передбачений ст. 38 КпАГІ України (адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через 2 місяці з дня вчинення правопорушення) було пропущено. За цієї підстави, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.10.2013 року, провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності було закрито по закінченню строків. Автомобіль марки ВАЗ 210994-20 д.н.з. [NUMBER] належав її чоловіку [PERSON] на праві власності. На момент ДТП у вказаному автомобілі, на пасажирському сидінні, перебувала і вона, через що отримала тілесні ушкодження, а саме травму ліктя правої руки. 14 травня 2013 року вона звернулася до 5-ї Черкаської міської поліклініки, де було проведено огляд її, як потерпілої. 17.05.2014 року було проведено операцію на ушкодженому ліктьовому суглобі правої руки. З 20.05.2013 року - 14.06.2013 року вона перебувала на амбулаторному лікуванні. Отже, з наведеного видно, що лікування було досить тривалим тому потребувало значних коштів, але в зв'язку з тим, що не всі підтверджуючі придбання ліків квитанції збереглися - вона ставить вимогу про відшкодування тих коштів, які підтвердженні належними оригіналами чеків про придбання ліків на загальну суму 674 гривні 58 копійок. При зіткненні автомобіль ВАЗ 210994-20 д.н.з. [NUMBER] отримав значні технічні ушкодження. Слідчим СВ Шполянського РВ УМВС України Безнос Т.О. було винесено постанову про призначення автотоварознавчої експертизи по кримінальному провадженні № 12013250300000329 від 10.12.2013 року. Згідно висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ-210994-20 д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП становить 45 373 гривень 31 коп. Крім того, вважає, що неправомірними діями відповідача їй завдана також моральна шкода, яку оцінює в 15 000 грн. та яка полягає в тому, що вона та її чоловік зазнали травми. Пошкоджено було їх автомобіль який потребував терміновий ремонт, який необхідний в зв'язку з тим, що її чоловік [PERSON] (на той момент власник авто) являвся інвалідом II групи - у нього було порушена опорно-рухова функція організму, а тому автомобіль був чи не єдиним засобом його нормального пересування за межами квартири. Після ДТП її чоловік помер, але до останнього сподівався на відновлення справедливості та на прояв совісності людину, яку він звинувачував у різкому погіршенні свого стану. В добровільному порядку відповідач не бажає відшкодувати завдану шкоду, в зв'язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 46 047,89 грн., моральну шкоду в сумі 15 000 грн., а також судові витрати по справі в сумі 243,60 грн., а також проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлені належним чином. Зі згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 12 травня 2013 року, відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом Шкода Октавія д.н.з [NUMBER] на 96 км. + 800 м. автодороги Н-16 Золотоноша - Черкаси - Сміла - Умань, а саме на ділянці дороги, що розташована перед залізничним переїздом с. Сигнаївка Шполянського району Черкаської області, скоїв зіткнення з автомобілями ВАЗ 211540 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], ВАЗ 2107 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Матеріали досудового розслідування по даній ДТП було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013250300000329 від 12.05.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Винуватцем в даній ДТП являється відповідач [PERSON]. 25 лютого 2014 року слідчим Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області Костенком О.В. було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 жовтня 2013 року провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності було закрито по закінченню строків. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, слід мати на увазі, що в ч. 4 ст. 61 ЦПК України вказано, що постанову суду у справі про адміністративне правопорушення визначено як обов'язкову для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Автомобіль марки ВАЗ 210994-20 д.н.з. [NUMBER] належав чоловіку позивача [PERSON] на праві власності. На момент ДТП у вказаному автомобілі, на пасажирському сидінні, перебувала і позивач [PERSON], через що отримала тілесні ушкодження, а саме травму ліктя правої руки. Висновком № 2413/13-23 від 17 січня 2014 року експертного авто товарознавчого дослідження, встановлено, що матеріальна шкода завдана власнику автомобіля ВАЗ-210994-20, д.н.з. [NUMBER], складає 45 373 грн. 31 коп. Статтею 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Із пояснень позивача вбачається, що після даної ДТП, в результаті якого був пошкоджений автомобіль її чоловіка, вона та її чоловік перенесли значний стрес. До останніх днів життя її чоловік [PERSON] сподівався на відновлення справедливості та на прояв совісності людини, яку він звинувачував у різкому погіршенні свого стану. Врешті в нього стався мікроінсульт, який призвів до обширного (ішемічного) інсульту, що став причиною смерті [PERSON] 31.05.2013 року. Відповідно положення ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. На сьогоднішній день, позивач являється спадкоємицею майна [PERSON], в тому числі й постраждалого в ДТП автомобіля, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом Серія ВТО № 970395 від 06.02.2014 року. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до часткового задоволення в сумі 5 000 грн., жодний доказ не має для суду наперед встановленої сили. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданих позивачем квитанцій розмір витрат по сплаті судового збору - 243,60 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 46 047,89 грн., 5 000 грн. моральної шкоди та судові витрати - 243,60 грн., а всього 51 291,49 грн.

Outcome: approved