Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельних ділянок розміром 0,2500 га (кадастровий номер 5124182400:02:001:0108), розміром 0,1180 га (кадастровий номер 5124182400:02:001:0212), земельної ділянки розміром 2,61 га (кадастровий номер 5124182400:01:006:0127) та житлового будинку з надвірними спорудами по вул.. Горького, 58 в с. Нагірне Ренійського району Одеської області, після смерті матері [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, інших спадкоємців не має. Пізніше, 01.11.2016 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у підготовче судове засідання не зявився, представник позивача [PERSON] (ордер серії ОД № 305265 від 17.10.2017 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача, у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла 28.11.2013 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Горького, 58 в с. Нагірне Ренійського району Одеської області, власник [PERSON], самочинних споруд немає; копія звіту про проведення незалежної оцінки житлового будинку по вул.. Горького, 58 в с. Нагірне Ренійського району Одеської області, вартість складає 29640 грн; копія довідки Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської від 17.01.2017 р. № 54, згідно якої на момент смерті [PERSON] разом з нею мешкав син [PERSON]; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 0,1180 га (кадастровий номер 5124182400:02:001:0212), цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, власник [PERSON]; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер 5124182400:02:001:0108), цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), власник [PERSON]; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 2,61 га (кадастровий номер 5124182400:01:006:0127), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, розташованих на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 28.11.2013 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок розміром 0,2500 га (кадастровий номер 5124182400:02:001:0108), розміром 0,1180 га (кадастровий номер 5124182400:02:001:0212), земельної ділянки розміром 2,61 га (кадастровий номер 5124182400:01:006:0127) та житлового будинку з надвірними спорудами по вул.. Горького, 58 в с. Нагірне Ренійського району Одеської області. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є син [PERSON], який є позивачем по справі. У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області. 01.11.2016 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що спадкодавець за життя не зареєструвала належним чином право власності на житловий будинок в реєстрі прав власності на нерухоме майно, а оригінали державних актів на земельні ділянки були загублені. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті матері, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Інших спадкоємців не має. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved