Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду і просить постановити рішення про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 2-1495/2011 р. від 01.07.2011 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку до повноліття дитини, змінивши розмір аліментів на тверду грошову суму 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Змінити порядок стягнення аліментів, зазначивши, що аліменти необхідно стягувати з часу набрання даним рішенням законної сили. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач даний позов не визнала повністю, подавши відповідні докази та зазначила про відсутність підстав для задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.07.2011 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2011 року і до повноліття дитини. 14.04.2014 року позивач звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з даним позовом, проте ухвалою цього суду від 22 жовтня 2014 року дану цивільну справу було передано до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за її непідсудністю Коростенському міськрайонному суду Житомирської області. До суду справа надійшла 03.12.2014 року. Відповідно до ст. 117 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач офіційно не працевлаштований; має на утриманні одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], 2013 року народження. Його посилання на утримання двох неповнолітніх дітей його дружини від попереднього шлюбу належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджені. Дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3 років і, ймовірно, отримує державну соціальну допомогу. Такий висновок суд може зробити лише на підставі довідки про склад сім'ї та загальновідомих фактів, оскільки позивач жодного доказу з цього приводу не надав. Посилання позивача на той факт, що його дружина не отримує від чоловіка за першим шлюбом аліменти на двох доньок, а отримує від держави соціальну допомогу також жодним доказом не підтверджені. Окрім того, пояснення сторони не є доказом у справі, як це визначено ч. 2 ст. 57 ЦПК України. Суд також не може прийняти як належний та допустимий доказ пояснення позивача про його неможливість працевлаштуватися з 01.04.2008 року. Жодних доказів щодо неможливості працевлаштуватися з об'єктивних причин в суді не здобуто. Також, враховуючи зміст рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 2-1495/2011 р. від 01.07.2011 року, вбачається, що суд вирішив стягувати аліменти саме у частці від доходу позивача, а не у твердій грошовій формі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З у рахуванням обставин, що визнані сторонами у суді, ставлення кожного з них до свого батьківського обов'язку (донька фактично перебуває на утриманні матері, а батько має заборгованість по аліментах з 2011 року), наявних у справі доказів, які в суді не спростовані, суд виходить з того, що позивач свої позовні вимоги не довів у встановленому законом порядку. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На момент вирішення даного спору явно не вбачається такої підстави, оскільки жодного доказу щодо отримання позивачем будь-якого доходу ним до суду не подано. Зменшення розміру аліментів до 100 грн. щомісячно на одну неповнолітню дитину не відповідає обставинам справи, оскільки позивач працездатний, стан його здоров'я не перешкоджає йому в пошуку роботи чи роду заняття, споживчі потреби громадян збільшуються, а дитина є найбільшою соціальною цінністю. З урахуванням обов'язку позивача утримувати свою неповнолітню дитину, його працездатності, суд вважає, що у задоволенні даного позову слід відмовити у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. На підставі ст.ст. 180,184,192 СК України,

Outcome: dismissed