Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаною позовною заявою, у якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є дідом та опікуном малолітньої [PERSON], відповідач [PERSON] з квітня 2018 року по теперішній час участі у вихованні та утриманні дитини участі не приймає, покинула місце свого постійного проживання. [PERSON] постійно приживає з позивачем та його дружиною [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 407 від 26 червня 2018 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, позивача і його дружину призначено опікунами. Також просить, крім позбавлення батьківських прав, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 частки від доходу, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, тобто до [INFO] року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримли позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзиву не подала, причина неявки суду не відома. Представник виконавчого комітету Олександрійської міської ради в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 19 липня 2018 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька дитини [PERSON] записані зі слів матері на підставі ст. 131 СК України. Згідно рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області №407 від 26 червня 2018 року [PERSON], 10.01.2017 року надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначено над нею опікунів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради №228/9/10/3 від 09.07.2018 року, було встановлено, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, схильна до крадіжок, систематично та на тривалий час зникає з дому, в результаті чого не виконує своїх батьківських прав, в зв'язку з чим просять позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] та стягнути з неї аліменти. Допитана як свідок у судовому засіданні [PERSON] повідомила, що вона з чоловіком [PERSON] є опікунами доньки відповідача [PERSON]. Відповідач покинула її на них у квітні 2018 року і вони здійснюють опіку над дитиною. Свідок також пояснила, що [PERSON] вчинили крадіжку та є залежною від наркотиків. Допитана як свідок у судовому засіданні [PERSON] повідомила що [PERSON] ніколи не займалася вихованням доньки [PERSON] та не виконує інші батьківські обов'язки, натомість вихованням дитини займається її батько [PERSON] та його дружина. Таку поведінку відповідача свідок пояснює тим, що вона залежна від наркотиків та періодично перебуває у тюрмі. Не менше ніж півроку тому [PERSON] взагалі покинула дитину на дідуся і бабусю. Свідок також пояснида, що вона є хрещеною матір'ю [PERSON]. Суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 51 Конституції України передбачений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наданих суду доказів та пояснень учасників справи, вбачається, що з квітня 2018 року відповідач повністю самоусунулась від виконання батьківських обов'язків щодо доньки, не спілкується з нею, не проявляє до неї материнської турботи, не цікавиться її життям, станом здоров'я, не відвідує, не турбується про фізичний і духовний розвиток, не надавала та не надає матеріальної допомоги на її утримання та не спілкується з нею, що свідчить про байдужість відповідача як до власної доньки, так і до виконання батьківських обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своєї малолітньої доньки та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому вимоги про позбавлення її батьківських праві підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Заявлений позивачем розмір аліментів - 1/4 частина доході відповідача - суд вважає обґрунтованим. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений позивачем при подачі позову. На підставі ст. ст. 164, 165, 166 СК України та

Outcome: approved