Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заподіяну їй матеріальну шкоду в розмірі 30151 грн. 93 коп., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., франшизу згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що становить 510 гривень, витрати понесені за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1000 грн., та витрату за оплату послуг адвоката в розмірі 4000 грн.. В обґрунтування позову посилається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] 06.11.2012 року о 00 годині 30 хвилин на 417 км автодороги Київ-Чоп в с.Ситне Радивилівського району на перехресті нерівнозначних доріг пошкоджено автомобіль позивача марки «Мерседес Віто» д.н.з. [NUMBER]. Вина відповідача в скоєнні згаданої дорожньо-транспортної пригоди доводиться постановою Радивилівського районного суду від 16.11.2012 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Добровільно відшкодувати збитки відповідач [PERSON] відмовляється. Вартість заподіяних їй матеріальних збитків згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи становить 68010 грн.. Страхова компанія їй виплатила 37858 грн. 07 коп.. Тому сума матеріальних збитків, які вона просить стягнути з відповідача, а саме різницю між заподіяними матеріальними збитками і отриманим страховим відшкодуванням становить 30151 грн. 93 коп.. Моральну шкоду оцінює в 10000 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав із обставин викладених в позовній заяві і просив його задоволити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Факт скоєння ДТП і притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП визнав. Розмір матеріальних збитків не визнає, оскільки огляд пошкодженого транспортного засобу згідно висновку №151 експертного автотоварознавчого дослідження від 22.03.2013 року проводився без його участі. Судова автотоварознавча експертиза від 18.04.2014 року була проведена без надання для огляду транспортного засобу. Згідний з матеріальними збитками, які були зазначені в розрахунку страхового відшкодування від 20.12.2012 року і зазначена сума була виплачена позивачу страховиком. Вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, а відтак не підлягаючими задоволенню. Представник відповідача [PERSON] показав, що під час судового розгляду позивачем [PERSON] та її представником суду не надано жодного належного доказу в обґрунтування позовних вимог, а тому заявлений позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Представник ВАТ НАСК «Оранта» позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими. Зазначив, що ВАТ НАСК «Оранта» в повній мірі виконала свої зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування, а в разі підтвердження позивачем вартості реально понесених витрат на ремонт автомобіля різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням повинна здійснювати винна особа. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення частково. Вина відповідача у скоєнні згаданої дорожньо-транспортної пригоди доводиться постановою судді Радивилівського районного суду від 16.11.2012 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення п.16.11 Правил дорожнього руху України (а.с.5). Відповідно до Полісу №АВ /8470649/ обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] є страхувальником цивільно-правової відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілих на суму 50000 грн. на період з 24.09.2012 р. по 23.09.2013 р. франшиза становить 510 грн. Страховиком є ВАТ НАСК «Оранта». Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату відповідно до умов договору страхування. В даному випадку мав місце страховий випадок і відповідно до умов договору страхування представником страхової компанії за участю [PERSON] та представника позивача [PERSON] 09.11.2012 року проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача і складено відповідний акт. Згідно розрахунку страхового відшкодування ВАТ НАСК «Оранта» від 20.12.2012 року розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) становить 38367, 07 грн., що покривається лімітом цивільно-правової відповідальності. Ніхто із сторін дану суму оцінки не оспорював (а.с.32). 25.02.2013 року ВАТ НАСК «Оранта» виплатила позивачу [PERSON] через [PERSON]?? згідно доручення страхове відшкодування в сумі 378 58, 07 грн.. Заява на видачу готівки №17 від 25.02.2013 року. Суд критично відноситься до посилань позивача і його представника на висновок №51 експертного автотоварознавчого дослідження від 22.03.2013 року про вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахування значення коефіцієнта фізичного зносу, що становить 51091 грн. 20 коп.. Огляд і експертиза автомобіля проведено з порушенням вимог чинного законодавства: без участі заінтересованих осіб [PERSON] і страхової компанії ВАТ НАСК «Оранта». Представник позивача не представив суду доказів належного повідомлення відповідачів про проведення огляду і експертизи автомобіля 22.03.2013 року. Тому даний акт суд не вважає належним доказом позовних вимог. Крім того, експертне автотоварознавче дослідження №51 від 22.03.2013 року проводилось за заявою [PERSON], яка не являється ні стороною, ні третьою особою по даній цивільній справі. Суд також не може взяти до уваги, як допустимий доказ висновок судової автотоварознавчої експертизи від 18.04.2014 року у зв'язку з тим, що експертизу було проведено без надання для огляду пошкодженого автомобіля, який належить позивачу і причиною не проведення огляду автомобіля експертом стала відмова позивача від надання автомобіля для огляду. Згідно положення ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленому законом. Відповідно до вимог ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Тому суд бере до уваги протокол (акт) огляду транспортного засобу від 09.11.2012 року, який проводився представником НАСК «Оранта» зразу ж після ДТП та з залученням сторін, оскільки дане дослідження є найбільш повним та об'єктивним. В протоколі огляду транспортного засобу, який був проведений страховим комісаром [PERSON] в присутності сторін було проведено огляд транспортного засобу та зроблено детальний опис наявних пошкоджень з якими погодились обидві сторони. В протоколі також було обумовлено, якщо під час ремонту будуть виявлені приховані пошкодження (які не вказані в цьому протоколі) про це слід повідомити страхову компанію з метою складання додаткового протоколу. В іншому випадку страхова компанія не приймає до розгляду претензій щодо зазначених пошкоджень. Позивач при зверненні до суду та її представник [PERSON] при подачі заяви про збільшення позовних вимог не ставили питання про відшкодування матеріальних збитків зі страхової компанії в межах ліміту цивільно-правової відповідальності, а всю суму просили стягнути лише з відповідача [PERSON]. Відповідно до п.16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» не пред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач [PERSON] не довела, що вартість заподіяного їй матеріального збитку перевищує суму страхового відшкодування виплаченого їй в розмірі 37858, 07 грн., тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог в частині моральної шкоди, то вони також задоволенню не підлягають. В позові позивач не обґрунтувала розмір заподіяної їй моральної шкоди. Крім того, позивач не зверталася з заявою до страхової компанії про відшкодування заподіяної моральної шкоди відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Не підлягає до задоволення і вимога щодо відшкодування витрат за оплату послуг адвоката, оскільки згідно ксерокопії квитанції №383852 від 29.04.2013 року не зазначено, що вартість послуг була сплачена позивачем [PERSON]. До стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає розмір франшизи згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8470649 від 23.09.2012 року, що складає 510 гривень. До стягнення підлягають сплачені судові витрати відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведено,

Outcome: approved