Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яку згодом уточнив (а.с. 78-80). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], а також земельних ділянок площею 0,423 га та 1,2000 га. У встановлений законом 6-місячний строк з дня смерті матері він до нотаріуса не звертався через стан здоров'я, який у період з 2009 по 2013 роки різко погіршився, що вимагало періодичного обстеження та тривалого лікування. Маючи намір прийняти спадщину, він звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори, однак у прийнятті його заяви було відмовлено у зв'язку із пропуском строку для звернення. Вважає, що пропустив строк з поважних причин, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду і просить визначити йому додатковий строк 2 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив надати йому додатковий строк 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, зазначивши, що з моменту смерті спадкодавця минуло 5 років. [PERSON] мав реальну можливість звернутися до нотаріальної контори або направити заяву про прийняття спадщини поштою. Доказів поважності причин пропуску 6-місячного строку позивачем не надано. Вважають, що за таких обставин у [PERSON] відсутні поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, тому просять відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 12 січня 2009 року Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області (копія а.с. 17). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 15 грудня 1993 року керуючим справами виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 207, відповідно до якого вона заповідає все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, [PERSON] (копія а.с. 60). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок та грошових вкладів. Проте до нотаріуса за оформленням спадщини [PERSON] у встановлений законом строк з дня смерті [PERSON] не звертався. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. В законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. В якості поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач посилається на стан здоров'я, який у період з 2009 по 2013 роки різко погіршився, що вимагало періодичного обстеження та тривалого лікування. У якості доказів надав суду копії медичної картки амбулаторного хворого, консультативних висновків спеціаліста від 05.12.2012, протоколів УЗД від 05.08.2013, виписних епікризів з історії хвороби (а.с. 6-8, 10, 18-21). Разом з тим, суд не може погодитись з позицією позивача і визнати вказані обставини такими, що викликали об'єктивні, істотні труднощі у поданні заяви про прийняття спадщини, оскільки в порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував факт наявності тяжкого захворювання, яке б перешкоджало йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори протягом 6-місячного строку з дня смерті спадкодавця. Жодного документу про наявність у позивача захворювання протягом січня-липня 2009 року суду не надано. Надані ж копії виписних епікризів з історії хвороби свідчать про перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 04.04.2007 по 03.05.2007, тобто ще за життя спадкодавця, та з 02.08.2013 по 12.08.2013, тобто вже після закінчення встановленого законом 6-місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інших доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач суду не надав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, відповідно до ст. 1272 ЦК України. Отже, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed