Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на усе його майно, у тому числі і на ? частину квартири [ADDRESS]. Після його смерті спадкоємцями по закону є: позивач, його син, та мати померлого, а бабця позивача [PERSON]. Остання від своїх спадкових прав відмовилася. Відтак позивач як єдиний спадкоємиць після смерті батька звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову у видачі такого через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, що позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка подала до суду заяву про слухання справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області № 443/2110/13-ц. від 29 грудня 2015 року, за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до копії технічного паспорту від 28 лютого 2017 р., серія [NUMBER] який виданий ФОП [PERSON], загальна площа квартири [ADDRESS] становить 75,2 кв. Інвентаризаційна вартість становить 143840 грн. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 квітня 2016 року, [PERSON] помер [INFO] у м. Стрий Львівської області. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач, як єдиний спадкоємиць по закону після смерті батька звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, в силу ст. 1269 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем після смерті свого батька та таким, що спадщину прийняв. Проте свої спадкові права так і не оформив у спосіб, визначений законом. Згідно постанови приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Гивель Г.М. від 25 жовтня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Як зазначено у ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, позивач, як син спадкодавця, та єдиний спадкоємиць по закону, прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва про право на спадщину, у чому йому було відмовлено. Відтак суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved