Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 30.05.2003 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1132-В, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 19,0 % на рік з кінцевим терміном повернення 28.057.2004 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» та відповідачем [PERSON] договору поруки. Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 28.09.2012 року у розмірі 29038 доларів США, яка складається з: 4000 доларів США - заборгованість за кредитом, 12917,89 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12120,16 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просили стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1132-В від 30.05.2003 року у розмірі 27789,49 доларів США, що еквівалентно 222101,13 грн., стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн., стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що строк дії договору скінчився 28.05.2004 року, однак позивач звернувся до суду із позовом тільки 11.10.2012 року, тобто після спливу строку позовної давності. Під час дії кредитного договору будь-яка оплата по ньому [PERSON] не здійснювалася, а тому переривання перебігу позовної давності не було. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не з'явився. Повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 1132-В від 30.05.2003 року [PERSON] отримав кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії розмірі 4000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 19,0 % на рік з кінцевим терміном повернення 28.057.2004 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 1132-В від 30.05.2003 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 02.06.2003 року та між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Позивачем заявлено, що відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 28.09.2012 року у розмірі 29038 доларів США, яка складається з: 4000 доларів США - заборгованість за кредитом, 12917,89 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12120,16 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку. Строк дії кредитного договору № 1132-В від 30.05.2003 року закінчився 31.07.2008 року, позовна давність за даним договором сплинула 28.05.2007 року. Під час дії кредитного договору будь-яка сплата по кредитному договору № 1132-В від 30.05.2003 року [PERSON] не здійснювалася, тому переривання строку позовної давності не було. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30.03.2012 року № «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів , що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя як направлення або вручення йому вимоги про погашення боргу так і пред'явлення до нього позову. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позивальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. З урахуванням того, що строк виконання зобов'язання за кредитним договором настав 28 травня 2004 року, то позивач мав пред'явити позов до [PERSON] як поручителя до 28 листопада 2004 року. Щодо договору поруки, укладеному із ПАТ «А-Банк», даний договір було укладено після закінчення дії основного договору, тому відсутні підстави для стягнення боргу за цим договором поруки. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed