Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, відсотків за користування коштами, інфляційних збитків та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 червня 2015 року між ним та [PERSON] було досягнуто домовленості згідно умов, що він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 дол. США для придбання автомобіля марки «Citroen Berlingo» та передати йому у власність впродовж двох місяців. У разі невиконання зобов`язання повернути йому отримані кошти. Відповідач на протязі тривалого часу свого зобов`язання по придбанню автомобіля не виконав та отримані кошти не повернув. Він неодноразово звертався до [PERSON] із претензіями про повернення грошових коштів, однак його вимоги по даний час залишені без задоволення. Факт звернення до відповідача про повернення коштів також можуть підтвердити очевидці в присутності яких він звертався до [PERSON] із вказаними вимогами. 24 лютого 2018 року він звернувся із заявою до Нововолинського ВП про порушення кримінального провадження відносно [PERSON] за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Однак 30 березня 2018 року винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення. Вважає, що відповідач зобов`язаний повернути йому отримані кошти, відшкодувати інфляційні та три проценти річних, розрахунок яких додає. Разом з тим, вказує, що він та його співмешканка хворіють та потребують лікування, а тому просить відшкодувати йому 35000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди. Кошти, якими користувався відповідач йому необхідні були у багатьох випадках при лікуванні, також він постійно хвилювався, що кошти можуть бути втрачені, а вказана сума коштів є для нього дуже суттєвою. На підставі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 5000 дол. США, 15079,65 грн. - відсотки за користування грошовими коштами, 64885,75 грн. - інфляційних збитків та 35000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди. Також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються зі сплати судового збору. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача на його користь 5000 дол. США, що станом на 11 березня 2019 року за офіційним курсом НБУ становить 131945 грн., а також відсотки за користування коштами в сумі 15079,65 грн., інфляційні збитки в сумі 64885,75 грн. та 35000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди. Також просить стягнути із відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2469,11 грн., які документально підтверджені. Уточнені позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2015 року позивач досяг домовленості із [PERSON] про придбання автомобіля «Citroen Berlingo», у зв`язку з чим [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 дол. США для придбання вище вказаного автомобіля. Однак свого обов`язку щодо придбання автомобіля не виконав. Позивач неодноразово звертався до відповідача із листами претензіями про повернення коштів, однак вони залишені без задоволення (а.с.16). Разом з тим, позивач звертався до Нововолинського ВП ГУ НП у Волинській області із заявою про вчинення шахрайських дій відносно нього [PERSON] . Із постанови про закриття кримінального провадження від 30 березня 2018 року слідчого СВ Нововолинського відділення поліції Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області Шпачук В.В. слідує, що допитаний, як свідок [PERSON] наявність договору підтвердив, показав, що за вказані кошти пропонував заявнику автомобіля «Фіат-Добло» 2007 року випуску та «Мерседес -Віто» 2003 року випуску, однак [PERSON] не погоджувався і зобов`язується повернути йому кошти, вказує, що наміру заволодіти грошима обманом не мав (а.с.12). Письмовими показаннями свідка [PERSON] стверджується, що він 07 червня 2015 року був присутній при передачі коштів [PERSON] [PERSON] в сумі 5000 дол. США. Також неодноразово був присутній при телефонній розмові сторін по справі про повернення коштів або автомобіля. При обіцянці [PERSON] передати автомобіль він тричі їздив із [PERSON] у м. Нововолинськ, однак [PERSON] на заплановану зустріч не приїжджав. Зазначені факти дають суду підстави вважати, що [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 дол. США для придбання автомобіля «Citroen Berlingo», однак свого зобов`язання не виконав та кошти не повернув. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктами 8 та 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня.(Постанова ВСУ від 2.07.2014 року справа №6-79цс24). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України за положеннями якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення із відповідача основної суми боргу у сумі 5000 дол. США, що еквівалентно станом на 11 березня 2019 року, моменту звернення із позовом до суду 131945 грн., інфляційних втрат, за весь час прострочення, а саме, за період часу з 07 червня 2015 року по 04 березня 2019 року в розмірі 64885,75 грн. та 3 % річних від простроченої суми за період з 07 червня 2015 року по 04 березня 2019 року в розмірі 15079,65 грн. Стягненню з відповідача підлягає сума у гривневому еквіваленті боргового зобов`язання в іноземній валюті за курсом на момент звернення до суду із вказаним позовом. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 35000 грн., то вона до задоволення не підлягає виходячи із наступного. Моральна шкода відшкодовується у випадках, передбачених законом або договором. Моральна шкода заподіяна порушенням цивільно-правового договору підлягає компенсації виключно у випадках, якщо така компенсація передбачена сторонами у договорі, або випливає із положень спеціального закону. У даному випадку, договором між сторонами не передбачено відшкодування моральної шкоди. В тому числі і з підстав невиконання боржником своїх зобов`язань. Закон, що регулює дані правовідносини також не передбачає відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання умов договору. На підставі наведеного суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди за невиконання ним своїх зобов`язань. Водночас суд вважає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку з наведеною у нього та його співмешканки хворобами та невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2469, 11 грн. судових витрат зі сплати судового збору. На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265,273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial