Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органом державної влади. Просить суд стягнути в рахунок відшкодування такої шкоди 48000,0 грн., матеріальний еквівалент відшкодування моральної шкоди та 5000,0 грн. майнової шкоди. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та пояснив, що протиправними діями зі сторони державного органу, Світловодської ОДПІ, йому було заподіяно моральну та майнову шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що він начав хворіти, в нього загострилися хвороби, якими він хворів у минулому та він захворів на цукровий діабет, в звязку із постійними стрес-факторами, повязаними із захистом своїх прав від протиправних дій державного органу. Він, як фахівець, втратив свої професійні навички та не може займатися медичною практикою, в тому числі в звязку із погіршення зору. На захист своїх прав він витратив 5 років, а тому вважає, що витрачений ним значний час, було витрачено з вини державного органу, що вже ніхто не відшкодує. У позивача відсутні які-небудь докази щодо наявності причино-наслідкового звязку із погіршенням стану здоровя та протиправними діями відповідача. Виразкою він хворів ще раніше, але після того, як він був вимушений відстоювати свої права, виразка знову відкрилася. Окрім цього позивач зазначає, що його, як лікаря, були принижені честь, гідність та ділова репутація в місцевості, де він проживає та працює. Він втратив навики, як фахівець, стоматолог, так як приходилося займатися відстоюванням своїх прав у судах різних інстанцій по різних справа. Він став менше займатися медичною практикою, став втрачати навики та пацієнтів. Відносно нього у знайомих була сформована думка, що він є порушником податкового законодавства, яке він не порушував і те, що у нього є проблеми із законом. Багато оточуючих людей знають про його судові тяжби з податковими органами. На даний час він припинив підприємницьку діяльність. Вважає, що стягнення 48000,0 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, буде достатньою сумою, яка ґрунтується на паритетних засадах, так як податковий орган бажав стягнути з нього саме таку суми штрафних санкцій. 5000,0 грн., майнова шкода, яка полягає у понесених ним витратах, повязаних із захистом свого права: витрати повязані з поїздками у судові засідання, проїзні квітки та витрати на бензин; сплачені позивачем суми судового збору під час звернення до суду; послуги поштового звязку; телефонні дзвінки, інше. Представник відповідача, Світловодської державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області, проти позову заперечив та пояснив, що відносно позивача проводилася перевірка податковим органом. За результатами перевірки був складений акт, згідно якого були встановлені порушення податкового законодавства щодо застосування РРО. Відповідно до судових рішень, рішення податкового органу про застосування штрафних санкцій було скасоване. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. В судовому засіданні були досліджені докази: - копія рішення від 11.05.2010 р. Державної податкової адміністрації про результати розгляду скарги, про перегляд рішень Світловодської ОДПІ, прийнятих по відношенню до СПД [PERSON], згідно якого у скасуванні рішень про накладення 48025,0 грн. санкцій за порушення податкового законодавства було відмовлено, було скасоване рішення про накладення штрафу в сумі 340,0 грн.; - копія рішення Державної податкової адміністрації України від 18.06.2010 р., про відмову СПД [PERSON] у скасуванні рішень про накладення 48025,0 грн., санкцій за порушення податкового законодавства; - копія постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2011 р., про відмову у задоволенні позову Світловодської ОДПІ про стягнення з ПП [PERSON] 48025,0 грн., санкцій за порушення податкового законодавства; - копія постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 р., за позовом ФОП [PERSON] до Світловодської ОДПІ, за якою позовні вимоги були задоволені та рішення Світловодської ОДПІ, про накладення на ФОП [PERSON] штрафних санкцій в сумі 48025,0 грн., було скасоване як незаконне; - копія ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013 р., про залишення без змін постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 р.; - копія постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2012 р., якою було скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2011 р.; - ухвала вищого адміністративного суду України від 04.02.2015 р., про скасування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2012 р. та залишення без змін постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2011 р.; - езофагогастродуоденоскопія від 23.05.2013 р., щодо наявності у позивача двох виразок 12-палої кишки; - копія повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], від 21.07.2014 р.; - копія витягу та виписки щодо перереєстрації в звязку із перетворенням Світловодської державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області; - копія рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 17.03.2010 р., № [NUMBER] щодо [PERSON], в сумі 48025,0 грн., за порушення порядку ведення касових операцій; - копії письмових скарг та звернень позивача до податкових органів та органів місцевої влади; - копії квитанції, проїзних документів, чеків, що підтверджують понесені позивачем витрати в звязку із захистом своїх прав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач звернувся до суду за захистом порушених державним органом, під час здійснення ним власних владних повноважень, цивільних прав позивача, відповідно до ст. ст. 55, 56 Конституції України та ст. ст. 22, 23, 1173 ЦК України. Під час судового розгляду було встановлено, що за результатами проведеної податковим органом перевірки у відношенні [PERSON], який на час здійснення перевірки був підприємцем, вказаним державним органом було винесено рішення про застосування до останнього штрафних (фінансових) санкцій, № [NUMBER] від 17.03.2010 р. Не погоджуючись із прийнятим податковим органом рішенням, позивач оскаржив їх до вищестоящих податкових органів, за результатами цих оскаржень, рішення № [NUMBER] від 17.03.2010 р. було залишено без змін та згідно цього рішення, позивач повинен був сплатити державі 48025,0 грн. Податковий орган, з метою примусового стягнення вказаної суми штрафних санкцій з [PERSON], звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом. Рішенням суду від 28.01.2011 року у задоволенні позову податковому органу було відмовлено за безпідставністю вимог, так як [PERSON] не було допущено порушень податкового законодавства. Згодом вказане рішення було скасоване судом апеляційної інстанції та постановлене нове судове рішення, про стягнення з [PERSON] суми штрафних (фінансових) санкцій. Рішенням ВАС України від 04.02.2015 р., рішення апеляційного суду було скасоване, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2011 р. було залишено без змін. Окрім цього позивачем, з метою захисту своїх прав, був поданий позов до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання дій податкового органу протиправними та скасування рішення № [NUMBER] від 17.03.2010 р., про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 48025,0 грн. Позовні вимоги позивача були задоволені повністю, рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2013 р. рішення суду І-ї інстанції було залишено без змін. У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Таким чином, з огляду на прийняті у правовідносинах, що склалися між позивачем та податковим органом, судових рішень, встановлено наявність неправомірної поведінки державного органу по відношенню до громадянина, яке виразилося у прийнятті державним органом протиправних рішень, що не ґрунтуються на законі та вказане рішення було визнане незаконним і скасоване у судовому порядку. Вищевикладені обставини встановлені з огляду на наявні в матеріалах справи копій судових рішень, які є преюдиціальними та вказані обставини не підлягають доказуванню з огляду на ч. 3, ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи судом було встановлено, що протиправні дії відповідача, податкового органу, потягли для позивача негативні наслідки у вигляді витрачання особистого часу на відновлення порушеного права, додаткової організації свого життя, захисту порушеного права протягом 2010-2015 р.р., обмеження в здійсненні ним медичної практики, а згодом і припинення підприємницької діяльності та медичної практики взагалі, понесення витрат для відновлення порушеного права, душевних страждань в звязку із неправомірною поведінкою, стрес, психологічно-емоційне напруження та приниження честі, гідності, а також ділової репутації. В судовому засіданні було встановлено, що позивач, на протязі 2010 2015 р.р. був вимушений здійснювати захист від противоправних дій податкового органу, шляхом оскарження його дій у вищестоящі податкові органи; відстоювання та захист своїх прав у судах, по справах, за позовом податкового органу та за власним позовом, різних інстанцій, що потягло від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Вказані додаткові зусилля також обумовлювалися душевними хвилюваннями, в звязку із неправомірною поведінкою податкового органу та виникнення додаткової життєвої необхідності здійснювати захист своїх прав від протиправних дій державного органу. Вищевказане потягло за собою обмеження позивача у часі на здійснення ним медичної практики, так як захист прав потребував витрачання часу, який позивач міг би витрачати за власним розсудом, в тому числі на зайняття професійною діяльністю, а згодом і припинення підприємницької діяльності та медичної практики взагалі. Позивач, обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, зазначає, що в результаті неправомірних дій відповідача, податкового органу, в нього появилися хвороби, виразка, втрата зору та цукровий діабет. Позивачем не було надано жодного доказу, який би підтвердив причинний зв'язок між виникненням вказаних захворювань та протиправних дій відповідача. Окрім цього, позивачем не було надано доказів про наявність в нього цукрового діабету, а також втрати зору. Порушення прав позивача неправомірними діями державного органу стало причиною приниження честі, гідності, а також ділової репутації, так як невизначеному колу осіб стало відомо про наявність спірних правовідносин між сторонами, в яких позивач, з огляду на прийняте державним органом рішення, був правопорушником. Під час розгляду справи позивачем не було доведено обґрунтованість заявленої ним суми матеріального еквіваленту відшкодування моральної шкоди, у розмірі 48000,0 грн., а тому, з огляду на доведені у судовому засіданні обставини справи, які підтверджують наявність моральної шкоди, її характер, глибину та тривалість часу таких страждань, цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Окрім цього позивачем були понесені реальні збитки, які складаються з витрат для відновлення порушеного права, а саме: -листування з Адміністрацією президента України: 08.08.2012 р., в сумі 3,80 грн.; 18.08.2012 р., в сумі 3,30 грн.; -витрати на проїзд 04.12.2015 р., за маршрутом: Кременчук Київ, Київ Кременчук, до ВАС України, в сумі 300 грн.; -витрати на комісію банку, повязані із сплатою судового збору 10.08.2012 р., в сумі 4,90 грн.; -витрати на проїзд 20.08.2012 р. за маршрутом: Світловодськ Київ, Київ Світловодськ, в сумі 200 грн.; -витрати на пальне для поїздки до Кіровоградського адміністративного окружного суду на судове засідання 21.01.2011 р., в сумі 331,0 грн., квитанції від 20.01.2011 р.; -витрати на комісію банку, повязані із сплатою судового збору 17.08.2012 р., в сумі 5,0 грн.; -витрати на комісію банку, повязані із сплатою судового збору 13.09.2012 р., в сумі 3,37 грн.; -направлення листів до адміністративних судів: 18.08.2012 р, в сумі 5,70 грн.; -витрати на пальне для поїздки до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду на судове засідання 02.08.2012 р., в сумі 276,54 грн., квитанція від 02.08.2012 р.; -витрати на пальне для поїздки до Кіровоградського адміністративного окружного суду на судове засідання 14.11.2012 р., в сумі 297,61 грн., квитанція від 02.11.2012 р.; -листування з ДПА України 28.05.2010 р., в сумі 6,70 грн.; -вартість проїзду Світловодськ Кіровоград, 12.09.2012 р., в сумі 38,29 грн.; -витрати на пальне для поїздки до Кіровоградського адміністративного окружного суду на судове засідання 30.10.2012 р., в сумі 367,41 грн., квитанції від 30.10.2012 р.; -вартість проїзду Кременчук Дніпропетровськ, Дніпропетровськ Кременчук, 19.12.2013 р., 130,0 грн.; -поштові витрати 20.10.2013 р., в сумі 7,30 грн.; 18.08.2012 р., в сумі 5,70 грн. -отримання копії запису судового засідання, 16.10.2012 р., 3 грн.; -придбання правової літератури 18.11.2012 р., в сумі 60,0 грн.; -поштові витрати 14.09.2012 р., в сумі 7,70 грн.; -вартість проїзду Кременчук Дніпропетровськ, Дніпропетровськ Кременчук, 11.09.2012 р., 130,0 грн. Всього витрат на загальну суму 2187,32 грн. Судом не можуть прийматися до уваги надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат, як реальних збитків, а саме: сплати позивачем судового збору, в сумі 490,0 грн., 10.08.2012 р.; 54 грн., 17.08.2012 р.; 337,0 грн., 13.09.2012 р. Направлення гр. [PERSON] в м. Долинська листа, 18.08.2012 р., в сумі 4,20 грн. Рахунки Укртелекому на міжнародні та міжмісцеві телефонні дзвінки, в звязку не можливістю ідентифікувати ці дзвінки; а також вартості наданих послуг банку, які не підтверджують призначення платежу, за переказ якого банком були отримані комісійні. Питання щодо відшкодування судового збору, сплаченого стороною в адміністративній справі, повинні вирішуватися судовими рішеннями в цих справах, згідно ст. 94 КАС України та такі витрати не повинні стягуватися стороною по справі шляхом подання позовної заяви, як реальні збитки. Таким чином під час розгляду справи було встановлено обґрунтованість предявленого позову та підстав його часткового задоволення у відповідності до ст. ст. 55, 56 Конституції України та ст. ст. 22, 23, 1173 ЦК України. Судові витрати по справі повинні бути стягнути з держави. Сплачений позивачем під час подання позовної заяви судовий збір підлягає поверненню позивачу, так як останній звільнений від сплати такого збору під час подачі позовної заяви, відповідно до п. 13, ч. 2, ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial