Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про сплату різниці страхового відшкодування за договором добровільного страхування, посилаючись на те, що 09 грудня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «ХДІ страхування» був укладений договір добровільного страхування № 602-001871-82, предметом якого є страхування транспортного засобу «Тойота Прадо», д/н [NUMBER]. 19 квітня 2012 року на 157 км по автодорозі Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER], під керуванням відповідача, та застрахованого автомобіля «Тойота Прадо», під керуванням страхувальника. Згідно довідки про ДТП виданої управлінням районного відділу ДАІ та постанови Соснівського районного суду м. Черкаси встановлено, що дане ДТП трапилося з вини [PERSON] Виконуючи умови договору добровільного страхування позивач виплатив страхувальнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування на загальну суму 82\~291 грн. 58 коп. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів оформленого полісом АВ/0847607. Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 04 листопада 2014 року з ПАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» на користь позивача було стягнуто суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі передбаченому в договорі обовязкового страхування, страхового ліміту та за вирахуванням франшизи в сумі 49\~500 грн. Оскільки, вартість матеріального збитку нанесеного застрахованому автомобілю «Тойота Прадо» перевищує страховий ліміт за полісом АВ/0847607, позивач вважає, що відповідач зобовязаний сплатити різницю суми страхової виплати в розмірі 32\~761 грн. 58 коп., а також в порядку регресу франшизу в сумі 500 грн. Представник позивача до судового засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявився, направив до суду вдруге заяву про перенесення судового засідання, у звязку з довготривалим відрядженням. Надана до суду заява про перенесення судового засідання нічим обєктивно не підтверджена, а тому суд розцінює її як затягування розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та цивільно-процесуального законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 09 грудня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «ХДІ страхування» був укладений договір добровільного страхування № 602-001871-82, предметом якого є страхування транспортного засобу «Тойота Прадо», д/н [NUMBER]. 19 квітня 2012 року на 157 км по автодорозі Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER], під керуванням відповідача, та застрахованого автомобіля «Тойота Прадо», під керуванням страхувальника. Згідно довідки про ДТП виданої управлінням районного відділу ДАІ та постанови Соснівського районного суду м. Черкаси встановлено, що дане ДТП трапилося з вини [PERSON] Виконуючи умови договору добровільного страхування, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування № 328-06/12-82 та № 643-06/12-82 та згідно з платіжними дорученнями № 5393 та № 1335, позивач виплатив страхувальнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування на загальну суму 82\~291 грн. 58 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, в межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів оформленого полісом АВ/0847607. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до полісу АВ/0847607 ліміт страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 50\~000 грн. При цьому, відповідно до ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка за вказаним полісом становить 500 грн. Згідно рішення Господарського суду м. Києва від 04 листопада 2014 року з ПАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» на користь позивача було стягнуто суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі передбаченому в договорі обовязкового страхування, страхового ліміту та за вирахуванням франшизи в сумі 49\~500 грн. У відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому тільки різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу понесені витрати на страхове відшкодування в сумі 32\~761 грн. 58 коп. та 500 грн. франшизи, а всього 33\~261 грн. 58 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої представником позивача квитанції розмір витрат по сплаті судового збору складає 327 грн. 62 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. З письмової згоди представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на страхове відшкодування в сумі 33 261 грн. 58 коп. та судовий збір в сумі 327 грн. 62 коп., а всього 33 589 грн. 20 коп.

Outcome: approved