Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 12.02.2013 року в загальному розмірі 31802,17 грн., та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 12 лютого 2013 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н за умовами якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з максимальною сумою 20000,00 грн., зі сплатою за користування кредитними коштами 30,00 % річних на суму залишку боргу. Проте, відповідач отримавши кредит належним чином своїх обовязків за договором не виконувала, використавши кредитні кошти, не здійснював погашення боргу, сплату процентів та інших обумовлених договором платежів, в результаті чого станом на 30.04.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 31802,17 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, завчасно сповістив про можливість розгляду і вирішення справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, який складається із анкети-заяви відповідача про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у вигляді встановленого на платіжну картку системи Visa кредитного ліміту з максимальним розміром коштів у межах 20000,00 грн., зі сплатою 2,5 % на місяць за користування коштами, на строк, який дорівнює строку дії картки (2 роки згідно з тарифами). Відповідач отримала кредитні кошти та використовувала їх, про що свідчить розрахунок боргу. Відповідач, будучи зобовязаною повертати кредит, сплачувати відсотки за користування коштами, та інші обумовлені договором платежі, своїх зобовязань належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 30.04.2015 року утворилася заборгованість у сумі 31802,17 грн. з яких: 18970,56 грн. заборгованість за кредитом, 10168,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 672,63 грн. заборгованість з пені та комісії, 500,00 штраф (фіксована частина), 1490,58 грн. штраф (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який було перевірено у судовому засіданні. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язань за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що нею не заперечувалось та не спростовано. Оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, чим прострочила виконання згідно ст. 612 ЦК України, у зв'язку з чим виникла заборгованість, суд за встановлених обставин, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача підтвердженої розрахунком суми заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved