Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання договору щодо банківського обслуговування недійсним та відшкодування завданих збитків, посилаючись на те, що 13 березня 2013 року на його адресу від Черкаського міського центру зайнятості надійшов Акт перевірки достовірності даних безробітних і розслідування страхових випадків від 06 березня 2013 року за № 48 та Наказ про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 9 490 грн. 39 коп. та матеріальної допомоги в період професійного навчання в сумі 119 грн. 56 коп. а всього на загальну суму 9 609 грн. 95 коп. З огляду на переписку з відповідачем вбачається, що останнімм було визнано, що без будь-яких правових ознак позивачу було перераховано у II кварталі 2012 року виплату за залучення нових клієнтів в рамках укладеного договору про банківське обслуговування, тобто винагороду в розмірі 13,66 грн., про які йому стало відомо в березні 2013 року від Черкаського міського центру зайнятості. Внаслідок неправомірних дій Відповідача, позивачу завдано матеріальних збитків в сумі 9609,95 грн. із забезпечення отриманої допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги в період проходження професійного навчання. Крім того, неправомірними діями працівників ПАТ КБ «Приватбанк» позивачу було спричинено моральну шкоду яку він оцінює в 1 000 грн., що виразилася в незаконному перерахуванню йому коштів в розмірі 13,66 грн., а тому він звернувся за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд визнати дії відповідача щодо банківське обслуговування та зарахування коштів в розмірі 13,66 грн., на платіжну картку [NUMBER] - незаконними, визнати даний договір недійсним та стягнути з відповідача завдані матеріальні збитки в сумі 9 490 грн. 39 грн., моральну шкоду в сумі 1 000 грн. та судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні поклавсь на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував на обліку у Черкаському міському центру зайнятості з 22 березня 2012 року по 12 жовтня 2012 року. Актом № 48 Черкаського міського центру зайнятості про перевірку достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків від 06 березня 2013 року на підставі звірки даних з ДПА за ІІ квартал 2012 року, було встановлено, що позивач перебуваючи на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості з 22 березня 2012 року перебував у цивільно-правових відносинах з відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримував дохід у ІІ кварталі 2012 року. У зв'язку з цим, було зроблено висновок, що допомога по безробіттю в сумі 9 490 грн. 39 коп. за період з 01 квітня 2012 року по 08 жовтня 2012 року та матеріальна допомога в період професійного навчання в сумі 119 грн. 56 коп. за період з 09 жовтня 2012 року по 11 жовтня 2012 року підлягає поверненню. Наказом Черкаського міського центра зайнятості від 06 березня 2013 року за номером № 205 було прийнято рішення про повернення позивачем отриманого ним матеріально технічного забезпечення в сумі 9 609 грн. 95 коп. З відомості центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної податкової інспекції України від 28 березня 2013 року № 69650 про суми виплачених доходів в період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року свідчить про те, що позивачем отримано дохід (винагороду) від відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» за ознакою доходу код 102 «Виплати за цивільно-правовим договором відповідно до ЦК України» у II кварталі 2012 року в розмірі 16,00 грн., з якого перераховано податку в бюджет в розмірі 2,34 грн. Листом відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» від 04 квітня 2013 року № 20.1.0.0.0/7-20130402/3881 підтвердив, що з позивачем не укладались трудові договори. Крім того, 01 червня 2013 року від відповідача було отримано додаткову відповідь листом від 21 травня 2013 року №20.1.0.0.0/7-20130410/317, в якому зазначено, що при здійсненні перевірки нарахувань на платіжну картку [NUMBER], банк повідомляє, що було знайдено помилку в обліку щодо виплати винагороди за надання до банку інформації по клієнтах, зацікавлених у послугах банку, згідно «Умов та правил надання банківських послуг», які розміщені на офіційному сайті Банку www.privatbank.ua. Відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, було здійснено списання коригування помилки, а саме: здійснено списання помилково зарахованих коштів з картки [NUMBER]; до Державної податкової інспекції та Пенсійного фонду передано коригуючи звіти щодо відрахувань податків за помилкового нарахованими коштами. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 203 ЦПК України, регламентовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частиною 2 даної статі встановлено, що волевиявлення учасника правочину має буди вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Судом достовірно встановлено та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, що позивач не перебував у цивільно-правових відносинах в відповідачем, а тому дії банку повинні бути визнані незаконними. Вирішуючи питання, щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Частиною 2 ст. 216 ЦК України, передбачено, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В даному випадку, враховуючи обставини справи суд вважає, що позивачеві в результаті неправомірних дій відповідача нанесена моральна шкода, яку суд вважає задоволити в розмірі 1000 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та до визнання дій відповідача щодо укладання з позивачем договору про банківське обслуговування та зарахування коштів в розмірі 13,66 грн., на платіжну картку [NUMBER], незаконними та підлягає до стягнення моральна шкода в сумі 1000 грн., судовий збір в сумі 229 грн. 41 коп., а всього 1229 грн. 41 коп. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Outcome: approved