Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 18 жовтня 1963 року, позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]). Вказав, що 10 червня 1996 року ЖЕУ-2 Південно-Західної залізниці м. Києва видано свідоцтво про право власності на житло, яке засвічувало що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули, в рівних частинах, право приватної власності на квартиру за [ADDRESS]. Пояснено, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON]. Після її смерті державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Тищенко А. В. видав свідоцтво про право на спадщину від 07.09.2004 [PERSON]. Вказане свідоцтво остання одержала, але за життя не зареєструвала в органі, який на той час здійснював державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна». Зазначено, що [INFO] [PERSON] померла. Після смерті дружини, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савельєва А.Ю. з заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа № 25/2015 та видано 23 червня 2016 року свідоцтво про прийняття спадщини за законом, яка складається з 1/3 частини вище вказаної квартири в м. Києві. Позивач вказав, що 11 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савельєвим А.Ю. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири за [ADDRESS], оскільки [PERSON] не зареєструвала у встановленому законом порядку своє право власності на вказану частину квартири, яка успадкована нею після смерті її матері [PERSON], а відповідно нею не надано всіх належним чином оформлених та зареєстрованих правоустановлюючих документів, необхідних для оформлення спадщини на зазначену частину квартири. На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду та просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання 18.01.2017 не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких при ухваленні рішення покладався на розсуд суду та просив справу слухати без його участі. Врахувавши письмові пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 18 жовтня 1963 року (а.с. 8). Вбачається, що квартира за [ADDRESS] належить в рівних частинах на праві приватної власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10 червня 1996 року, виданим ЖЕУ-2 Південно-Західної залізниці м. Києва (а.с. 9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2004, виданого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Тищенко А. В. за реєстровим №1588, [PERSON] є спадкоємицею 1/3 частини квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.09.2015, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 12). З матеріалів спадкової справи №25/2015, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савельєва А.Ю. з заявою про прийняття спадщини (а.с. 63), на підставі чого була заведена спадкова справа № 25/2015 та видано 23 червня 2016 року свідоцтво про прийняття спадщини за законом, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 92). Встановлено, що 11 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савельєвим А.Ю. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої дружини - [PERSON] на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка отримана на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим [PERSON] державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори Тищенко А.В. 07.09.2014 за реєстровим №1588 (а.с. 102), оскільки [PERSON] не зареєструвала у встановленому законом порядку своє право власності на вказану частину квартири. Тобто, померла [PERSON] з невідомих суду причин не здійснила державну реєстрацію нерухомого майна, а саме: 1/3 частки квартири, яка їй належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері - [PERSON], за своє життя. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка їй належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], на що слід зазначити наступне. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З поданих матеріалів справи вбачається, що позивач належить до спадкоємців першої черги за законом після смерті його дружини [PERSON]. Вбачається, що 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори Тищенко А.В. 07.09.2014 за реєстровим №1588, однак за свого життя вона не здійснила відповідну реєстрацію вказаного майна. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO], на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1217, 1233, 1278 ЦК України, ст. ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

Outcome: approved