Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду в обґрунтування якого зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу № 2157 від 30. 11. 2017 року позивач придбав, а відповідач [PERSON] продала квартиру № 16, що розташована в будинку № 9, по вул. Алмазна, м. Полтава за, що було сплачено кошти в сумі 15 000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 424 000 грн. Вподальшому при оформленні цього правочину у нотаріуса відповідачка [PERSON] приховала той факт, що її донька [PERSON] на яку вказана відповідачка позбавлена батьківських прав та перебуває у будинку сімейного типу є зареєстрованою у спірній квартирі і надала довідку № 56 від 29. 11. 2017 року, видану відповідачем [PERSON], яка працює головою житлово-експлуатаційного кооперативу Космічний, про те, що за адресою, де знаходиться квартира № 16, по вул. Алмазна, 9, в м. Полтава на даний момент ніхто не зареєстрований. Надалі рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12. 11. 2018 року вищевказаний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області щодо спірної квартири визнано недійсним, зобов'язано приватного нотаріуса внести відповідні відомості до державного реєстру речових прав та зобов'язано зареєструвати право власності на цю квартиру за попереднім власником відповідачкою [PERSON] У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів матеріальних збитків за введення його в оману в подвійному розмірі 848 000 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 10 000 грн., яка полягає в тім, що останній впродовж довгого періоду позбавлений права користуватися своїми грішми, отримує дискомфорт та негативні емоції від незаконних дій відповідачів. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору в сумі 8 580 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 180 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримали з наведених в ній підстав та поясненнями даними ними в судовому засіданні. Просили суд задовольнини вказані позовні вимоги позивача. При цьому будь-яких належних та допустимих доказів в підтверження протиправних дій відповідача по справі [PERSON] позивач суду не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але з наявного у матеріалах справи оголошення про повідомлення про розгляд справи відповідача судом вбачається, що вказану відповідачку було належним чином повідомлено через розміщення на офіційному веб-сайті Диканського районного суду, однак у визначений їй строк відзиву на позов, заперечень або якихось клопотань суду не подала, що в свою чергу вважає суд свідчить про байдуже ставлення відповідача як до вимог позивача, так і до розгляду справи стосовно неї. Тому за вказаних обставин розгляд справи по суті був проведений у відсутність вказаного відповідача на підставі наявних в справі доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги позивача щодо неї заперечувала та зазначила, що вона не погоджується з доводами позивача, мотивуючи це тим, що вона є головою житлово-експлуатаційного кооперативу Космічний, діяльність якого встановлена статутом ЖЕК Космічний, затвердженого загальними зборами членів кооперативу 27. 05. 2016 року. Цим статутом передбачені відповідні повноваження голови кооперативу, до складу яких не входить реєстрація, зняття з реєстрації місця проживання громадян - членів кооперативу, а також втручання на право мешканцями будинку володіти, користуватися та розпоряджатися на власний розсуд своїм майном. Так, відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21.03.2017 року відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її доньки [PERSON], 22. 12. [INFO]. Згідно з рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтави ради № 74 від 11. 04. 2017 року малолітня [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири № 2157 від 30.11.2017 року, посвідченого нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, відповідач [PERSON] продала позивачу [PERSON] квартиру за адресою - [ADDRESS], яка була у її власності. А 12. 11. 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтави ради, які діяли в інтересах малолітньої дитини [PERSON], вищевказаний договір купівлі-продажу визнано недійсним та зобов'язано нотаріуса внести відповідні реєстраційні зміні та зареєструвати спірну квартиру за попереднім власником, тобто за відповідачкою [PERSON] Загальною підставою скасування правочину виявилося порушення прав малолітньої дитини [PERSON], тому що правочин був здійснений без дозволу органу опіки та піклування. Крім цього відповідачка [PERSON] вказала, що відповідачка [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO]. Про це свідчить належний документ - карточка прописки Форми-А. У зв'язку з тим, що її малолітня донька проживала разом з нею, то вона була також занесена до інформаційних даних Форми-А, але встановленим порядком через відповідні реєстраційні органи донька зареєстрована не була з мотивів побажань самої власниці житла - [PERSON] У зв'язку з тим, що вони є членами однієї сім'ї та проживали разом за однією адресою, нею видано у 2016 році довідку до відділу соціальної допомоги про склад сім'ї за № 17 від 13. 05. 2016 року. В період коли відповідачка [PERSON] займалася питаннями продажу квартири, то вона повідомила відповідачку [PERSON], щоб остання видавала необхідні документи ріелтору, який займався продажем її житла. Під час зустрічі з ним та покупцем [PERSON] нею була видана довідка про склад сім'ї відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в якій була зазначена малолітня донька останньої. При цьому, в ході особистих розмов з приводу покупки квартири позивачу по справі вже було відомо, що у відповідачки [PERSON] є малолітня дитина. Після того, як відповідачку [PERSON], реєстраційним органом виконавчого комітету Полтавської міської ради, 23. 11. 2017 року, за заявою останньої було знято з реєстрації місця проживання. Нею були перевірені ці обставини та видана довідка № 56 від 29. 11. 2017 року про відсутність зареєстрованих осіб за вищевказаною адресою. Довідку з іншою інформацією вона і не могла видати, тому що донька відповідачки [PERSON] не була зареєстрована належним чином за даною адресою, а лише рахувалася по обліковим даним ЖЕК Космічний як член сім'ї відповідачки [PERSON] Зняття [PERSON] з реєстрації 23.11.2017 року підтверджено відповідною печаткою у бланку прописки Форми-А реєстраційним органом виконавчого комітету Полтавської міської ради. З приводу обставин реєстрації [PERSON] та її доньки на адвокатський запит - відповідач давала відповідь за № 17 від 19.03.2018 року, в якому також виклала об'єктивну інформацію з цього приводу. Тому, відповідач [PERSON] в суді вважала, що нею не було приховано ніякої об'єктивної інформації щодо реєстрації та проживання відповідачки [PERSON] та її малолітньої доньки, а також вона не мала нічого спільного з вказаною відповідачкою з цього приводу. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Частиною 2 статті 230 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину під впливом обману. Зокрема, сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до п. 20 ПП ВСУ Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними від 6.11.2009 №9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18. 09. 2013 року у справі № 6-75цс13: Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. В постанові у справі №629/3489/15-ц від 20. 06. 2018 року Верховний Суд зазначив, що [PERSON] ст. 230 ЦПК України дає підстави для висновку, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення; тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов'язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман може може виражатися: в активних діях недобросовісної сторони правочину (наприклад, повідомлення іншій стороні помилкових помилкових відомостей, надання підроблених документів тощо); у пасивних діях недобросовісної сторони правочину, яка утримується від дій, які вона повинна була зробити (зокрема умисне умовчання про обставини, що мають істотне значення тощо). Таким чином, в судовому засіданні встановлено наявність законних підстав для часткового задоволення позову, оскільки під час розгляду справи знайшли підтвердження обставини, викладені позивачем в своїй позовній заяві, а саме обман відповідача [PERSON], який виразився в замовчуванні обставин, які мають істотне значення при укладенні договору, внаслідок чого позивачу завдано шкоди, яка полягає у неможливості використання придбаної квартири. Крім цього, в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел в діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам суд вважає, що ні матеріали справи, ні пояснення позивача, його представника не доводять умислу іншого відповідача [PERSON], що вона діяла спільно з відповідачем [PERSON], або під впливом останньої, тому суд вважає, що в задоволенні вимог стосовно стягнення збитків, моральної шкоди та судових витрат з відповідача [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. В подальшому позивач в своєму позову зазначає, що йому спричинено моральну шкоду, були заподіяні душевні страждання, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів щодо нього при цьому отримував дискомфорт та негативні емоції, оскільки саме з вини відповідача [PERSON] він був учасником судового спору, в результаті розгляду якого визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 16, що розташована в м. Полтава, по вул. Алмазній, 9. Для того, щоб придбати вказану квартиру, йому довелося багато років працювати, щоб отримати можливість заробити достатньо коштів для її придбання, а після її придбання внаслідок обману відповідача рішенням суду договір купівлі-продажу визнано недійсним і цю квартиру повернуто старому власнику відповідачці [PERSON] Позивач протягом дев'яти місяців змушений був з'являтися до суду. Як відповідач і втрачав свої кошти і свій власний час. Крім цього вартість самої квартири відповідач на даний момент не відшкодувала. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Частиною другою п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач та його представник в суді належними доказами довили, що саме відповідачка [PERSON] своїми протиправними діями, як виразилися у прихованні факту користування її малолітньою донькою спірною квартирою, що потягло за собою визнання недійсності договору купівлі-продажу укладеного з позивачем 30.11. 2017 року. Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими тільки відносно дій відповідача [PERSON] і тому підлягають частковому задоволенню в сумі 5 000 грн. 00 коп. У відповідності до статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи. При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту. Згідно акту здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) сума до сплати позивачем на користь адвоката за надання правової допомоги складає 6180 грн., яка була сплачена позивачем [PERSON], що підтверджується квитанцією № 7 від 20. 11. 2018 року. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід також стягнути судові витрати, а саме, сплачений судовий збір в сумі 8580 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6180 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved