Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області\~\~з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 28 лютого 2017 року, яка станом на 10 липня 2017 року становить 9472 грн. 00 коп. та понесені судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп.. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 лютого 2017 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачки [PERSON] грошові кошти у сумі 6400 грн. 00 коп. на строк до 15 травня 2017 року. Відповідно до умов договору відповідачка також зобовязалася, у разі неповернення позики в обумовлений договором строк, сплатити позивачу пеню із розрахунку 0,5% від неповерненої суми за кожен день порушення зобовязання. А також, у разі порушення строку повернення грошових коштів більш ніж на 1 місяць, відповідачка додатково зобовязалась сплатити штраф у розмірі 20 % від неповернутої суми. Позивач виконав умови договору позики в повному обсязі, передавши відповідачці обумовлену договором суму, що підтверджується договором позики від 28 лютого 2017 року. Однак, до теперішнього часу відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала. На неодноразові\~\~нагадування позивача щодо повернення боргу не реагує, у звязку з чим станом на 10 липня 2017 року відповідачка має борг за договором позики в сумі 9472,00 грн., яка складається з: 6400,00 грн. сума основного боргу за договором позики, 1792,00 грн. сума заборгованості пені за договором позики, 1280,00 грн. сума штрафу за договором позики. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судові засідання, призначені на 01.08.2017 року та на 22.09.2017 року не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надала, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~\~28 лютого 2017 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачки [PERSON] грошові кошти у сумі 6400 грн. 00 коп., еквівалентному 237 доларів США за курсом НБУ на день отримання, а відповідачка зобовязувалася повернути позикодавцеві таку ж суму коштів на строк до 15 травня 2017 року. Відповідно до п.п. 8, 9 Договору відповідачка також зобовязалася, у разі неповернення позики в обумовлений договором строк, сплатити позивачу пеню із розрахунку 0,5% від неповерненої суми за кожен день порушення зобовязання. А також, у разі порушення строку повернення грошових коштів більш ніж на 1 місяць, відповідачка додатково зобовязалась сплатити штраф у розмірі 20 % від неповернутої суми. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13, зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Позичальник свої зобов'язання не виконала, борг не повернула. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 3 цієї статті визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства Станом на 10 липня 2017 року відповідачка має борг за договором позики в сумі 9472,00 грн., яка складається з: 6400,00 грн. сума основного боргу за договором позики, 1792,00 грн. сума заборгованості пені за договором позики, 1280,00 грн. сума штрафу за договором позики. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони усі понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved