Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду с позовом до [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи: [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу недійсним та зобовязання повернути гроші. Уточнивши позовні вимоги позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу та повернути йому у власність квартиру. Просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1169, згідно з яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру загальною площею 100,1 кв.м., розташовану в [ADDRESS]; повернути позивачу у власність квартиру загальною площею 100,1 кв.м., розташовану в [ADDRESS]; стягнути з АКБ соціального розвитку «Украсоцбанк» на користь позивача за курсом НБУ на день розгляду справи суми, еквівалентну 15296 доларам США. За клопотанням [PERSON] до участі у справі був залучений ПАТ «ОТП Банк» у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 25.02.2008 року між [PERSON] та представником позивача [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 22.02.2008 р. р/№1169 було укладено договір купівлі-продажу двохкімнатної квартири, загальною площею 100,1 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. Однак вказаний договір є недійсним з причин відсутності згоди іпотекодержателя АКБ «Укрсоцбанк», грошові кошти отриманні при укладанні договору купівлі-продажу не були отриманні безпосередньо [PERSON] Третя особа [PERSON] звернувся до суду с позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб без самостійних вимог: [PERSON], ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності та виселення. Уточнивши свої позовні вимоги третя особа просила визнати договір купівлі-продажу недійсним, визнати дійсним угоду про перехід права іпотекодержателю, визнати право власності. Свої позовні вимоги третя особа з самостійними вимогами обґрунтовує тим, що 19.12.2007 р. між Колеснiком Є.І. та [PERSON] був укладений договір позики. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2010 р., яке в подальшому було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08.12.2010 р., було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто на користь [PERSON] 719820,00 грн. основного боргу та судові витрати в сумі 1820,00 грн. Також між Колеснiком Є.І. та ПАТ «Укрсоцбанк» 25.02.2008 р. був укладений договір уступки вимоги, згідно якого до [PERSON], як нового кредитора перейшло право вимоги від [PERSON] боргу в загальній сумі 193457,78 дол. США, що станом на 25.02.2008 р. складає 976961,79 грн. Також до нового кредитора [PERSON] перейшли усі права Іпотекодержателя за іпотечним договором від 22.05.2006 р., укладеного між [PERSON] та ПАТ «Укросоцбанк» на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 16.05.2006р. №2006/13-2.06/462. Перехід всіх прав вимоги у тому числі іпотекодержателя банк підтверджує своїм листом від 14.01.2010 р. №06-10/96/270. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти первинного позову заперечувала в повному обсязі, позов Третьої особи [PERSON] також не визнавала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи неодноразово, в судове засідання не зявився, своїх пояснень по справі не надав, про причини неявки суд не повідомив Представник третьої особи без самостійних вимог ПАТ «ОТП Банк» проти первинного позову та позову третьої особи з самостійними вимогами заперечувала в повному обсязі, свої пояснення надала в письмовому вигляді. 06.09.2012року, провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третьої особи з самостійними вимогами - [PERSON], третьої особи без самостійних вимог - Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК» про визнання недійсним договору та повернення сторін у попередній стан та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог: [PERSON], Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК» про визнання угоди дійсною та визнання права власності зупинити до розгляду по суті та набранням законної сили рішення по цивільній справі №2/1519/7967/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], АКБ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору уступки вимоги. На підставі заяви [PERSON] Є.І.26.12.2013р. провадження по справі було поновлено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісну позовну заяву [PERSON] та позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 16.05.2006 р. між громадянином України [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту №\~2006/13-2.06/462 на суму 195\~000,00 доларів США, з терміном погашення 17 років, для придбання [PERSON] нерухомого майна двохкімнатної квартири, загальною площею 100,1 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. У якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором в подальшому між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки від 22.05.2006 р. Неналежне виконання [PERSON] своїх зобовязань за Договором кредиту від 16.05.2006 р. призвело до того, що у нього виникла заборгованість, яка була погашена Колеснiком Є.І. Між Колеснiком Є.І. та ПАТ «Укрсоцбанк» 25.02.2008 р. був укладений договір уступки вимоги згідно якого до [PERSON], як нового кредитора перейшло право вимоги від [PERSON] боргу в загальній сумі 193457,78 дол. США, що станом на 25.02.2008 р. складає 976961,79 грн. та усі права Іпотекодержателя за договором іпотеки від 22.05.2006 р., про що [PERSON] було повідомлено Одеською обласною філією АКБ «Укрсоцбанк» рекомендованим листом від 26.02.2008 р. та підтверджується листом від 14.01.2010 р. №\~06-10/96-270. Згідно вимог ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), або, виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем. Тобто, згідно вимог ст. 514 ЦК України, до [PERSON], як до нового кредитора перейшли права первісного кредитора за договором Кредиту №2006/13-2.06/462 від 16 травня 2006 р., у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Вказаний кредит [PERSON] було надано для придбання нерухомого майна - двокімнатної квартири загальною площею 100,1 м. кв., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Після придбання вказаної квартири за рахунок кредиту, дана квартира була передана в іпотеку Банку, згідно іпотечного договору від 22.05.2006 р., укладеного між Банком та [PERSON] в рахунок забезпечення виконання умов договору кредиту №2006/13-2.06/462 від 16.05.2006 р. Крім того, при наданні [PERSON] кредиту, згідно договору кредиту №2006/13-2.06/462 від 16 травня 2006 р., [PERSON] - мати [PERSON], виступила його майновим поручителем за даним кредитним договором. На виконання поруки було укладено «Іпотечний договір» (з майновим поручителем) від 16.05.2006 р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] Згідно п. 1.1. зазначеного «Іпотечного договору» [PERSON] передала в іпотеку банку у якості забезпечення виконання [PERSON] умов договору кредиту №2006/13-2.06/462 від 16.05.2006 р. двокімнатну квартиру, загальною площею 81,8 кв. м., розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить їй на праві власності. У зв'язку з тим, що Льовочкiн В.М. порушував зобов'язання за договором кредиту №2006/13-2.06/462 від 16.05.2006 р., йому неодноразово направлялися повідомлення Банку про вимоги сплати планових платежів та пені. При переході до [PERSON] права вимоги з [PERSON] він жодного разу на сплатив планових платежів. У зв'язку з чим Колеснiком Є.І. були надіслані йому та його майновому поручителю повідомлення з вимогою про повернення основного боргу, процентів і пені. Але відповідачі за позовом третьої особи до наступного часу не виконали вимогу, передбачену умовами 4.4. та 4.5. договору кредиту. Згідно вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно п.2.4.3. іпотечного договору від 16.05.2006 р., у разі невиконання, або неналежного виконання Позичальником Основного зобовязання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Згідно підпункту 4.5.3 п. 4.5. іпотечного договору від 16.05.2006 р., іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів - шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 25.02.2008 р. [PERSON]М продав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], іпотекодержателем якої був [PERSON], згідно іпотечного договору від 22.05.2006 р. та договору уступки вимоги №06-09/339 від 25.02.2008 р. Таким чином він здійснив продаж майна, що знаходилось під обтяження згідно договору іпотеки від 25.05.2006р., що призвело до порушення зобовязання. Згідно вимог ст.12 Закону України «Про іпотеку» правочин відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним. Згідно п.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Таким чином 25.02.2008 р. при укладанні договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON] були порушені вимоги ст. 203 ЦК України про загальні вимоги дійсності правочину. У звязку з тим, що даний договір купівлі-продажу є нікчемним по закону є необхідність застосування наслідків недійсності, передбачених ст.216 ЦК України. Стосовно уточнених вимог з урахування підрахунків на 11.07.2011 р. (курс НБУ 7,9708), загальна сума боргу [PERSON] на користь [PERSON] складає: Сума основного боргу - 1 425 969,21 грн. (179 704,00 дол. США); Заборгованість по сплаті відсотків - 196 872,28 грн. (24 810,31 дол. США); Пеня 1\~064\~534,33 грн. (133 554,26 дол. США.) Всього: 2 687 375, 82 грн. (338 068, 57 дол. США). Вартість квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що є предметом іпотеки в забезпечення зобовязань [PERSON] перед Колеснiком Є.І. складає відповідно до договору купівлі-продажу 594 118,00 гривень, що станом на момент укладання договору, а саме 25.02.2008 року по курсу НБУ становила 117\~648,00 доларів США. Учасниками процесу не було заявлено клопотань про призначення судової експертизи для визначення дійсної ринкової вартості вказаної квартири. Також судом встановлено, що двохкімнатна квартира №73, розташована в будинку №9 по вулиці Палубній в місті Одесі, не була передана [PERSON], як покупцю по договору купівлі-продажу від 25.02.2008 року, у свою чергу грошові кошти за продаж квартири [PERSON], як продавець не отримував. До цього часу [PERSON] продовжує користуватись квартирою на правах власника. Пояснення [PERSON] які останній надавав 15.01.2009 року під час перевірки Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області обставин викладених в заяві [PERSON] в відмовному матеріалі №497 не можуть сприйматися судом як належний доказ, оскільки по заяві не було прийнято вирок та інші докази не долучалися. [PERSON] по справі є відповідачем, тому має права передбачені ст. ст. 27, 31 ЦПК України для надання суду доказів. Але при цьому суд враховує, що вказані в поясненнях обставини не протерічать встановленим в судовому засіданні фактам. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: partial