Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади смт. Мала Дівиця в особі Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами № 26 по вулиці Миру (до перейменування - Фрунзе) в смт. Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської області, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 січня 2017 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить і вказаний житловий будинок. Посилаючись на ті обставини, що він є єдиним спадкоємцем за законом, але не має можливості реалізувати своє право на одержання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки спадкодавиця за життя не оформила право власності на житловий будинок та не зареєструвала його у встановленому законодавством порядку, а тому просить суд визнати право власності на будинок за ним. У судове засідання сторони не зявилися, проте надали до суду заяви, в яких позивач позовні вимоги підтримав, а представник відповідача їх визнав, а також просять справу розглянути за їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з копії свідоцтва № 1236 про право особистої власності на домоволодіння, виданого 20 квітня 1983 року, домоволодіння № 26 по вул. Фрунзе в смт. Мала Дівиця, Прилуцького району, Чернігівської області зареєстровано на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] (а.с.10). Зі змісту повідомлення за № 2280/01-16 від 01.11.2017 року приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що позивачу на його звернення повідомлено, що станом на 20.04.1983 року, у вказаному домоволодінні окрім [PERSON] (голови двору) були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON], які також мають право на частку в майні колгоспного двору (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть ІІ-ЕЛ № 490007, виданого 14.09.1993 року, [PERSON] померла 13 вересня 1993 року в смт. Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської області, про що, в книзі реєстрації актів про смерть 14.09.1993 року зроблено запис № 54 (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЕЛ № 095846, виданого 04.08.2008 року, [PERSON] помер 03 серпня 2008 року в смт. Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської області, про що, в Книзі реєстрації смертей 04 серпня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 41 (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 289302, виданого 04.01.2017 року, [PERSON] померла 02 січня 2017 року в смт. Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської області, про що, 04 січня 2017 року, складено відповідний актовий запис № 01 (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого 31.10.2017 року за № 945, [PERSON] після сметрі матері [PERSON] успадкував належне їй майно, але домоволодіння № 26 по вул. Миру в смт. Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської області до переліку успадкованого майна не входить (а.с.11). Згідно копії довідки виконкому Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області № 2409 від 02.11.2017 року, земельна ділянка, площею 0,44 га, що виділялася забудовнику [PERSON], на даний час не приватизована та належить територіальній громаді смт. Мала Дівиця (а.с.14). Як вбачається зі змісту повідомлення за № 2280/01-16 від 01.11.2017 року приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу [PERSON] позивачу на його звернення, повідомлено, що у правовстановлюючому документі на нерухоме майно вказано лише голову колгоспного двору, але з довідки селищної ради вбачається що у будинку проживали й інші особи, які також мають право на частку, тому оформити спадщину на підставі такого правовстановлюючого документу неможливо та [PERSON] рекомендовано звернутися до суду (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 563 ЦК УРСР (далі: у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі смерті члена колгоспного двору спадкування майна двору не відкривається. Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбано до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. На підставі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти та дружина (чоловік ) спадкодавця. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день її смерті або день, з якого вона оголошується померлою. Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Зважаючи на ті обставини, що померла [PERSON] мати позивача, була останнім живим членом колгоспного двору, а позивач є єдиним спадкоємцем, який після смерті матері фактично прийняв спадщину та відсутні інші спадкоємці, які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] суд вважає, що його вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 328, 1218, 1220, 1261, 1268, ЦК України ст.ст. 120, 563 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),

Outcome: approved