Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11-12 вересня 2013 року ФГ «Сорокодуби» відпустило під реалізацію [PERSON] ячмінь пивоварний в кількості 67,53 тони по ціні 1458,33 грн. за тону на загальну суму 98481,25 грн., що з ПДВ складає 118177,50 грн., про що свідчить накладна б/н від 11-13 вересня 2013 року. Отримання зерна ячменю проводилось за участю самого [PERSON] та шофера [PERSON], а вивіз проведено автомобілем марки КАМАЗ, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Зазначає, що отримання зерна ячменю зі сторони [PERSON] та шофера [PERSON] не заперечується, а навпаки підтверджується. Строк повернення коштів за отримане зерно ячменю був встановлений до 01 жовтня 2013 року, про що свідчить розписка, яка написана власноручно [PERSON] 13.09.2013 року. Окрім цього, 17.03.2015 року [PERSON] написав розписку, що борг поверне до 25 березня 2015 року, однак до цього часу борг не повернуто. Так, при отриманні зерна ячменю, відповідач [PERSON] сплатив 20000 грн., які шофер [PERSON] йому особисто надав і про що із зворотної сторони накладної зазначено дату та суми отриманих коштів. Відгруження зерна проводилося 11.09.2013 року та 12.09.2013 року, саме тому й накладна виписана на 11-12 вересня 2013 року. Отже, залишок заборгованості становить 98177,50 грн., які [PERSON] по даний час так і не повернув. Вказує, що після неодноразових звернень щодо повернення грошових коштів за отримане зерно ячменю, [PERSON] посилався на те, що грошові кошти поверне. Проте, до дня звернення з позовом до суду, відповідач [PERSON] ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання. Крім цього зазначив, що як вбачається із розписки [PERSON] від 13.09.2013 року строк виконання зобов'язання до 01 жовтня 2013 року, тобто з цієї дати проводиться нарахування інфляційних і 3 % відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Так, відповідно до індексу інфляції з жовтня 2013 року по серпень 2016 року загальна сума інфляційних складає 74536, 45 грн., а сума нарахованих 3 % за порушення грошового зобовязання 14928,39 грн. Також вказує, що у звязку із невиконанням відповідачем [PERSON] умов вищевказаного зобовязання, у нього виникло право й на нарахування пені, яка станом на 15.08.2016 року складає 42031,39 грн. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 13 вересня 2013 року в загальному розмірі 229673,73 (двісті двадцять девять тисяч шістсот сімдесят три) гривні 73 копійки, з яких: 98177,50 грн. заборгованість за договором позики; 74536,45 грн. сума інфляційних; 14928,39 грн. 3 % нарахованих за порушення грошового зобовязання; 42031,39 грн. пеня. Крім того, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, але був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11-12 вересня 2013 року ФГ «Сорокодуби» відпустило під реалізацію [PERSON] ячмінь пивоварний в кількості 67,53 тони по ціні 1458,33 грн. за тону на загальну суму 98481,25 грн., що з ПДВ складає 118177,50 грн., що підтверджується накладною б/н від 11-13 вересня 2013 року (а.с. 28). Із розписки від 13.09.2013 року вбачається, що [PERSON] придбав у ФГ «Сорокодуби» ячмінь під реалізацію в кількості 64 тони на загальну суму 118177,57 грн. Частину даної суми, а саме 20000,00 грн. повернув, а іншу частину зобовязався повністю повернути до 01 жовтня 2013 року. Крім того, [PERSON] 17.03.2015 року написав розписку, що борг поверне до 25 березня 2015 року (а.с. 27). Так, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не належним чином виконуються зобовязання по договору позики від 13.09.2013 року, у звязку із чим у нього виникла заборгованість перед ФГ «Сорокодуби» у загальній сумі 229673,73 (двісті двадцять девять тисяч шістсот сімдесят три) гривні 73 копійки, а саме: 98177,50 грн. заборгованість за договором позики; 74536,45 грн. сума інфляційних; 14928,39 грн. 3 % нарахованих за порушення грошового зобовязання; 42031,39 грн. пеня (а.с. 29-30). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Таким чином, у зв'язку з невиконанням умов договору позики, сума заборгованості [PERSON] перед ФГ «Сорокодуби» згідно договору позики становить 229673,73 (двісті двадцять девять тисяч шістсот сімдесят три) гривні 73 копійки Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати на користь позивача в розмірі 3445,11 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved