Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 01.04.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, за яким [PERSON] були надані грошові кошти у сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24%, на умовах викладених в договорі. З огляду на те, що відповідач взяв на себе певні зобов'язання щодо погашення суми заборгованості за кредитом і сплати процентів за ним та на даний час їх не виконує, заборгованість останнього перед банком становить 22627,32 грн., тому позивач просить стягнути зазначену суму з відповідача на його користь. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, що підтверджуються матеріалами справи, наполягав на задоволенні позову. Відповідачі, належним чином повідомлений про час та дату слухання справи, до суду не прибули, не надали письмової заяви про розгляд справи у їх відсутність та про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також ст. 224 цього Кодексу зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд заслухавши пояснення представника позивача, який наполягав на ухваленні заочного рішення, з'ясувавши обставини справи та перевіривши і зваживши всі доводи, що наведені в матеріалах справи приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджується, що 01.04.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, за яким [PERSON] були надані грошові кошти у сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24%, на умовах викладених в договорі. Суд не може не погодитися з позивачем стосовно того, що отримавши вказані кошти, відповідач взяв на себе певні зобов'язання, а саме: сплачувати суму заборгованості та відсотків за кредитним договором. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку із чим станом на 14.10.2013 року у останнього виникла перед банком заборгованість в розмірі 22627,32 гривень, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитедавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін відповідно до умов договору. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено інше. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь банку слід стягнути судовий збір сплачений останнім в розмірі 243,60 грн. судових витрат. З огляду на вищевикладене, враховуючи наведені норми та

Outcome: approved