Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 20000 гривень та судовий збір. Свої вимоги мотивував тим, що 10 березня 2011 року відповідачкою отримано від позивача грошові кошти в сумі 20000 гривень в якості «орендної плати по договору оренди землі у вигляді передоплати за весь строк оренди». Однак, договір оренди землі між [PERSON] та ПП «Колос-Агротех» не укладений та ніколи не був укладений. Оскільки, між позивачем та відповідачкою відсутні договірні відносини оренди землі, договірні відносини позики тощо, грошові кошти в сумі 20000 гривень отримані відповідачкою без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву відповідно до якої просив розглядати справу без участі представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав до суду письмові заперечення на заяву відповідачки про застосування позовної давності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якої просила відмовити в задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності звернення до суду. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи сторін в їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 березня 2011 року відповідачкою отримано від позивача грошові кошти в сумі 20000 гривень в якості «орендної плати по договору оренди землі у вигляді передоплати за весь строк оренди», що підтверджується розпискою написаною власноручно відповідачкою. Позивачем на адресу відповідачки 09.11.2015 р. направлена письмова вимога про повернення протягом семи днів на користь ПП «Колос Агротех» отриманих грошових коштів в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. Вказана вимога отримана відповідачкою 14.11.2015 р. про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 60 ЦПК, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. При цьому, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що позивачка пропустила строку позовної давності, та поновити не просила. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що строки позовної давності не пропущені, оскільки позивач пред'явив відповідачці свою вимогу про повернення безпідставно отриманих грошових коштів 09.11.2015 р., а звернувся до суду з позовною заявою 09.12.2015 р., а отже в силу вимог ч. 5 ст. 261, ч. 2 ст. 530, статей 1212-1215 ЦК України, позивачем не порушено строк позовної давності за вимогою про повернення безпідставно набутих грошових коштів, та вважає заяву відповідача такою що не підтверджена належними, допустимими та достатніми доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідачка [PERSON] отримала від позивача 20000 грн., що підтверджується розпискою [PERSON] від 10.03.2011 року, між позивачем та відповідачкою відсутні будь-які договірні відносини, а тому грошові кошти в сумі 20000 гривень отримані відповідачкою без достатньої правової підстави, а отже грошові кошти підлягають поверненню як безпідставно набуте майно. Таким чином, позовну заяву Приватного підприємства «Колос-Агротех» до [PERSON], про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому приходить до висновку про стягнення [PERSON] на користь Приватного підприємства «Колос-Агротех» судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп. На підставі викладеного, відповідно дост.ст. 15, 16, 215, 256-268, 1212-1215 ЦК України,

Outcome: approved