Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказав, що з 01.10.1996 р. він працював скотарем в Вишневському відділенні радгоспу «20-річчя Жовтня» (наказ №373 від 01.10.1996 р.). Згідно протоколу №1 від 16.02.1997 р., у зв`язку з реорганізацією господарства радгосп «20-річчя Жовтня» переіменований на КСП «Світанок». 16 лютого 1998 р., КСП «Світанок» виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР 05-00-00062. На момент видачі Держаного акту позивач продовжував працювати скотарем в КСП «Світанок». Але з невідомих йому причин він не був внесений до Додатку №1 Державного акту - списку громадян, членів сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, які мають право на земельну частку (пай). В подальшому КСП «Світанок» реорганізовано та перейменовано на ПСП агрофірму «Світанок» (протокол №1 від 01.04.2000 р.). У 2001 р. позивач звільнився з ПСП агрофірми «Світанок». Позивач вказав, що згідно довідки відділу Держгеокадастру у Борівському районі Харківської області від 05.02.2016 р. №29-20-.13-0.3-227/2-16, розмір земельної частки (паю) по КСП «Світанок» становить 12,2 умовно кадастрових гектарів. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що будучи на момент розпаювання членом КСП « Світанок», його безпідставно не включили до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), безпідставно на його імя не виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай), як члену КСП «Світанок» та позбавлено права на отримання земельної частки (паю). На підставі вищезазначеного, позивач просить суд поновити строки позовної давності, визнати за ним право на отримання земельної частки (паю) розміром 12,2 умовних кадастрових гектарів із земель запасу та державного резервного фонду на території Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області, як особі з числа членів КСП «Світанок» Борівського району Харківської області. Крім того, позивач зазначив, що про те, що він має право на земельну частку (пай), що його права порушені, дізнався на початку лютого 2016 р. Із-за його необізнаності в питаннях розпаювання землі, він не знав порядку і строків звернення до суду за захистом свого порушеного права, тому вважає, що суд може поновити йому пропущений строк звернення до суду. В судовому засідання позивач та його представник [PERSON] підтвердили вищевикладене та просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача від Борівської РДА Харківської області в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в частині судового рішення покладається на розсуд суду. Представник відповідача від Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача ПСП «Агрофірма «Світанок» - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на час передачі земель КСП «Світанок» позивача було звільнено за прогули. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] двічі звільнявся з роботи за прогули, на час складання списків до державного акту на право колективної власності на землю в колгоспі не працював. Крім того, [PERSON] звертався до нього, як до члена комісії по розпаюванню земель, на той час з питанням про виділ земельного паю, але йому було розяснено, що він не має такого права. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працював в КСП «Світанок» з 01.10.1996 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.8); дата звільнення в копії трудової книжки позивача не зазначена; колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» землю передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Першотравневої сільської ради народних депутатів від 12.01.1998 року № 2 - копія державного акту на право колективної власності на землю (а.с.9-11); позивач не внесений до списку громадян членів КСП «Світанок», що підтверджується копією списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком №1 до державного акту на право колективної власності на землю (а.с.12-29); позивач прийнятий на роботу в радгосп «20 років Жовтня» з 01.10.1996 року (а.с.70); звільнений та виключений з членів колгоспу за прогули з 07.07.1997 р (а.с.71); знов прийнятий на роботу в КСП «Світанок» з іспитовим строком 3 місяці з 01.02.1998 року (а.с.72); звільнений з колгоспу за прогули з 07.02.2001 р (а.с.73); згідно копій зведених відомостей підтверджуються періоди роботи позивача в колгоспі в 1997 та 2001 роках (а.с.74-80). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом …. У відповідності до абз. 3 п. 1 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) Крім того, як передбачено пунктами 2,3 та 4 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року за № 720/95 при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначається виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розмір земельної частки (паю) обчислюється комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку пай особи, яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 вищевказаного Указу має бути надана із земель запасу. Як передбачено п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому чи залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, позивач стверджує, що про те, що він має право на земельну частку (пай), що його права порушені, дізнався на початку лютого 2016 р. Із-за його необізнаності в питаннях розпаювання землі, він не знав порядку і строків звернення до суду за захистом свого порушеного права, тому вважає, що суд може поновити строк звернення до суду. Зясовуючи це питання в судовому засіданні позивач пояснив суду, що на час роботи в колгоспі він знав про розпаювання землі, так як його батьки та тітка теж вирішували це питання на той час. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. ст.61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню. Суд визнає обставину щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, як загальновідомою. Проте, відповідно до норм ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач та його представник\~не навели обєктивних та поважних причин пропущення строків позовної давності, зазначивши, що позивач про порушення його права на право на земельну частку (пай) дізнався на початку лютого 2016 р. Тобто позивач на протязі тривалого часу, з 1998 року, з моменту отримання КСП «Світанок» Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР 05-00-00062, тобто на протязі майже 18 років мав змогу визначитися з позовними вимогами, та вчасно подати до суду позовну заяву для захисту свого порушеного права. В питанні розпаювання земель членам колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства на той час, на думку суду, були обізнані всі, в тому числі і позивач, який в судовому засіданні пояснив, що знав про паювання земель, так як його родичі також вирішували це питання на той час. Згідно\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, тобто, особа, яка вважає, що її права порушені, має право звернення до суду протягом вказаного строку. Згідно ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed