Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23 лютого 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною та зареєстрований в реєстрі за №2914. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що із постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна від 04.03.2021р. про відкриття виконавчого провадження №64715854 їй стало відомо про те, що приватним нотаріусом Обухівського районного\~нотаріального округу\~Головкіною Я.В. 23.02.2021 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №2914 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінфорс» заборгованості в розмірі 15296,40 грн. Вважає такий незаконним та таким, що не підлягає до виконання, з тих підстав, що обов`язковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника. Так останній вчинений на непосвідченому нотаріальному договорі, що свідчить про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства України, а тому просить позов задоволити. Крім того, разом і з позовною заявою позивач подала заяву ро забезпечення позову. Ухвалою судді від 02 квітня 2021 року заяву про забезпечення позову було задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 лютого 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною та зареєстрований в реєстрі за №2914 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінфорс» заборгованість в розмірі 15\~296,4 гривень, до вирішення спору по суті. Ухвалою судді від 02 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не скерував, клопотання про відкладення не подавав. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач не заперечив. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду належним чином були повідомлені, причини не явки не повідомили, клопотання про відкладення не подавали. 25 травня 2021 року в судовому засіданні було задоволено клопотання позивачки про витребування доказів, вирішено витребувати приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Яни Вікторівни належним чином завірену копію договору та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 23.02.2021 року №2914 щодо стягнення з [PERSON] борг в сумі 15296,40 грн. 19 серпня 2021 року на адресу суду від приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Яни Вікторівни, на виконання вище вказаної ухвали суду було скеровано документи та заяву про розгляд справи на розсуд суду. За таких обставин суд вирішує справу на підставі пояснень позивачки та наявних у матеріалах справи доказів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64715854 від 04 березня 2021 року, на підставі виконавчого напису №2914 виданого 23.02.2021 року (а.с.6). Отже, як вбачається з вище зазначеної постанови приватного виконавця, приватним нотаріусом приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною було вчинено виконавчий напис №2914 від 23.02.2021 про стягнення з про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінфорс» заборгованості в розмірі 15296,40 грн. Крім того, відповідно до оскаржуваного виконавчого напису №2914 від 23.02.2021, вбачається що з позивачки підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором 757573-А від 04.01.2020. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий\~висновок викладений\~у постанові\~Верховного Суду\~від 23\~січня 2018\~року № 310/9293/15. В судовому засіданні позивач зазначила, що не погоджується із сумою боргу та така не є безспірною. Відповідачем дані обставини не заперечуються, та не спростовані. Аналізуючи сукупність зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку, що вчинення спірного виконавчого напису відбулось з порушенням вимоги закону про безспірність заборгованості. Отже,

Outcome: approved