Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в суд про стягнення боргу за договором позики. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. З позовної заяви вбачається, що 12 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики про надання відповідачу грошових коштів у розмірі 80 000 гривень із сплатою відсотків у розмірі 60 % річних, терміном до 12 березня 2014 року. 15 квітня 2013 року [PERSON] додатково надав позику [PERSON] в сумі 5 000 грн. на таких самих умовах. Укладення даних договорів та факт передачі зазначених сум позичальнику підтверджує розписка від 12 березня 2013 року та розписка від 15 квітня 2013 року, яка оформлена одним документом та підписана особисто відповідачем. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав та грошових коштів не повернув. В позовній заяві представник позивача просить суд в зв'язку з порушенням умов та строків виконання договору стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 85 000,00 гривень основного боргу за договором позики, суму процентів в розмірі 189 408,00 гривень, 7 395,00 гривень - суму відшкодування трьох відсотків річних, та 2 838,77 гривень сплаченого судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день слухання справи в суді через оголошення в пресі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. З розписки від 12.03.2013 року слідує, що 12 березня 2013 року між [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 80 000 гривень із сплатою відсотків у розмірі 60 % річних терміном до 12 березня 2014 року. З розписки, складеної 15 квітня 2013 року випливає, що [PERSON] отримав додатково від [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 грн. із сплатою відсотків у розмірі 60 % річних терміном до 12 березня 2014 року. З квитанції від 12.03.2013 року за № 3780 вбачається, що [PERSON] переказав [PERSON] грошовий переказ в сумі 80 000,00 гривень через відділення № 54 ПАТ «Міський Комерційний Банк». З оголошення в пресі - газеті «Свобода» від 01 лютого 2017 року, слідує, що відповідача [PERSON] повідомлено про судове засідання, яке було призначене на 12.00 годину 10 лютого 2017 року в приміщенні Кременецького районного суду Тернопільської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. З розрахунку позовних вимог слідує, що в зв'язку з простроченням заборгованості за договором позики в [PERSON] виникла заборгованість в сумі: - 85 000,00 гривень - сума основного боргу; - 189 408,00 гривень - сума процентів; - 7 395,00 гривень - сума відшкодування трьох відсотків річних. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем [PERSON] неналежно виконувались зобов'язання за договором позики. У позивача виникло право вимагати від відповідача виконання боргових зобов'язань, як це передбачено умовами договору та цивільним законодавством. Враховуючи вищенаведене, суд рахує за необхідне позов задоволити та стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 283 877,00 гривень та судові витрати по справі в розмірі 2 838,77 грн. на користь позивача, оскільки відповідач порушив умови договору. На підставі наведеного,

Outcome: approved