Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Сербинівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у нотаріальному порядку вона не може реалізувати своє право на спадкове майно, оскільки між спадкодавцем та нею не прослідковується факт родинних відносин, як між бабою та онукою, внаслідок допущених помилок у зазначені прізвища у правовстановлюючих документах. У судове засідання позивач не з`явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд ухвалює судове рішення у разі визнання позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , дана обставина підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Сербинівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 20.11.2018 року, актовий запис № 15 (а.с.11). За життя [PERSON] мала у власності земельну ділянку площею 4,930 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5320884200:00:005:0062, яка розташована на території Сербинівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним Державним Актом серії ПЛ № 050479, виданим Гребінківською РДА 16.09.2004 року. Із вказаного Акту вбачається, що він виданий на прізвище « [PERSON] » (а.с. 13). За життя [PERSON] ( [INFO] ) склала заповіт, яким належну їй земельну ділянку площею 4,930га згідно державного Акта серії ПЛ 050479, заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт складено 04.10.2012 року та посвідчено секретарем Сербинівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, зареєстровано у реєстрі за № 209 (а.с.17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку, з метою переоформлення спадщини [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернулась до державної нотаріальної контори Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області, але у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно їй було відмовлено, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а також є розбіжності у написані «прізвища» спадкодавця у правовстановлюючих документах. Дана обставина підтверджується відповідним листом №246/02-14 від 28.05.2019 року (а.с. 07). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Так із наданих письмових доказів вбачається, що родовим прізвищем позивача є прізвище « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON] , серії [NUMBER] , що видане Першотравневою сільською радою Гребінківського району Полтавської області 03.07.1959 року, актовий запис №18, де у графі батьки зазначено: «батько - [PERSON] », «мати - [PERSON] » (а.с.15), свідоцтвом про народження позивача, [PERSON] , серії [NUMBER] , що видане Першотравневим сільЗАГС Гребінківського району Полтавської області 28.09.1981 року, актовий запис № 16 (а.с.16, 17). Також дана обставина підтверджується копіями виписок із погосподарської книги, члена домогосподарства № 55 за 1994-1995 роки, члена домогосподарства № 479 за 1996-1997 роки (а.с.18,20). Судом встановлено, що при видачі Державного Акта серії ПЛ № 050479 у написані прізвища володільця даного правовстановлюючого документу була допущена описка, а саме, замість родового прізвища « [PERSON] » зазначено « [PERSON] » (а.с.13). У заповіті, що був складений спадкодавцем 04.10.2012 року та посвідчений секретарем сільської ради (а.с. 17) та у Свідоцтві про смерть спадкодавця серії [NUMBER] від 20.11.2018 року (а.с. 11) замість родового прізвища « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Тобто, при видачі вищевказаних правовстановлюючих документів родове прізвище спадкодавця « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » та « [PERSON] », що призвело до відповідних розбіжностей у зазначенні прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства . Відповідно до п. 2 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення даного юридичного факту, який просить встановить позивач, і даний факт підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вирішує питання у сукупності,

Outcome: approved