Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки та земельної частки (пай), після смерті сестри [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем другої черги за законом, у встановлений законодавством строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, інший спадкоємець другої черги [PERSON] спадщину не прийняла. Пізніше, 13.10.2017 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За клопотанням позивача з відділу у Ренійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області була витребувана інформаційна довідка про нормативно - грошову оцінку земельної ділянки площею 2,73 га (кадастровий номер [NUMBER]) та земельної частки (пай) розміром 3,29 умовних кадастрових гектарів, які розташовані на території Долинської сільської ради Ренійського району, Одеської області. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка по справі, у підготовче судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON], померла - [INFO].; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.12.2003 р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) на 3,29 умовних кадастрових гектарів на ім'я [PERSON], серія [NUMBER]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла [INFO].; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від 22.02.2012 р., реєстраційний № 20; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 2,73 га (кадастровий номер [NUMBER]) цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 2,73 га, та земельної частки (пай) розміром 3,29 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 114404,58 грн.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 24.10.2011 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) КСП «Анадол» (с. Долинське, Ренійського району, Одеської області) розміром 3,29 умовних кадастрових гектарів, на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та земельної ділянки площею 2,73 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району, Одеської області, (мас. [NUMBER]) цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, у зв'язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємців першої черги не має. Спадкоємцями другої черги є брат - [PERSON], який є позивачем по справі та сестра - [PERSON], яка є відповідачкою по справі. У встановлений законодавством строк, позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 22.02.2012 р., реєстраційний № 20, у зв'язку з чим була зведена спадкова справа. 13.10.2017 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті сестри, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець другої черги спадщину не прийняла, на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивача у справі є спадкоємцем за законом другої черги (ст. 1262 ЦК України), спадкоємців першої черги не має. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інший спадкоємець другої черги [PERSON] спадщину не прийняла, оскільки із заявою про прийняття спадщини не зверталась, на момент відкриття спадщини постійно із спадкодавцем не мешкала, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріуса у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у зв'язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на земельну ділянку та земельну частку (пай) з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved