Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся з названим позовом до суду, посилаючись на те, що 11 липня 2014 року він позичив відповідачу [PERSON] 17500,00 грн. строком до 1 вересня 2014 року, про що відповідачем була складена розписка. 26 листопада 2014 року позивач знову позичив [PERSON] 52500,00 грн. строком до 31 січня 2015 року, про що відповідачем також була складена розписка. Всього було позичено відповідачу 70000,00 гривень, які вона вчасно не повернула, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на його користь 101150,19 грн., з яких 70000,00 грн. є основним боргом за договором позики, 6342,20 грн. - проценти від суми позики, 23104,58 грн. - інфляційні втрати, 701,92 грн. - три проценти річних, а також судові витрати з оплати судового збору в сумі 1001,49 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання призначене на 03.07.2015 року не з'явилася, надала суду заяву про відкладення розгляду справи, яку суд розцінює як намагання затягнути час розгляду справи, оскільки з 03.07.2015 року по 03.09.2015 року вона жодного разу до суду не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи 03.09.2015 року відповідач повідомлена вчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, повторно не з'явилась в судове засідання, а тому суд розглянув справу без її участі у відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України на підставі наявних у них даних та доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 11 липня 2014 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 17500,00 грн. строком до 1 вересня 2014 року, про що відповідачем була складена розписка. 26 листопада 2014 року позивач знову позичив [PERSON] 52500,00 грн. строком до 31 січня 2015 року, про що відповідачем також була складена розписка. Всього було позичено відповідачу 70000,00 гривень, які вона вчасно не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який засвідчує передачу наймодавцем певної грошової суми. У даному випадку підтвердженням укладання вищезазначених договорів позики між сторонами є розписки, з яких вбачається факт отримання відповідачем грошових коштів на загальну суму 70000,00 грн., які написані на ксерокопіях паспорта відповідача (а.с.4-5). Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При вирішені справи по суті позовних вимог суд враховує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в частині правомірності та обґрунтованості стягнення з відповідача на користь позивача відсотків в сумі 6342,20 грн., які не передбачені умовами договорів позики та інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 23104,58 грн., тому в цій частині вимоги до задоволення не підлягають. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми боргу за період з 01.02.2015 року по 02.06.2015 року в сумі 701,92 грн. у відповідності до розрахунку, зазначеного у позовній заяві. Крім цього з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати з сплати судового збору у відповідності до суми задоволених позовних вимог в розмірі 707,02 грн. згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial