Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є рідним батьком відповідача [PERSON] та являється дідусем її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н. (дитина інвалід ІІІ групи), [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н. Батьками [PERSON] та [PERSON] є відповідачі, які жодним чином не виконують батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, є розлученими між собою, батько повинен виплачувати аліменти, однак цього не робить. Усі діти проживають з ним та бабусею по [ADDRESS], оскільки їх мати, знаючи, що у неї на вихованні є неповнолітні та малолітні діти, які потребують цілодобового догляду і виховання, місяцями не буває вдома, її місцезнаходження на даний час невідоме. Однак у ті рідкісні моменти, коли вона приходить, то перебуває у стані алкогольного сп'яніння, та жодної батьківської турботи до дітей не проявляє, жодним чином не готує їх до самостійного життя, не забезпечує їх фінансово, не турбується про їхнє здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Грошові кошти, які виділяються державою на дітей, та також ті кошти, які отримує [PERSON] як дитина-інвалід, мати привласнює з подальшим використанням для закупівлі алкогольних напоїв, а також на особисте життя. [PERSON] є інвалідом дитинства, потребує фінансово-матеріальної підтримки, турботи і батьківського піклування, йому необхідний постійний сторонній догляд у зв'язку з хворобою. Надзвичайно дорогим є також і санаторно-курортне лікування і оздоровлення. Більше того таке лікування для дитини є необхідним та обов'язковим. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.12.2013р. з відповідача [PERSON] присуджено стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н. в розмірі по 500грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Однак з моменту винесення рішення він не здійснив жодного аліментного платежу, також батько жодного разу не провідав своїх дітей, не цікавиться їхнім фізичним, матеріальним, духовним, інтелектуальним розвитком, не надає будь-якої матеріальної чи фінансової підтримки, уникає побачень з дітьми.Такі дії відповідачів напряму створюють загрозу для нормального розвитку дітей. Дідусь та бабуся цілком та повністю здатні піклуватись про своїх онуків, мають реальну можливість самостійно забезпечити дітей усім необхідним для фізичного і духовного розвитку, та хочуть щоб всі діти продовжили проживати з ними. Тому позивач звернувся в суд та просив позбавити [PERSON] батьківських прав на дітей: [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н., та [PERSON], [INFO].н., а [PERSON] позбавити батьківських прав на дітей: [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечили проти винесення заочного рішення у справі. В судове засідання відповідачі повторно не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби в справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні не заперечив відносно позбавлення відповідачів батьківських прав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с.7,8,9,10). Батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с.7,8). Згідно медичного висновку № 168/17, [PERSON], [INFO] року нродження, являється дитиною-інвалідом віком до 16 років (а.с.6). Мати дітей [PERSON], свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дітей. Так, відповідач часто відсутня за місцем свого проживання [ADDRESS], не забезпечує дітям належне харчування, медичний огляд та лікування, не створює для малолітніх належних матеріально-побутових умов для проживання, а також зловживає спиртними напоями. За місцем свого проживання характеризується посередньо. Батько дітей [PERSON] участі в житті та вихованні дітей не бере, та з дітьми не проживає. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до наказів служби в справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14.01.2016р. №№ 006 та 007, малолітні [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н. влаштовані на тимчасове проживання в сім'ю [PERSON], оскільки мати - [PERSON] з дітьми не проживає, вихованням не займається, батько - [PERSON] участі в житті та вихованні дітей не бере, з дітьми не проживає (а.с.17,18). Також, відповідно до наказів служби в справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.12.2015р. №№ 123 та 124, малолітні [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н. поставлені на облік як діти, які перебувають в складних життєвих обставинах (а.с.19,20). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 17.08.2016р., складеним Службою в справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради неповнолітні діти проживають разом з позивачем. Відповідно до висновку № 375 від 26.05.2017 року орган опіки вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав на дітей: [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н., [PERSON], [INFO].н., та [PERSON], [INFO].н., а [PERSON] позбавити батьківських прав на дітей: [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н. Згідно висновку сліжби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № А\\19 від 25.01.208 року за доцільне перебування [PERSON], на обліку потенційних опікунов. За таких обставин суд вважає, що оскільки відповідачі свідомо не забезпечують належних умов проживання та виховання малолітніх дітей, то їх слід позбавити батьківських прав відносно них. Крім того, у відповідності до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 58 ЦК України та передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно із ч. ч. 1-4 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Згідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, враховуючи вказані норми та висновок Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, суд вважає за необхідне встановити опіку над малолітніми дітьми: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], і призначити їхнім опікуном [PERSON], [INFO], проживаючого [ADDRESS] . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою, інших дітей чи утриманців у нього немає, і він спроможний платити аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень;з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України передбачено обов'язок особи, позбавленої батьківських прав утримувати дитину. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивач згоду на сплату аліментів на його користь не надав, для забезпечення відповідного прожиткового мінімума для дитини, вважаю за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України стягувати з [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO], в розмірі 930 гривень, щомісячно, починаючи з дати ухвалення судового рішення та до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України, на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 747 гривень, щомісячно, починаючи з дати ухвалення судового рішення та до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України, на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 930 гривень, щомісячно, починаючи з дати ухвалення судового та до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України, на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 930 гривень, щомісячно, починаючи з дати ухвалення судового та до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України. Зобов'язати законних представників у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду - відкрити рахунки на ім'я [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України за місцем проживання дітей. На підставі викладеного і

Outcome: approved