Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до Верньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки - [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 23.08.2019 року позовну заяву було прийнято, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.09.2019 року о 11.00 год. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 16.09.2019 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 27.09.2019 року представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, в обгрунтування доводів позовної заяви посилались на ту обставину, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] . Як стало відомо після смерті [PERSON] , [INFO] року вона склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П., відповідно до тексту якого заповіла належне їй майно своєму племіннику [PERSON] . Про наявність такого заповіту позивач дізнався у жовтні 2018 року зі слів родичів, які виявили копію заповіту у будинку, де проживала [PERSON] , оскільки сам перебував за кордоном, а саме у м. Чикаго, де він тимчасово працює та проживає. Маючи намір прийняти спадщину після смерті тітки позивач надіслав у Сколівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , однак, згідно відповіді державного нотаріуса № 1022/01-16 від 08.11.2018 року, йому було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини, внаслідок чого, з метою захисту своїх прав, позивач звернувся з відповідним позовом до Сколівського районного суду Львівської області. Представник відповідача - Верньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, [PERSON] , позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі та надав суду довідку Верньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 2524 від 27.09.2019 року про те, що померла [PERSON] до дня смерті проживала сама по [ADDRESS] , не була одружена, не мала власних дітей, а відтак спадкоємців за законом чи спадкоємців до обов`язкової частки у спадковому майні немає. Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Верньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області від 17.04.2018 року у відповідності до актового запису № 23. 02 лютого 2011 року [PERSON] склала в заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. за реєстровим № 128, відповідно до тексту якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме її на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму племіннику [PERSON] , 1959 року народження. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої увійшли наступні об`єкти нерухомого майна: земельна ділянка площею 0,1500 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4624555300:01:015:0306, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК 889705 від 07.12.2011 року, земельна ділянка площею 0,2545 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4624555300:01:015:0307, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК 889706 від 03.02.2012 року та Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Судом встановлено, що до смерті тітки [PERSON] та на даний час позивач проживає та працює у м. Чикаго Сполучених Штатів Америки. Про наявність заповіту йому стало відомо від родичів у жовтні 2018 року, внаслідок чого [PERSON] надіслав заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] у Сколівську державну нотаріальну контору, однак у прийнятті заяви йому було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Згідно довідки Верньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 2524 від 27.09.2019 року , померла [PERSON] до дня смерті проживала сама по [ADDRESS] , не була одружена, не мала власних дітей, а відтак спадкоємців за законом чи спадкоємців до обов`язкової частки у спадковому майні немає. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВС від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин,поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту та значна відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Встановивши, що [PERSON] не був обізнаний про наявність заповіту, складеного в його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, відтак не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved