Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного 11.11.2014 Кредитного договору № С0001197 про надання грошової позики в розмірі 3 630 грн 00 к. [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 3 000 грн 00 к. в установі ПАТ КБ „Правекс Банк, 630 грн за згодою відповідача були перераховані в якості страхового внеску на рахунок ПрАТ „Страхове товариство „Стройполіс.Згідно п. 3. Основного договору Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяців (рік) та платності 6% (шість відсотка) щомісячної комісії за обслуговування Позики. Щомісячний платіж склав 520 (пятсот двадцять) гривень 33 копійки.Зазначає, що відповідач, порушуючи визначений графік оплат, здійснив три платежа з урахуванням щомісячної комісії та штрафів за кожний випадок прострочення. Вказує, що намагався в досудовому порядку домовитись з відповідачем про погашення боргу, телефонував до Відповідача за телефонами, наданими останнім особисто, для оперативного врегулювання договірних відносин. В зазначених телефоних розмовах позивач пропонував сплатити суму боргу та лише частину штрафних санкцій. Однак вимоги були проігноровані, у звязку з чим станом на дату подання позовної заяви має заборгованість: 2 620 грн 40 к. основного боргу, комісія за управління Кредитом 4 402 грн 27 к., штраф в сумі 1 200 грн 00 к., індексацію несплачених грошових коштів (збитки від інфляції) в сумі 952 грн 77 к.,3% річних в сумі 183 грн 42 к. та судові витрати. Наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення суми кредиту є право позивача вимагати його повернення та штрафних санкцій за невиконання умов договору, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 9358,86 грн заборгованості та судові витрати. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення у газеті „Львівська пошта. За таких обставин суд визнав неявку відповідача неповажною, провівши розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, приєднані до позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.\~\~ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Судом встановлено, що 11.11.2014 між ТОВ„Сучасний факторинг та [PERSON] було укладено кредитний договір № С0001197 про надання грошової позики в розмірі 3630 грн 00 к., згідно якого відповідач отримав позику у розмірі 3 630 грн 00 к. строком на 12 місяців з щомісячним платежом в розмірі 520 грн 33 к.\~(п. 3.1., 3.3. Договору). Згідно п. 3.2. договору сторони дійшли згоди, що плата за користування кредитом складається з : 0,01% річних за користування кредитом, 6,00% щомісячної комісії за обслуговування позики. Сукупна вартість кредиту складає 6 243 грн 96 к. Згідно листа ПАТ КБ „Правекс банк на запит ТОВ „Сучасний факторинг № 17 від 10.02.2016 відповідач отримала грошові кошти в повному обсязі, кошти були перераховані позивачем 12.11.2014 та отримані відповідачем 13.11.2014. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаного договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення позики із його складовими частинами, та допустила заборгованість, яка згідно з розрахунку заборгованості за договіром № С0001197 становить 2 620 грн 40 к. основного боргу, комісія за управління Кредитом 4 402 грн 27 к.; штраф в сумі 1 200 грн 00 к. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Так, умовами даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредит та внести плату за користування кредиту у розмірі, порядку та умовах ,визначених Договором. Однак, такого свого обовязку відповідач не виконувала. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення позики та сплата комісії за користування коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України\~ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~ Позивач просив суд стягнути на свою користь 952 грн 77 к. інфляційної складової боргу за період з 08.05.2015 по 01.08.2017 та 183 грн 42 к. 3% річних за період з 08.05.2015 по 01.08.2017. Судом провів розрахунок інфляційних втрат за період з травня 2015 по серпень 2017 (з урахуванням листа ВСУ від 03.04.1997 № 62-97) та 3% річних за період з 08.05.2015 по 01.08.2017.Так, відповідно до розрахунку, здійсненого судом, розмір інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача становить 709 грн 03 к. (2620, 40 грн * 102,2% * 100,4% * 99,0% *99,2% * 102,3% * 98,7%* 99,7%* 102,0%* 100,7%* 112,4%*101,1% *101,0% *101,8% * 100,9% *101,3% * 101,6% * 100,2% 2620, 40 грн) та 3% річних в розмірі 178 грн 12 к. (2620, 40 грн*827 днів (з 08.05.2015 по 01.08.2017)*3%/365 днів). За таких обставин, перевіривши правильність розрахунків позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 2620 грн 40 к., комісію за управління Кредитом 4 402 грн 27 к.; штраф в сумі 1 200 грн 00 к.; індексацію несплачених грошових коштів (збитки від інфляції) в сумі 709 грн 03 к.; 3% річних в сумі 178 грн 12 к. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1557грн 42 к. Враховуючи наведене,

Outcome: partial