Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Гумнище по вулиці Промисловій, 22 Горохівського району Волинської області. Мотивує свій позов тим, що 14 червня 2015 року помер [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого за заповітом, прийняв спадщину, просить визнати його право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявився, однак в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив його задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Перемильської сільської ради і зареєстрованого 18 травня 2011 року в реєстрі за №106 стверджується, що [PERSON] належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а також земельну ділянку площею 0,56 га заповів [PERSON], тобто позивачу. Згідно з свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 14 червня 2015 року. Згідно довідки Перемильської сільської ради №2044 від 27 жовтня 2015 року єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] за заповітом є [PERSON], тобто позивач. Останній вступив у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом догляду за спадковим майном. Заповіт [PERSON] не змінений і не скасований. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що особи, які в силу ст.1241 ЦК України, мають обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], відсутні. З листа державного нотаріуса від 04 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно і розяснено йому право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Технічною документацією на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Гумнище по вулиці Промисловій, 22 Горохівського району Волинської області стверджується, що вказаний житловий будинок збудований з дотриманням відповідних будівельних норм. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті [PERSON] прийняв спадщину, а тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за заповітом [PERSON] на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Гумнище по вулиці Промисловій, 22 Горохівського району Волинської області.

Outcome: approved