Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] і [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Під час судового розгляду неодноразово уточнивши позовні вимоги, позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів вказану заборгованість в сумі 6030,87 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають в багатоквартирному будинку №16 по вулиці Дружби в м. Торецьку Донецької області, який підключений до тепломереж виробничої одиниці «Дзержинськтепломережа». Згідно з особовим рахунком за вказаною адресою квартиронаймачем зареєстрований [PERSON], а власником цього житла є [PERSON] Позивач надає послуги по теплопостачанню, за які, в свою чергу, споживачі [PERSON] та [PERSON] зобовязані сплачувати щомісячні платежі, однак своїх обовязків відповідачі не виконали. Внаслідок цього за період з серпня 2009 року по серпень 2012 року утворилась заборгованість за спожиту послугу з теплопостачання в загальній сумі 6030,87 грн. Також позивач зазначив, що виробнича одиниця «Дзержинськтепломережа» 23.08.2012 року зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу. Дзержинським міським судом Донецької області було видано судовий наказ від 15.10.2012 року, який пізніше ухвалою суду від 03.06.2016 року був скасований. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не сплачують вартість отриманих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та не виконують вимоги п.п.18, 20 Правил надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених\~постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, позивач, після скасування судового наказу, змушений звернутися з дійсним позовом. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заявлені вимоги з урахуванням уточнень підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові та відповідно до наданих письмових матеріалів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те,\~що позивачем звернувся з вимогами, за якими сплили позивна давність, а тому просив відмовити в позові з цих підстав. Належним чином повідомлена про судовий розгляд відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, про причини неприбуття суд не інформувала. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, регулюються ЦК України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (із змінами), та іншими актами цивільного законодавства України. Судом встановлено, що 23.08.2012 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дзержинськтепломережа» звернулося до Дзержинського міського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за теплопостачання за період з 01.10.2011 року по 31.07.2012 року в сумі 2299,72 грн. і судових витрат в розмірі 107,30 грн. 15.10.2012 року суд видав наказ №0512/6507/2012 про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги з теплопостачання в розмірі 2299,72 грн. та судових витрат в розмірі 107,30 грн. У 2016 році [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування вказаного вище судового наказу з підстав наявності спору про право. Ухвалою суду від 03.06.2016 року цей судовий наказ було скасовано, а заявникові було розяснено право звернутися з цими же вимогами в позовному провадженні. 21.11.2016 року\~позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за послуги з теплопостачання, але вже за період з серпня 2009 року по серпень 2012 року та в сумі 6030,87 грн. З матеріалів справи вбачається, що обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, що підтверджується відповідною випискою з ЄДРПОУ. Згідно з п.4.1. Статуту обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», метою діяльності підприємства є виробництво та постачання теплової енергії споживачам. \~\~\~\~ До складу підприємства згідно з п.3.1.1. Статуту входять у вигляді структурних підрозділів теплопостачальні виробничі одиниці, серед яких є також «Дзержинськтепломережа», яка надає послуги з теплопостачання споживачам м. Торецька (в минулому м. Дзержинськ)\~Донецької області.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з договором про обмін квартир від 29.07.1994 року квартира №6, що розташована в будинку №16 по вулиці 50 років Жовтня (зараз вул. Дружби) у м. Дзержинську (зараз м. Торецьку) належить [PERSON] Відповідно до довідки КП «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради від 29.08.2016 року за вказаною адресою також зареєстрований й відповідач [PERSON] Цю обставину він в судовому засіданні не спростовував.\~\~\~\~ Судом встановлено, що в ВО «Дзержинськтепломережа»\~відкритий особовий рахунок на ім'я відповідача [PERSON] за №015471. За спірний період з 01.08.2009 року по 01.08.2012 року позивачем надавалася відповідачам послуга з постачання теплової енергії на обігрів квартири, оплату за яку вони не здійснювали, в звязку з чим виникла заборгованість в загальній сумі 6030,87 грн. Сума боргу відповідачів підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, який доданий до матеріалів справи.\~\~\~ \~ Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що комунальні послуги\~це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі - Правила), централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири. Таким чином, відповідачі є споживачами комунальної послуги, яку надає ОКП «Донецьктеплокомуненерго», оскільки між позивачем і відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальної послуги\~з опалення приміщень квартири, однак відповідачі у справі не сплачують вартість послуг, що порушує право позивача на отримання коштів за надані послуги в установлений законодавством строк та в повному обсязі. Тобто, у відповідачів виникло зобовязання сплатити гроші за спожиті послуги, а в позивача є право вимагати від них виконання цього обовязку. Як встановлено судом, договір на постачання теплової енергії між сторонами не укладався. Однак відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідачів оплатити отримані ними послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і їх як споживачів. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~\~\~ Згідно\~із ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та\~ст.67 Житлового кодексу України\~оплата за користування тепловою енергією та гарячим водопостачанням стягується в установленому порядку за затвердженими тарифами. Відповідно до ст.ст.20 чч.3, 5, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ та\~ст.68 ЖК України\~споживач щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, вносить повну оплату за комунальні послуги, а по дійсному спору - за теплову енергію. Частиною 5 п.40 Правил користування тепловою енергією, що затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 передбачений обовязок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Нарахування сум до сплати за використану теплову енергію виконуються відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. \~ Згідно із\~ст.541 ЦК України\~солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, в разі неподільності предмета зобов'язання.\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.543 ЦК України\~ в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тому, згідно з вище наведеними правовими нормами, обов'язком відповідачів є своєчасна оплата цих послуг згідно з затвердженими в установленому порядку тарифами. При вирішенні дійсного спору відповідач [PERSON] просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності. У звязку з цим суд зазначає про таке. За\~статтею 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до чч.3,4\~ст.267 ЦК України\~ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2012 року Дзержинським міським судом Донецької області було видано судовий наказ у справі №0512/6507/2012 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в сумі 2299 грн. 72 коп., який в подальшому ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 03.06.2016 року був скасований, а стягувачу було розяснено, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Крім цього, ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 07.06.2017 року було задоволено заяву [PERSON] про поворот виконання судового наказу №0512/6507/2012. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України у справі №6-214цс14 від 21.01.2015 року, судовий наказ відповідно до частини першої\~статті 95 ЦПК України\~є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому\~розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Згідно з нормами ст.3607 ЦПК України\~рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідно до ч.8 ст.105 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право\~скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. \~ Таким чином, з урахуванням викладеного вище, позивач мав звернутися з позовними вимогами про стягнення заборгованості в сумі 2299,72 грн. за період з 01.10.2011 року по 31.07.2012 року. Що стосується вимог за період з 01.08.2009 року до 01.10.2011 року, то, як зазначалося вище, подання позивачем в серпні 2012 року заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому\~розділом ІІ ЦПК України, перервало перебіг строку позовної давності. Оскільки з позовом позивач звернувся в листопаді 2016 року, то вказаний вище період утворення заборгованості виходить за межі строку позовної давності. Тому, при наявності відповідної заяви відповідача [PERSON], суд застосовує до цього спірного періоду вимог позовну давність. При цьому, суд не вбачає підстав для визнання причин пропущення позовної давності поважними. Крім цього, суд зазначає, що відповідно до положень частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з дійсним позовом був сплачений судовий збір в загальному розмірі 1378,00 грн. У звязку з частковим задоволенням позову, на користь позивача з відповідачів в рівних частках слід стягнути судовий збір в загальному розмірі 525 грн.46 коп., тобто з кожного по 262 грн.73 коп.

Outcome: partial