Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» заборгованість по заробітній платі в розмірі 8411,32 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3213,86 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку за період з 29.05.2017 року по 03.07.2017 року в розмірі 8906,04 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.09.2014 року позивача було прийнято на роботу в ремонтну майстерню на посаду слюсаря по ремонту автомобілів 6-го розряду до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс». 29.05.2017 року його було звільнено з роботи за ст.38 КЗпП України, тобто за власним бажанням, згідно з наказом №75-к від 29.05.2017 року. Зазначає, що 16.06.2017 року проведена реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, а саме змінено повне та скорочене найменування Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс» змінено на Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс». Відповідно до розрахункового листка виданого підприємством станом на травень 2017 року борг відповідача перед позивачем на кінець місяця становить 8411,32 грн. та компенсація за невикористану відпустку становить 3212,86 грн. Зазначає, що в період з 29.05.2017 року по 03.07.2017 року сума прострочення виплати заробітної плати становить 36 днів, середньомісячний заробіток з огляду на травень становить 8411,32 грн./34 (кількість робочих днів за останні два місяці) = 247,39 грн. Таким чином, згідно підрахунків позивача заборгованість становить 8906,04 грн. (247,39 (середньоденний заробіток) * 36 (кількість прострочених днів). На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. В ході розгляду справи ним були надані письмові пояснення, в яких він посилається на те, що заборгованість по заробітній платі та грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку не були виплачені позивачу оскільки на даний час існує рішення Господарського суду м. Києва від 31.03.2014 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» на користь ПАТ «АКБ «Київ» заборгованості. 15.03.2017 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №53571615 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 11.04.2014 року у справі №910/1047/14. Постановою від 23.03.2017 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №53571615 накладено арешт на кошти ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс». Зазначив, що при накладенні арешту на рахунки підприємства, проведення будь-яких операцій, за виключенням погашення заборгованості на виконання рішення суду, є неможливим. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 12.09.2014 року був прийнятий на роботу в ремонтну майстерню на посаду слюсаря по ремонту автомобілів 6-го розряду до Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» на підставі наказу №102-к від 12.09.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки, наявною в матеріалах справи ( а.с 9). Наказом №75 - к від 29.05.2017 року позивача відповідно до ст. 38 КЗпП України звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). 16.06.2017 року проведена реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, а саме змінено повне та скорочене найменування Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс» змінено на Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс». Встановлено, що в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс» в день звільнення не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі та не компенсував невикористані дні щорічної відпустки за період з 29.05.2017 року по 03.07.2017 року. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ст.30 Закону України «Про оплату праці», при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Жодних відомостей та розрахункових документів відповідачами не надано. В свою чергу в матеріалах справи міститься розрахунковий листок за травень 2017 року, згідно якого борг за підприємством перед позивачем на кінець місяця склав 11625,18 грн. (заробітна плата та компенсація за невикористану щорічну відпустку). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» на користь позивача заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 11625,18 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Встановлено, що з моменту звільнення позивача, а саме з 29.05.2017 року по 08.09.2017 року (на дату ухвалення рішення) розмір середнього заробітку позивача за весь час затримки розрахунку складає 8411,32 грн., виходячи з наступного розрахунку: Термін розрахунку - останні два повних робочих місяці (ч.2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), квітень - травень 2017 року. Середньоденна заробітна плата позивача складає: 8411,32 грн. (квітень 2016 року) + (травень 2017) : 34 робочі дні за два місяці (20 робочих дня у квітні 2017 року та 14 робочих днів у травні 2017 року) = 247,39 грн. ( п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100). Позивач просить стягнути суму простроченні виплати заробітної плати за період з 29.05.2017 року по 03.07.2017 року. Травень 2017 року - 3 робочих дні; Червень 2017 року - 20 робочий день; Липень 2017 року - 1 робочий день; Разом: 24 робочих дні. Загальний розмір середнього заробітку за період з 29.05.2017 року по 03.07.2017 року складає: 247,39 грн. * 24 робочі дні = 5937,36 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задовлення даної вимоги позивача та стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за який просить стягнути заборгованість позивач, а саме за період з 29.05.2017 року по 03.07.2017 року (включно) в сумі 5937,36 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, у зв'язку з чим з відповідача Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі та грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку в сумі 11625,18 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме за період з 29.05.2017 року по 03.07.2017 року в сумі 5937,36 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору 1280,00 грн.

Outcome: partial