Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача за власний рахунок демонтувати засклення балкону в квартирі [ADDRESS] шляхом повернення його до первинного стану згідно з проектною-технічною документацією будинку, а також стягнути з відповідача на користь ТОВ «УПРАВ-ДОМ» штраф в сумі 8000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2756,00 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ТОВ «УПРАВ-ДОМ» є управителем та надає житлово-комунальні послуги в житлово-офісному комплексі, що знаходиться по [ADDRESS], на підставі Договору від 25.11.2013 року № 25/11 на забезпечення введення в експлуатацію, утримання, обслуговування будинку та прибудинкової території, постачання комунальних послуг житлового комплексу за будівельною адресою: [ADDRESS], укладеного з забудовником та балансоутримувачем ЖК по [ADDRESS] Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАД ІНВЕСТ». Відповідно до умов Договору управитель зобов'язується вживати заходи по недопущенню самовільного переобладнання квартир, вживати заходи до наймачів та власників квартир, які не виконують Правила користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, та інше. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 875-ІV зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового. На виконання вищевказаної норми закону 12.01.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Крім цього, відповідачем були підписані Правила проживання та добросусідства в «Житлово-офісному комплексі, що розташований за будівельною адресою: [ADDRESS]», які визначені п. 2.4. вказаних Правил, як договір приєднання. Відповідно до умов цього Договору відповідач не має права без належним чином розробленої та погодженої документації і згоди виконавця ТОВ «УПРАВ-ДОМ» виконувати будь - які роботи, пов'язані зі зміною фасаду будинку. Крім того, згідно з п. 11. Договору споживач зобов'язується виконувати Правила. Пунктом 12 Договору передбачено, що виконавець має право вимагати від споживача неухильного виконання «Правил проживання та добросусідства в житлово-офісному комплексі, що розташований за будівельною адресою по [ADDRESS]» Відповідно до п. 7.5. Правил суворо забороняється будь-яка зміна зовнішнього вигляду Комплексу (як зовні, так і в середині в МЗК), наприклад: фарбування стін в інший колір, зміна плитки, зміна вхідних дверей, засклення балконів, тощо. 22.07.2015 року комісією ТОВ «УПРАВ-ДОМ» було проведено обстеження стану фасаду будинку, під час якого встановлено зокрема наступне: на фасаді першої секції, на дванадцятому поверсі квартира 7, власник [PERSON], була встановлена рама для склопакетів, що призвело до зміни зовнішнього вигляду житлового комплексу, а згодом були встановлені і склопакети. Враховуючи те, що ТОВ «УПРАВ-ДОМ» не погоджував відповідну документацію та не давав згоди на виконання робіт, пов'язаних із зміною фасаду, було прийнято рішення про направлення відповідачу припису про терміновий демонтаж самовільно встановлених рам та повернення фасаду будинку до первинного зовнішнього вигляду. Однак відповідач жодним чином не відреагував на припис від 18.08.2015 року № 553, демонтаж самовільно виконаного засклення балкону та повернення фасаду будинку до первинного зовнішнього вигляду не виконав, балкон до первісного стану не повернув у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим і безпідставним, оскільки позивачем не доведені ті обставини, що встановлення рами є переобладнанням, що порушує п 7.5. Правил. Також вказував, що до матеріалів позовної заяви не надано доказів продовження строку дії договору і підписання з цього приводу додаткової угоди, а тому позивач не має права звертатися з вказаною позовною заявою до суду. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.01.2015 року між ТОВ «УПРАВ-ДОМ» та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Крім цього, відповідачем було підписано Правила проживання та добросусідства в «Житлово-офісному комплексі, що розташований за будівельною адресою: [ADDRESS]», які визначені п. 2.4. вказаних Правил, як договір приєднання. Товариство з обмеженою відповідальністю «УПРАВ-ДОМ» є управителем та надає житлово-комунальні послуги в житлово-офісному комплексі, що знаходиться по [ADDRESS], на підставі Договору від 25.11.2013 року № 25/11 на забезпечення введення в експлуатацію, утримання, обслуговування будинку та прибудинкової території, постачання комунальних послуг житлового комплексу за будівельною адресою: [ADDRESS], укладеного з забудовником та балансоутримувачем ЖК Островського,40 Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАД ІНВЕСТ». Відповідно до умов Договору управління управитель зобов'язується вживати заходи по недопущенню самовільного переобладнання квартир, вживати заходи до наймачів та власників квартир, які не виконують Правила користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, та інше. Так, відповідач є власником квартири [ADDRESS] та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 875-ІV уклав договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового, відповідно до умов якого відповідач не має права без належним чином розробленої та погодженої документації і згоди Виконавця ТОВ «УПРАВ-ДОМ» виконувати будь - які роботи, пов'язані зі зміною фасаду будинку. Крім того, згідно з п. 11. Договору відповідач як споживач зобов'язався виконувати Правила. Зокрема, п. 12 Договору передбачено, що виконавець має право вимагати від Споживача неухильного виконання «Правил проживання та добросусідства в житлово-офісному комплексі, що розташований за будівельною адресою по [ADDRESS]». Відповідно до п. 7.5. Правил суворо забороняється будь-яка зміна зовнішнього вигляду Комплексу (як зовні, так і в середині в МЗК), наприклад: фарбування стін в інший колір, зміна плитки, зміна вхідних дверей, засклення балконів, тощо. 22.07.2015 року комісією ТОВ «УПРАВ-ДОМ» було проведено обстеження стану фасаду будинку, під час якого встановлено, що на фасаді першої секції на дванадцятому поверсі в квартирі № 7, власник якої є відповідач, була встановлена рама для склопакетів, що призвело до зміни зовнішнього вигляду житлового комплексу, а згодом були встановлені і склопакети. Враховуючи те, що ТОВ «УПРАВ-ДОМ» не погоджував відповідну документацію та не давав згоди на виконання робіт, пов'язаних із зміною фасаду, було прийнято рішення про направлення відповідачу припису про терміновий демонтаж самовільно встановлених рам та повернення фасаду будинку до первинного зовнішнього вигляду. Однак відповідач жодним чином не відреагував на припис від 18.08.2015 року № 553, демонтаж самовільно виконаного засклення балкону та повернення фасаду будинку до первинного зовнішнього вигляду не виконав, балкон до первісного стану не повернув, що встановлено судовим розглядом та матеріалами справи. Так, ч. 2 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення. Отже, стіна, як конструктивний елемент будинку, є спільною сумісною власністю всіх власників квартир. Таким чином, змінивши зовнішній вигляд, а також технічні характеристики стіни, відповідач порушив права інших мешканців будинку. Крім того, проектну документацію, витяг з якої міститься в матеріалах справи, по об'єкту «Житлово-офісний комплекс із вбудовано-прибудованими торгівельними приміщеннями, закладами громадського харчування та підземною автостоянкою по [ADDRESS]» було розроблено ТОВ «МЕГАПОЛІС-ЗЕМЛЯ», що здійснює авторський нагляд за проектом. Відповідно до технічних умов на проектування наданих Головним управлінням МНС України в м. Києві від 28.03.2007 року № 16/5/1789вх. П. 23. в секції з однією незадимлюваною сходовою кліткою типу Н1 слід передбачити влаштування виходів з квартир, які розміщуються на 3-му поверсі та вище,на площадки, які розміщуються вздовж зовнішніх стін будинку з глухими простінками не менше 1,2 м, між торцем площадки та прорізом, який виходять на площадку, або 1,6 м між віконними прорізами. При цьому така площадка повинна бути шириною не менше 1,2 м та мати огорожу заввишки не менше 1,2 м у відповідності до вимог п. 4.10 ДБН В.2.5-15-2005. (п. 4.10 ДБН В.2.5-15-2005 Примітка 2. Зазначеними в 4.10, б) площадками можуть слугувати частини балконів, лоджій, терас без засклення.) Згідно з листом ТОВ «МЕГАПОЛІС-ЗЕМЛЯ» в житловій секції №1 усі незасклені балкони та лоджії за проектною документацією є другим евакуаційним виходом згідно Державних будівельних норм (ДБН В.2.-15-2005 Житлові будинки. Основні положення, пп. 4.10; 4.13) та повинні забезпечити евакуацію громадян з поверху пожежними командами на випадок пожежі. Тому ці балкони та лоджії категорично заборонено склити. Згідно з п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМ України від 24.01.2006 року № 45, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Відповідно до п. 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Відповідно до п. 1.4.5. тих же Правил для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. Пунктом 1.4.6. Правил передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Таким чином, відповідачем вчинено протиправну дію з істотними порушеннями будівельних норм і правил та неврахуванням інтересів власників інших квартир. Крім цього, відповідач самовільно змінив архітектурний вигляд будинку, чим порушив вимоги ЗУ «Про основи містобудування», за що передбачена адміністративна відповідальність. Також, змінивши фасадний вигляд будинку, відповідач порушив ст.ст. 28 - 31Закону України «Про архітектурну діяльність». Таким чином, відповідач порушив вимоги житлового та містобудівного законодавства, вимоги протипожежної безпеки, а також інтереси інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Додатково це підтверджується письмовою скаргою одного з власників квартири [ADDRESS] [PERSON] (вх. № 193 від 03.06.2015 року). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року № 2780-ХІІ, особи, винні у виконанні будівельних чи реставраційних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього; самовільній зміні архітектурного вигляду споруди в процесі експлуатації; недотриманні екологічних і санітарно-гігієнічних вимог, встановлених законодавством при проектуванні, розміщенні та будівництві об'єктів, несуть відповідальність передбачену законодавством. Відповідно до п. 8.2.9. Правил проживання та добросусідства в житлово-офісному комплексі, що розташований за будівельною адресою по [ADDRESS], що є Додатком №2 до Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та його невід'ємною частиною, за недотримання вимог до виконання будівельних, ремонтних та опоряджувальних робіт (в т.ч. зміна зовнішнього вигляду Комплексу, засклення балконів) на винних осіб накладається штраф у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, та покладається обов'язок приведення Комплексу в первинний зовнішній вигляд за власний рахунок осіб, котрі вчинили дії, які призвели до його зміни (в тому числі відновлення його технічного стану). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача за свій рахунок демонтувати засклення балкону в квартирі [ADDRESS] шляхом повернення його до первинного стану згідно з проектною-технічною документацією будинку та стягнення з відповідача штрафу в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, є тим допустимим та законним способом захисту порушених його прав та інтересів та такими що підлягають задоволенню. Щодо доводів відповідача про не продовження строку дії договору і не підписання з цього приводу додаткової угоди, а тому відсутність у позивача права звернення з вказаною позовною заявою до суду, то слід зазначити, що умовами п.20 цього Договору щодо строку його дії сторонами досягнуто згоди, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 року. У разі, коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. Таким чином, втрата чинності даним договором відповідачем не підтверджена. Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Отже, у зв'язку зі встановленими судом обставинами, які стороною відповідача спростовані не були, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору в розмірі 2756,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved