Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної заяви № б/н від 12.11.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 13400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 20.08.2019 року має заборгованість - 127763 грн. 31 коп., яка складається з наступного: 37018,79 грн. - заборгованість за кредитом; 82386,01 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1798,35 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). 6060,16 грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». В судове засідання представник позивача не з`явився хоча заздалегідь повідомлялась належним чином про день та час розгляду справи, про що маються докази в матеріалах справи. Надав до суду письмові пояснення в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі та заперечив щодо позиції відповідача вказавши на її не обґрунтованість. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, надавши суду клопотання з проханням розглянути справу у відсутності представника, прохав у задоволенні позову відмовити. У відзиві на позов представник відповідача адвокат Мирко Р.О. вказує на необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем була укладена Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н від 12.11.2013 року, де в розділі «ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я» в жодній із комірок відсутнє письмове зазначення [PERSON] про те, яку ж саме послугу він просить Банк надати йому, та окрім цього відсутнє зазначення суми кредитного ліміту за платіжними картками кредитка «Універсальна»/Gold. /а.с. 11/ Окрім цього в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку зазначено, що [PERSON] підписавши цю Анкету, «Він згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також із Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приват Банку www.privatbank.ua». Відповідно до Анкети-заяви № б/н від 12.11.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 13400.00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Видача карткових банківських продуктів громадянам підпадає під дію ЗУ «Про захист прав споживачів» оскільки у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг. Згідно з п. 22 ч. 1 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору [PERSON] з АТ КБ «Приватбанк», останній дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Аналогічна позиція викладена з приводу аналогічної справи у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 17.03.2020 року за клопотанням представника відповідача витребувано від АТ КБ «Приватбанк» документи на підтвердження, зокрема, копію рішення про встановлення кредитного ліміту на рівні 13 400,00 грн. та подальше його збільшення по Анкеті - заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н від 12.11.2013 (далі - Кредитний договір); первинні документи, які підтверджують отримання Позичальником кредитних коштів відповідно до Кредитного договору у розмірі 37 018,79 грн.; первинні документи, які обліковують операції по погашенню кредиту, відсотків та штрафів, а також їх нарахування Банком по Кредитному договору; виписки по особовим рахункам позичальника, відкритим на ім`я [PERSON] відповідно до Кредитного договору, з відображенням всіх операцій по рахункам. Станом на 29.04.2020 року ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 17.03.2020 року АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі не виконана, витребуваних документів до суду в обсязі який витребовував суд не надано. Згідно наявних в матеріалах справи копій розрахунку заборгованості станом на 20.08.2019 року /а.с. 6-10/, копій виписок про рух коштів за карткою за період з 12.11.2013 року по 13.02.2020 року /а.с. 108-116, 144-152/, остаточно не можливо встановити суму основного боргу за кредитом дійсно отриманого [PERSON] з огляду на різні періоди за які видані зазначені документи, відсутність у розрахунку заборгованості станом на 20.08.2019 року інформації про зняття коштів саме [PERSON] , а не їх списання на погашення відсотків, пені та штрафів, як неможливо встановити й достовірність заявленої до стягнення суми 37018,79 грн. заборгованості за кредитом з копій виписок про рух коштів за карткою за період з 12.11.2013 року по 13.02.2020 року. З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги такими , що не підлягають до задоволення. Витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача, згідно ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed