Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] за участі третіх осіб органу опіки та піклування Виконавчого комітету Молочанської міської ради Запорізької області, органу опіки та піклування Виконавчого комітету Токмацької міської ради Запорізької області, органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. [PERSON] , [INFO] , знаходиться в КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» Запорізької обласної ради, зарахований до списочного складу та постановлений на постачання з 25.07.2014 року. Наказ № 206 від 25.07.2014 року, знаходиться в інтернаті на повному державному забезпечені по теперішній час. Матір`ю неповнолітнього [PERSON] є [PERSON] , батьком неповнолітнього [PERSON] є [PERSON] . [PERSON] прибув до КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» Запорізької обласної ради з будинку дитини «Сонечко» на підставі путівки департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації від 17.07.2014 року № 295. За час перебування [PERSON] у дитячому будинку-інтернаті, батьки приїжджали декілька разів. За останні два роки ніхто з родичів та батьків дитину не відвідували, станом здоров`я, умовами виховання, утримання, потребами дитини не цікавилися. Письмових, усних запитів про дитину від матері та батька, інших заінтересованих осіб на адресу будинку-інтернату не надходило. Матеріально батьки дитину не підтримували. Хоча [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Токмацької районної державної адміністрації та отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам віком до 18 років, у розмірі 884,50 грн., призначену на сина [PERSON] , [INFO] . Але ці грошові кошти [PERSON] витрачає на власні потреби, а не на потреби свого сина [PERSON] , який є дитиною-інвалідом з дитинства. Враховуючи тривалий характер такої бездіяльності відповідачів, очевидним є явне небажання і в подальшому приймати будь-яку участь у вихованні неповнолітнього сина - [PERSON] . У зв`язку з тим, що батьки дитини не позбавлені батьківських прав, КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» Запорізької обласної ради не може відкрити картку у банку на ім`я дитини для отримання нею пенсійних виплат, не може госпіталізувати дитину у разі необхідності, оскільки [PERSON] не має статусу дитини, яка позбавлена батьківського піклування, та, відповідно, КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» Запорізької обласної ради не може бути законним представником неповнолітнього [PERSON] та приймати участь у важливих питаннях дитини. Вищевказані обставини спричиняють суттєву шкоду інтересам дитини, тому КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» Запорізької обласної ради вважає, що відповідачів потрібно позбавити батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України (мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини). Крім того, на піставі ст.ст. 166, 180, 182, 191, 193 СК України просили стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі,. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає частково згідно наданого відзиву на позов. Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач [PERSON] свої заперечення проти позову обґрунтовує наступним. З приводу позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , вона не заперечувала, так як самостійно виховувати його не може за станом свого здоров`я, є особою з інвалідності II групи, потребує постійного лікування. Щодо стягнення з неї аліментів на утримання сина зазначає наступне. По-перше, вона є особою з інвалідністю II груп, що підтверджується копією довідки МСЄК , перебуваю під постійним наглядом лікаря-психіатра по психічному захворюванню. Згідно довідки від 15.03.2021 року, виданої лікарем-психіатром Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради їй необхідно постійне приймання ліків, які не входять до Національного переліку лікарських засобів, тобто вона вимушена купувати відповідні препарати самостійно за власні кошти, а не за рахунок держави. Придбання відповідний препаратів обходиться їй приблизно 790,00 гривень на місяць, що підтверджується копію чеку на придбавання лікарських препаратів від 17.03.2021 року. По-друге, щомісячно вона отримує пенсію по інвалідності розміром 2200 розміром та державну соціальну допомогу на утримання дитини-інваліда 884,50 грн. Іншого доходу вона не має, що підтверджується довідкою з ДФС від 18.03.2021 року. Вона самостійно вимушена сплачувати комунальні послуги, придбавати продукти харчування тощо. Вартість сплати комунальних послуг за січень складає 1860,00 грн., за лютий - 1240,50 грн. без урахування сплати послуг постачання електричної енергії. Таким чином, враховуючи суми її доходу вона не може сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вважає за можливим сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 600 грн. щомісячно, що дорівнює 1/4 частину її пенсії по інвалідності. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Молочанської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та надає висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів. Представник третьої особи орган опіки та піклування Виконавчого комітету Токмацької міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.08.2007 року. Згідно довідки КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради № 96 від 22.01.2021 року, [PERSON] , [INFO] , прибув до комунальної установи «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради для розумово відсталих дітей 25.07.2014 року, зарахований до списочного складу та поставлений на постачання з 25.07.2014 року (наказ № 206 від 25.07.2014 року). Знаходиться в інтернаті на повному державному забезпеченні по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту про невідвідування [PERSON] , [INFO] , останній прибув до КУ «Запорізький дитячий будинок - інтернат» Запорізької обласної ради з будинку дитини «Сонечко» на підставі путівки департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації від 17.07.2014 року № 295. За час перебування [PERSON] у дитячому будинку-інтернаті, батьки приїжджали декілька разів. За останні два роки ніхто з родичів та батьків дитину не відвідували, станом здоров`я, умовами виховання, утримання, потребами дитини не цікавилися. Письмових, усних запитів про дитину від матері та батька, інших заінтересованих осіб на адресу будинку-інтернату не надходило. Матеріально батьки дитину не підтримували. Згідно Витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації № 130/1587 від 11.06.2014 року, виданого матері [PERSON] , у неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зокрема, порушення розумового розвитку у формі глибокої розумової відсталості, внаслідок органічного ураження ЦНС, виражене порушення зору, не сформованість мовних засобів (мовлення цілком відсутнє), системне порушення пізнавальних функцій, пересувається з підтримкою; потребує постійної допомоги і нагляду, повністю залежить від дорослого; порушення у роботі серцево-судинної системи. Згідно висновків органу опіки та піклування виконавчого комітету Молочанської міської ради від 26 травня 2021 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Токмацької районної державної адміністрації та отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам віком до 18 років, у розмірі 884,50 грн., призначену на сина [PERSON] , [INFO] . Але ці грошові кошти [PERSON] не витрачає на потреби свого сина. Суду надані належні та допустимі докази на підтвердження факту самоусунення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків. Вищевказані обставини відповідачами не оспорювалися. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України, оскільки, всупереч вимогам ст.ст. 150, 180 СК України відповідачі [PERSON] , [PERSON] протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх батьківськіх обов`язків відносно виховання, матеріального забезпечення, турботи про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток своєї неповнолітньої дитини. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. (ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України ) На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 року» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Отже, призначення аліментів за своєю суттю полягає в тому, аби забезпечити дитині достатній життєвий рівень, здорове зростання та розвиток. При цьому необхідно враховувати, що положеннями сімейного законодавства встановлений принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини. Доказів надання відповідачами у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини суду не надано. Посилання відповідача [PERSON] на можливість сплати нею аліментів у розмірі 600 грн. внаслідок стану її здоров`я та складного матеріального положення, що є меншим розміром аліментів від мінімально визначеного нормами СК України, є безпідставними, суперечать положення ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів та забезпечення захисту права дитини на належне утримання. З урахуванням викладеного з відповідачів необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, в порядку ч. 2 ст. 193 СК України, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентуються ст. 141 ЦПК України. Так п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - передбачено, що особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору. В цій справі відповідач [PERSON] як особа з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №093412 від 08.01.2021 року, відповідно до п 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому згідно з положеннями ч. 6 статті 141 ЦПК України судовий збір за позовні вимоги до відповідача [PERSON] підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Відповідно до ч. 6 ст.141, ст. 142 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. (50%х 1816 грн.) На підставі викладеного

Outcome: approved