Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради Донецької області, Орган опіки та піклування Гутянської сільської ради Волинської області про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування позову зазначив, що 26.02.2005 року позивач з відповідачкою уклали шлюб, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , 2006 року народження. 14.03.2008 року за рішенням Ратнівського районного суду Волинської області шлюб розірвано. За рішенням Ратнівського районного суду Волинської області №266/622/16-ц від 22.06.2016 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частин усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З серпня 2019 року їх син проживає з позивачем, який його повністю утримує. Враховуючи викладене, позивач просив суд припинити стягнення з нього аліментів на утримання дитини на користь відповідачки, стягнути з останньої на користь позивача сплачені аліменти за період з серпня 2019 року по час прийняття судом рішення, стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 11.01.2021 року замінено третю особу Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради Донецької області на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради. Ухвалою суду від 15.01.2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Мамаєвої С.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності третьої особи. Представник Органу опіки та піклування Гутянської сільської ради Волинської області в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26 лютого 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ратнівського районного суду Волинської області №2-97-08 від 14 березня 2008 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області 06 червня 2006 року, [PERSON] народився [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 22 червня 2016 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частин усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з довідки Донецько-Луганського регіонального управління Донецького прикордонного загону №311 від 19.12.2019 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] з листопада 2016 року по грудень 2019 року. Відповідно до довідки голови ОСББ «Орбіта» Коваленко Л.П. №б/н від 26.08.2019 року, [PERSON] проживає зі своєю неповнолітньою дитиною, [PERSON] , 2006 року народження. Довідкою навчально-виховного комплексу «Гімназія-школа №27» від 31.07.2019 року підтверджується, що [PERSON] , 2006 року народження, навчається у НВК «Гімназія-школа» №27 м.Маріуполя у 8-В класі. Актом обстеження умов проживання від 08 січня 2020 року встановлено, що у [PERSON] є все необхідне для проживання його разом з батьком за його місцем мешкання. Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частинами 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом ст.180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК ). Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). При розгляді справи на підставі наявних у ній доказів судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідачка [PERSON] за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання неповнолітньої дитини, яка проживає на теперішній час із позивачем [PERSON] У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Тому, при вирішенні питання стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, її права на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Так як після стягнення з позивача аліментів на утримання дитини обставини, що впливали на їх призначення змінилися, місце проживання дитини було визначено з батьком, суд вважає за необхідне припинити стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини та стягнути з неї на його користь аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання розміру аліментів, які слід стягнути з відповідачки на користь позивача на утримання дитини, суд враховує обставини визначені ст.182 СК України. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову або подання заяви про видачу судового наказу. Позивач звернувся до суду з позовом до про стягнення аліментів 23.03.2020 року, отже стягнення аліментів має здійснюватися саме із зазначеної дати. Щодо вимоги про стягнення сплачених аліментів за період з серпня 2019 року по час ухвалення рішення суд зазначає, що аліменти за вказаний період були стягнуті за рішення суду, яке набрало законної сили, тому в задоволенні позовних вимог у цій частині належить відмовити. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави.

Outcome: partial