Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № 2, укладеного 31.01.2012р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 100000грн. на термін до 31.01.2017р. за користування яким зобов'язувалася сплатити 18 відсотків річних на споживчі потреби. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки нерухомого майна від 31.01.2012р. № 558 між позивачем та [PERSON], згідно якого предметом іпотеки виступає трьохкімнатна квартира [ADDRESS], договір поруки від 31.01.2012р. № 2-2 між позивачем та [PERSON] (відповідачем 2), договір поруки від 31.01.2012р. № 2-1 між позивачем та [PERSON] (відповідачем 3). Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 16.01.2014р. виникла заборгованість по кредиту, в сумі 88664,09грн, з яких: 79615,82грн. - прострочений борг; 2802грн. - прострочені проценти; 6246,27грн. - нарахована пеня. Тому банк просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні представники позивача - Хмельовська О.Б. та Бойчук М.Й. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просили позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов в частині позовних вимог до [PERSON] визнав, наведені у заяві обставини не заперечив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. З цього приводу представники позивача та представник відповідача [PERSON] не заперечили проти розгляду справи за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON], тому суд розглянув справу за відсутності останніх на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представників позивача - Хмельовську О.Б. та Бойчука М.Й. та представникп відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 31.01.2012р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 2 (а.с.5-9,10-12), згідно якого остання отримала кредит у розмірі 100000 грн. на термін до 31.01.2017р., за користування яким зобов'язувалась сплатити 18 відсотків річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язується щомісячно не пізніше 28 числа місяця, наступного за звітним проводити погашення кредиту рівними частинами і сумі 1667грн. та сплачувати проценти. У кредитному договорі встановлено, що кредит надається строком з 31.01.2012р. по 31.01.2017р. (а.с.10-12). Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.34) [PERSON] порушувала графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачувала. Таким чином [PERSON] станом на 16.01.2014р. має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 88664,09грн, з яких: 79615,82грн. - прострочений борг; 2802грн. - прострочені проценти; 6246,27грн.- нарахована пеня. В той же час представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині заявлених до відповідача [PERSON] визнав, наведені у позовній заяві обставини не заперечив, визнав, а відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В той же час згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову представником відповідача [PERSON] - [PERSON] є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, перевіривши повноваження представника, які надані йому згідно довіреності від 22.10.2013р. (а.с.79), переконавшись у правильному розумінні ним змісту обставин справи, відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції останнього з цього приводу, приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] слід задоволити. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки від 31.01.2012р. № 2-2 між позивачем та [PERSON] - відповідачем 2 (а.с.28-30), договір поруки від 31.01.2012р. № 2-1 між позивачем та [PERSON] - відповідачем 3 (а.с.22-24). Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той же час належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором, а також наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог обставини, відповідачем 2 - [PERSON] та відповідачем 3 - [PERSON] суду не подано. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі підстави стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2 від 31.01.2012р. у розмірі 88664,09грн. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved