Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що з 13 жовтня 1994 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімя не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. Сторони не ведуть спільного господарства та разом не проживають протягом пяти років. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно, майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній. Вважає, що примирення між ним та відповідачем неможливе. Неповнолітній син залишається проживати з позивачем. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 13 жовтня 1994 року виконкомом Недайводської сільської Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 10. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с. 14). Відповідач також надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Іваниця» (а.с. 15). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 13 жовтня 1994 року виконкомом Недайводської сільської Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 10, дошлюбне прізвище відповідача «Оксюта», про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ № 252414 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін, про що сторони не заперечували, надавши заяви відповідно про підтримання та визнання позовних вимог. Позивач стверджує, що спільно з відповідачем не проживають протягом останніх пяти років, про що не заперечувала відповідач надавши заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. З урахуванням думки відповідача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Іваниця».

Outcome: approved