Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує наступним. ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі укладеного 03.09.2009 р. Договору про користування електричною енергією № [NUMBER] зобов'язалось постачати електричну енергію [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], а остання, в свою чергу, зобов'язалася оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені даним Договором. Позивач зазначає, що належним чином виконував свої зобов'язання, однак [PERSON] не оплатила використану нею електричну енергію за період з 01.10.2016 р. по 23.05.2017 р. у встановлені Договором строки, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12 125,71 гривень. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість за спожиту електричну енергію розмірі та витрати на сплату судового збору у розмірі 1600 грн.00 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. В судові засідання відповідач по справі не з'явилась, суд з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України вважає відповідача повідомленою належним чином про час та місце судового розгляду, [PERSON] причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов та інших заяв та клопотань суду не надала. Враховуючи дані обставини, а також позицію представника позивача, яка згідно з наданою заявою не заперечує проти ухвалення заочного рішення, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами по справі 03.09.2009 р. укладено Договір про користування електричною енергією № [NUMBER], за яким позивач зобов'язався постачати електричну енергію відповідачу [PERSON] за адресою її проживання: [ADDRESS], а остання зобов'язалася оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені даним Договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок споживача № [NUMBER]), у відповідача виникла заборгованість у розмірі 12 125,71 гривень за використану електричну енергію за період з 01.10.2016 р. по 23.05.2017 р. Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Підключення електроенергії за заявою наймача (власника будинку) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24-27 Закону України від 16 жовтня 1997 року «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року. Згідно вимог п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються на підставі показань приладу обліку. Приписами пунктів 42, 48 зазначених Правил на споживача покладено обов'язок оплачувати спожиту електричну енергію. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно зі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником, Правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились в порушенні умов договору та наявності заборгованості за спожиту електричну енергію, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на корись позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved