Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить шлюб, зареєстрований з відповідачем 24 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 258, розірвати. З обставин, викладених у позовній заяві встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки за характерами вони з позивачем виявилися абсолютно протилежними людьми, не розуміють один одного. Між ними на протязі тривалого часу втрачено почуття любові один до одного. В листопаді між позивачем та відповідачем шлюбні відносини остаточно припинені. [PERSON] залишилась проживати з донькою, а позивач [PERSON] став проживати окремо від них. З цього часу спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ майна немає. Сім'я фактично розпалася, в зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Угода про місце мешкання малолітньої доньки між ними досягнута - донька залишається проживати разом з матір'ю. Позивач, як на момент народження, так і в подальшому в добровільному порядку, не відмовляється від свого обов'язку виховувати доньку, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. У судовому засіданні 02.03.2017 р. відповідач заперечувала проти задоволення позову, не виключала того, що ще можливо зберегти сім'ю. Відповідно до вимог ст.111 Сімейного кодексу України (далі - СК України), суд повинен вжити заходів щодо примирення подружжя, у зв'язку із чим ухвалою суду від 02.03.2017р. надано строк на примирення подружжя на 5 місяців - до 02 серпня 2017 року. Після відновлення провадження у справі позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Позивач надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач надала заяву до суду, в якій просить справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено в судовому засіданні, 24 грудня 2011 року між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя є малолітня донька - [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги , що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved