Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити дії. В обґрунтування позову зазначає, що 18.02.2002 року між ним та ФОП [PERSON] укладено трудовий договір. Цього ж дня, вказаний договір зареєстровано в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості за № 1802. З 2007 року відповідач припинив свою діяльність, а також виплату заробітної плати позивачу. На даний момент позивачу не відомо де знаходиться [PERSON], а отже і не має можливості звернутися до нього із вимогою про розірвання договору. Просить суд розірвати трудовий договір, укладений 18.02.2002 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18.02.2002 року за № 1802 у Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості та зобовязати Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, зареєстрований 18.02.2002 року за № 1802. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові, росив слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Представник Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості в судове засідання не прибув, на адресу суду надіслав заяву про слухання справи за відсутності представника, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Згідно\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним\~\~причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд\~\~вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 18.02.2002 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено трудовий договір, відповідно до умов якого, позивача прийнято на посаду ювеліра-монтувальника 2 го розряду. Вказаний договір зареєстрований в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості 18.02.2002 року. Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2\~КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно із\~ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Виходячи із положень ст.ст.\~21,\~23,\~24 КЗпП України\~між позивачем і [PERSON] було укладено безстроковий, такий, що укладений на невизначений строк трудовий договір. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] порушує умови договору, а саме не здійснює оплату праці позивачу. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 551 грн. 00 коп. у повернення сплаченого судового збору.

Outcome: approved