Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що за договором позики відповідач по справі [PERSON] позичив в [PERSON] грошові кошти і станом на 07.03.2015 року залишок боргу становив 1700 доларів США та 1700 євро, які він зобов'язувався повернути до 30 квітня 2015 року. Однак, у зазначений у договорі термін відповідач боргу не повернув. Позивач звертався до відповідача з проханням повернути борг в добровільному порядку, проте врегулювати спір позасудовим шляхом видається неможливим, оскільки відповідач лише обіцяє повернути позичені кошти та жодних дій спрямованих на погашення боргу не вчиняє, а відтак фактично уникає виконання взятого на себе зобов'язання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив такий задоволити. Щодо обставин викладених у відзиві зазначає, що кошти які передавалися матірю відповідача [PERSON] були призначені для його товариша [PERSON], який хворів і в якого матір відповідчача [PERSON] та батько [PERSON] також позичали кошти, на підтвердженняч цього позивачем було надано відповідні розписки. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вказує, що заборговансіть перед позивачем погашалась частинами його матірю [PERSON], що підтверджується копіями розписок. Тому, суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Суд встановив, що 29 листопада 2011 році відповідач у справі, [PERSON] позичив в [PERSON] 6300 доларів США та 3800 євро з яких повернув частину боргу і станом на 07 березня 2015 року залишок боргу складав 1700 доларів США та 1700 євро, які він зобов'язався повернути до 30 квітня 2015 року згідно розписки. Станом на 30 квітня 2015 року борг [PERSON] становив 1700 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ в національній валюті станом на 07.03.2018 року складає 44793,23 гривень та 1700 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ в національній валюті станом на 07.03.2018 року складає 55592,87 гривень, а разом 100386,10 гривень. Крім цього, відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно умов договору позики відповідач зобов'язався повернути позичені кошти до 30 квітня 2015 року. Відтак, кількість прострочених днів до 07.03.2018 року складає 1043 дні. Таким чином, відповідач крім основної суму боргу повинен сплатити 3% річних за кожен прострочений день, що складає суму у розмірі: 1700 х 3%/365 х 1043 = 145,73 долари США, що в еквіваленті по курсу НБУ в національній валюті станом на 07.03.2018 року складає 3839,83 гривень та 1700 х 3%/365 х 1043 = 145,73 євро що в еквіваленті по курсу НБУ в національній валюті станом на 07.03.2018 року складає 4765,62 грн. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України встановлений обов'язок позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. У цьому разі відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до етапі 625 ЦК України. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Покликання відповідача про те, що з доданих розписок вбачається те, що [PERSON] (мати відповідача) віддавала, а [PERSON] приймав суми грошей в різних розмірах для погашення боргу відповідача, судом не береться до уваги, оскільки, з даних розписок не вбачається, що ці кошти були пагашенням заборгованості відповідачем перед позивачем. Також твердження відповідача спростовується копіями розписок наданим позивачем, про те, що мати та батько відповідача мали борг перед [PERSON] Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у відповідача наявна заборгованість за договором позики, відповідачем не спростовано вимог позивача, а тому позов слід задоволити.

Outcome: approved