Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням [PERSON] , а саме: 35/100 житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що віна є власником зазначеної частини будинку, яку придбав у відповідача. [PERSON] не проживає у зазначеному будинку більше 6 років , його речі в будинку відсутні , добровільно з реєстраційного обліку не знявся . Реєстрація відповідача в належному йому будинку, чинить перешкоди у здійсненні права користування майном. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Копія ухвали була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити за наявними в справі доказами. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності , не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 41 Конституції України\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 383 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для власного проживання і проживання членів сім`ї, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, користуватися і володіти нею. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено\~ст.391 ЦК України. Судом встановлено, що 19.06.2019р. [PERSON] купив у [PERSON] 35/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченим нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. за реєстровим номером 334 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.06.2019р. ( а.с.5-7) Згідно довідки № 4 голови Органу самоорганізації населення № 13 Корабельного райвиконкому від 01.03.2020р. вбачається, що [PERSON] фактично не проживає за вищезазначеною адресою з 01.05.2014р. ( а.с.10) За положеннями ч. 1 ст.\~317\~та ч. 1 ст.\~319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.\~321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.\~391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383 ЦК України\~та ст.\~150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач не був та не є членом сім`ї власника - позивача у справі, тому правовідносини між ними не регулюються\~ст. 156 ЖК України. Відповідно до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності , аналізуючи письмові докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню і перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження належним йому на праві власності майном слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved