Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування будинком №41 по вулиці Вокзальній в селі Богданівка Знамянського району Кіровоградської області та зняти його з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтував тим, що він, на підставі договору довічного утримання від 07.08.2006, є власником будинку №41 по вулиці Вокзальній в селі Богданівка Знамянського району Кіровоградської області. У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Останній систематично порушує правила співжиття, як наслідок робить неможливим проживання з ним. Не дивлячись на застосовані до відповідача прохань, переконань, профілактичних бесід, останній продовжує порушувати правила співжиття. Крім того, зазначив, що відповідач неодноразово спричиняв сварки з позивачем, виражався грубою нецензурною лайкою та погрожував нанесенням тілесних ушкоджень, з приводу чого позивач звертався до міліції. Вважає, що це є підставою для виселення його з займаного приміщення, оскільки добровільно відповідач не бажає залишити будинок. Позивач, у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься його заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи їй повідомлено у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив, що відповідно до договору довічного утримання від 07.08.2006, є власником будинку №41 по вулиці Вокзальній в селі Богданівка Знамянського району Кіровоградської області (а.с.10-12). Довідка управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (а.с.15) свідчить про те, що [PERSON], [INFO], зареєстрована [INFO]. Проте, за час\~ проживання відповідача за вказаною адресою останній систематично вчиняє сварки, під час яких загрожує застосувати до позивача протиправне фізичне насильство, через вказані конфлікти викликались робітники міліції, які при перевірці заяв проводили опитування та бесіди зі сторонами. Однак відповідач на вжиті до нього заходи впливу не реагує. Частиною 3 ст.9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений в праві користуватися ним, інакше як з підстав, передбачених законом. Статтею 116 ЖК України встановлено, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України (п.17 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»), при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК\~ осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Йдеться, зокрема, про заходи попередження, які застосовують суди, прокурори, органи внутрішніх справ, адміністративні комісії виконкомів, а також заходи громадського впливу, яких вживають збори жильців будинку чи члени житлово-будівельних кооперативів, трудові колективи, товариські суди й інші громадські організації за місцем роботи або проживання відповідача. Як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON] звертався до Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області із заявами про притягнення до відповідальності відповідача [PERSON] за наслідками розгляду яких було останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. Тобто до відповідача застосовувались заходи впливу, які не дали позитивного результату. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 317, 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звертатися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушення. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач перешкоджає позивачеві користуватися будинком, тобто обмежує його право користування власністю, а також враховуючи, що у нього не виникає право на користування, розпорядження власністю [PERSON] тому останій, як власник будинку, має право вимагати в судовому порядку виселити відповідача. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що відповідач порушує правила сумісного співжиття і до нього вже були вжитті заходи запобігання громадського впливу, а саме він був попереджений судом про недопустимість антигромадської поведінки, які позитивних наслідків не дали, тому він підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved