Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся з відповідними позовними вимогами, посилаючись на те, що відповідач [PERSON], мати неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, жорстоко поводиться з дітьми, зловживає алкогольними напоями, щодо відповідача порушена кримінальна справа за умисне вбивство. У судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування, в особі виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області - Судейко І.А., позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні посилався на необхідність задоволення позовних вимог. [PERSON] в режимі відео конференції просив суд позовні вимоги задовольнити та передати йому неповнолітню доньку [PERSON], від аліментів на її утримання відмовився. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що обставини, наведені у позовній заяві не доведені, вона завжди піклувалась про своїх дітей, недоліки у її поведінці не можуть бути підставою для позбавлення її батьківських прав, вона має намір змінити свою поведінку та стати сумлінною матір'ю. Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та оцінивши інші докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], уродженка с. Олександрівка, Близнюківського району, Харківської області, є матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується копіями свідоцтв про народження відповідно [PERSON] [NUMBER] виданому в/РАЦС по м. Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області (актовий запис №274 від 09.07.2000 р.), [PERSON] [NUMBER] виданому в/РАЦС по м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (актовий запис №92 від 09.02.2007 р.), [PERSON] [NUMBER] виданому в/РАЦС по м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (актовий запис №516 від 18.08.2009 р.). Відповідач [PERSON] разом з дітьми проживали за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], та перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірвано 12.08.2005 р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 27.09.2005 р. (актовий запис №47 від 12.08.2005 року складений відділом РАЦС Близнюківського РУЮ Харківської області). [PERSON], батько [PERSON] та [PERSON], [INFO] помер, про що 12.09.2016 року складено актовий запис №1159 Костянтинівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що було видано свідоцтво про смерть [NUMBER], копія якого була долучена до матеріалів справи. Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що після смерті за трагічних обставин [PERSON] діти були вивезені із будинку, де вони проживали разом з матір'ю. Відповідно до копії заяви батька [PERSON] від 29.11.2016 р. до служби у справах дітей Костянтинівської міської ради він забрав до себе малолітню доньку [PERSON]. Згідно копій актів прийому дитини до центру, складених 30.11.2016 р. Центром соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області служби у справах дітей Слов'янської міської ради з метою соціального захисту дітей [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до центру. [PERSON], перебуваючи у центрі, хворів на ерітроцитурію неуточненої етіології, що підтверджується копіями направлення до Обласної дитячої клінічної лікарні м. Харкова, видане КЛПЗ «Міська дитяча лікарня» та виписки з історії хвороби. Відповідно до висновку, наданого органом опіки та піклування Костянтинівської міської ради, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно доньки та синів, жорстко поводиться ними, зловживає алкогольними напоями, що несе загрозу життю, здоров'ю та моральному вихованню малолітніх дітей. В зв'язку з чим, враховуючи інтереси дітей орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні в режимі відео конференції судом була вислухана думка дітей . Так, 13-літня [PERSON] повідомила про те, що коли вона жила з матір'ю , та часто зловживала алкогольними напоями, діти в цей час були голодні, не доглянуті, тягар догляду за дітьми лягав на неї. Не бажає надалі жити з матір'ю, зараз проживає з батьком, хоче й надалі з ним жити. Батько про неї піклується, вона ходить до школи та добре вчиться. 10-річний [PERSON] та 7-річний [PERSON] повідомили, що не бажають жити з матір'ю, оскільки коли та знаходиться в стані сп'яніння не дбає про них, не годує, за ними доглядала старша сестра [PERSON]. Діти виявили бажання проживати з їх тіткою [PERSON]. Разом з тим, діти повідомили, що мати їх не ображала та цілувала. Згідно характеристики від 06.12.2016 р., наданої [PERSON] - рідною тіткою [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не здійснювала піклування щодо здоров'я, фізичного, психічного та морального розвитку дітей, в зв'язку з чим в разі позбавлення батьківських прав зобов'язується взяти опіку над її дітьми. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи класними керівниками дітей [PERSON], у судовому засіданні дали свідчення про те, що діти були недоглянуті, часто голодні, діти скаржились на те, що мати вживає алкоголь. Свідок [PERSON] повідомила про те, що сім'я [PERSON] знаходилась під соціальним супроводом Центру соціальних служб для сім'ї , дітей та молоді Костянтинівської міської ради, однак рекомендації спеціалістів Центру не виконувала. Відповідно до копії трудової книжки останнє місце роботи [PERSON] приватне сільськогосподарське підприємство «Надія», з якого вона звільнилась 14.05.2002 року. Відповідач повідомила суд про те, що її заробітки є мінливими, проживає сім'я на кошти, які відповідач отримує як соціальну допомогу на дітей, що також підтверджується копією довідки Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про отримання державної соціальної допомоги на дитину-інваліда у розмірі 1556 грн. 50 коп. на місяць. Крім того, харчами сім'ю забезпечувала її мати, яка проживає в Харківській області та має власне господарство, в зв'язку з чим відповідач вважає, що діти завжди були нагодовані. Сім'я перебувала на шкільному обліку як сім'я, яка опинилась у складних життєвих умовах, що підтверджується протоколом № 1засідання Ради профілактики правопорушень серед учнів від 16.09.2016 р. Згідно характеристик [PERSON], наданих загальноосвітньою школою № 2 в м. Костянтинівка, у хлопця самооцінка адекватна, не завжди дотримується прийнятих правил та норм, не сформовані санітарно-гігієнічні навики, буває брудним, неохайним, за собою не слідкує, до свого зовнішнього вигляду байдужий, потрібен постійний контроль за зовнішнім виглядом, чистотою одягу, рук, зачіскою. Сім'я декілька років знаходиться на обліку як неблагополучна, не однократно мати була помічена в нетверезому стані. У характеристиці [PERSON], складеною 01.12.2016 р. класним керівником загальноосвітньою школою № 2 в м. Костянтинівка [PERSON], зазначено, що хлопець чесний, скромний, ввічливий, добрий, старанний, однак живе в неблагополучній сім'ї: мати пиячить, діти бувають голодні, мати з ними не займається, поводиться агресивно. Відповідно до актів обстеження умов проживання від 27.10.2015 р., 28.03.2016 р. та акту відвідування сім'ї від 30.03.2016 р. діти за адресою: [ADDRESS] проживали у незадовільних санітарно-гігієнічних умовах, хоча діти мають окремі кімнати та куток для виконання домашнього завдання; відносини в сім'ї задовільні. Згідно копії картки вивчення девіантної поведінки (неблагополучної сім'ї), складеної комісією ОШ №2, мати [PERSON] намагається піклуватися і доглядати за дітьми, моральний клімат в сім'ї задовільний, старша дитина доглядає за молодшими, діти одягнені за сезоном,але речі не охайні, брудні, шкільними приладдям діти забезпечені, дозвілля діти проводять окремо один від одного, стосунки між старшими членами родини байдужі, діти погано доглянуті , стосунки між дітьми - дружні, конфлікти виникають на побутовому рівні, мати не відвідує батьківські збори, а отже діти потребують більшої уваги з боку батьків, їм потрібна турбота і дбайливе ставлення з боку батьків. З копії журналу проведення профілактичних бесід з батьками дітей, що навчаються в ОШ№2, вбачається, що 08.10.2015р. із [PERSON] була проведена така бесіда. З долученого до матеріалів справи акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 26.09.2005 р. та інформації секретаря Бурбулатівської сільської ради, за їх місцем проживання в [ADDRESS], вбачається, що дитина [PERSON] не була доглянута та голодна і раніше. З 01.07.2013 року сім'я відповідача [PERSON] разом з дітьми знаходилась під соціальним супроводом Центру соціальних служб для сім'ї , дітей та молоді Костянтинівської міської ради. Відповідно до інформації щодо здійснення соціальної роботи відносно багатодітної сім'ї [PERSON] в сім'ї склався несприятливий психоемоційний клімат, [PERSON] не завжди виконувала рекомендації спеціаліста із соціальної роботи стосовно покращення житлово-побутових умов проживання, належного виховання дітей, створення відповідних умов для їх повноцінного утримання, розвитку, пошуком роботи не займалась. 28.11.2016 р. директор ОШ№2 для з'ясування ситуації, яка склалась в сім`ї, звернулась до Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області з повідомленням про побиття матір'ю доньки [PERSON]. В акті обстеження умов проживання від 28.11.2016 р., складеного комісією з інспекторів поліції та головного спеціаліста служби у справах дітей, копія якого долучена до матеріалів справи разом з фото таблицею з місця огляду, вбачається, що санітарно-гігієнічні умови в будинку не задовільні, на кухні на столі пляшки із запахом алкоголю, чарки, недопалки, на ліжках постільна білизна перевернута, валяються портфелі, одіяла в обмеженій кількості, в іншій спальні ліжко перевернуто, на письмовому столі сміття, мати в стані алкогольного сп'яніння. 23.12.2016 р. ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області [PERSON] притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення насильства в сім'ї, а саме: знаходилась у стані алкогольного сп'яніння та вдарила неповнолітню дочку [PERSON] Відповідно до копій довідок КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Костянтинівки» від 15.12.2016 р., КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівки» від 16.12.2016 р. [PERSON] на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Згідно довідки Костянтинівського ВП Бахмутьского ГУ НП в Донецькій області [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності 29.11.2016 р. за ст. 173-2 КУпАП, та 27.05.2013 р. за ст. 184 ч. 1 КУпАП. Відповідно до копії довідки №3 від 03.01.2017 року [PERSON] з 27.12.2016 р. по 30.12.2016 р. знаходилась на лікуванні в стаціонарному відділені КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська». З довідки №02/2-28 від 11.01.2017 р. вбачається, що в зазначеній медичній установі [PERSON] перебувала з діагнозом: розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Стан відміни галюцинаторний. В лікарню була доставлена з дому у зв'язку з викликом швидкої допомоги, що підтверджується копією карти виїзду швидкої медичної допомоги №486 від 27.12.2016 р. Відповідно до висновку, наданого органом опіки та піклування Костянтинівської міської ради, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно доньки та синів, жорстко поводиться ними, зловживає алкогольними напоями, що несе загрозу життю, здоров'ю та моральному вихованню малолітніх дітей. В зв'язку з чим, враховуючи інтереси дітей орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оцінивши вищевказані докази по справі, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини викладені у позовній заяві та висновку органу опіки та піклування про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], а щодо [PERSON] також жорстко себе поводить. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі-СК України) встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування. Частиною 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. [PERSON] підтвердила про небажання займатися вихованням своїх дітей, а саме: відсутність будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дітей. Доказів, щодо спростування таких обставин відповідачем не надано і в матеріалах справи відсутні. Водночас Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Статтею 167 СК України врегульовано питання щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Так частинами 3-7 зазначеної статті передбачено, що дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. Порядок відібрання і передання дитини встановлюється законом. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В судовому засіданні батько дитини [PERSON] - [PERSON] виявив бажання щодо передання йому доньки. Врахувавши думку дитини [PERSON], суд вважає за можливе передати дитину батьку. Оскільки батько дітей: [PERSON] та [PERSON], помер, а в позовній заяві відсутні відомості про передання дітей до інших родичів, суд вважає за необхідне неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], передати Органу опіки та піклування, в особі виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області для подальшого влаштування, в тому числі передання їх під опіку тітці [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначає ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Разом з тим, батько [PERSON] в судовому засіданні відмовився від отримання аліментів від відповідача на утримання доньки [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи викладене, стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у неї інших аліментних та зобов'язань матеріального характеру, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Так, із [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви - 22 грудня 2016 року і до досягнення ними повноліття. Аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягнути на користь особи, яка буде законним опікуном або на користь закладу, до якого буде передано неповнолітніх дітей. [PERSON] слід зобов'язати у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити особистий рахунок у відділені Державного ощадного банку України на ім'я [PERSON]. Аліменти на утримання дитини [PERSON] перераховувати на її особистий рахунок у відділені Державного ощадного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Довідки адміністрації Масловського сільского поселення Джанкойського району Автономної Республіки Крим про спільне проживання [PERSON] з дочкою [PERSON] та Масловської школи про навчання [PERSON], судом не беруться до уваги, оскільки видані органом місцевого самоврядування, що знаходиться на окупованій території України, а отже видані поза межами своїх повноважень. З цих підстав суд не бере до уваги довідку ТОВ «Мрія-2000» про зайнятість [PERSON] Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 09.09.2016 року, копія якої міститься в матеріалах справи, щодо [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в зв'язку з підозрою у вчиненні кримінального порушенні, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Суд не бере до уваги обставини щодо підозри відповідача у вчиненні злочину, як доказ, що характеризує її особу, оскільки в матеріалах справи відсутній вирок суду, що набрав законної сили, про її засудження за його вчинення. Посилання відповідача [PERSON] про те, що вона дала згоду на виїзд дитини [PERSON] за кордон у супроводі батька [PERSON], та про несплату ним аліментів на утримання дитини, не спростовують висновків суду щодо необхідності позбавлення її батьківських прав в інтересах дітей, передання дитини [PERSON] батьку та стягнення з відповідача аліментів. Відповідач в судовому засіданні не спростувала висновків суду про те, що вона дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, жорстоко поводиться з дочкою [PERSON], зловживає алкогольними напоями.

Outcome: approved