Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості щодо надлишково виплачених коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 06.12.2010 по 14.07.2021 у Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у м. Києві Крих П.І. проходив службу. Відповідно до наказу загону від 02.03.2021 «Про надання відпусток співробітникам загону», [PERSON] з 26.03.2021 по 29.04.2021 було надано щорічну основну відпустку за 2021 рік в кількості 35 календарних днів, з яких 23 календарні дні надано у рахунок невідпрацьованої частини року, яку він використав у повному обсязі. Йому нараховано та виплачено грошове забезпечення за травень 2021 року у сумі 11849, 92 грн. Наказом загону від 31.05.2021 №28 [PERSON] призупинено нарахування грошового забезпечення у зв`язку з проведенням службового розслідування щодо невиходів на службу без поважних причин (прогули). 14.07.2021 за допущені невиходи на службу без поважних причин останнього звільнено з служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. У зв`язку із недобросовісністю та зловживаннями з боку відповідача загоном за 23 дні щорічної відпустки, які були використані [PERSON] в рахунок частини календарного року, йому було надлишково виплачено 9001, 98 грн. Сума нарахованого грошового забезпечення на дату звільнення не була достатньою для погашення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки. З врахуванням того, що [PERSON] відмовився відшкодувати заборгованість в позасудовому порядку, просить стягнути із відповідача надлишково виплачені кошти за 23 дні щорічної відпустки у сумі 9001, 98 грн., а також суму сплаченого судового збору. В судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що жодних розрахунків при звільненні йому роботодавець не надавав, отже не бачить підстав для стягнення з нього коштів. При цьому не заперечував, що він дійсно перебував у відпустці строком 35 днів, з яких 23 дні отримав за фактично невідпрацьований час. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представницю позивача, відповідача, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що згідно наказу Головного управління МНС України в м. Києві №151 від 06.12.2010, [PERSON] призначено на посаду рятувальника-альпініста відділення аварійно-рятувальних робіт на висотах групи аварійно-рятувальних робіт на висотах частини аварійно-рятувальних та спеціальних робіт спеціалізованого аварійно-рятувального загону ГУ МНС України в м. Києві, присвоєне перше спеціальне звання рядовий служби цивільного захисту (а.с.25). У відповідності до наказу №33 від 02.03.2021 [PERSON] надано 35 календарних днів щорічної основної відпустки за 2021 рік з 26 березня по 29 квітня 2021 року (а.с.29). 31 травня 2021 року на підставі рапорту підполковника служби цивільного захисту припинено виплату грошового забезпечення сержанту служби цивільного захисту [PERSON] з 29 травня 2021 року (а.с.31). За допущені невиходи на службу без поважних причин (прогули), [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу (а.с.34, 35). Як видно із витягу з наказу по особовому складу №450 від 14.06.2021 [PERSON] звільнено зі служби та виключено з кадрів ДСНС України (а.с.26). 14 червня 2021 року з відповідачем проведено остаточний розрахунок у відповідності до наказу №111 у зв`язку із систематичним невиконаннями умов контракту особою рядового і начальницького складу (а.с. 32, 33). В травні 2021 року [PERSON] виплачене грошове забезпечення за травень 2021 року, премію за квітень 2021 року та матеріальну допомогу на оздоровлення за 2021 рік в розмірі місячного грошового забезпечення (а.с.27). Відповідно до\~статті 22 Закону України «Про відпустки»\~у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Згідно ч. 26 ст. 129 Кодексу цивільного захисту України, у разі звільнення особи рядового і начальницького складу цивільного захисту до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, крім осіб, які звільняються із служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів, або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу керівника (начальника) органу та підрозділу цивільного захисту, керівника органу управління, навчального закладу, установи та організації проводиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення особи рядового і начальницького складу цивільного захисту. Відповідно до частини першої\~статті 127 КЗпП України, частини першої\~статті 26 Закону України «Про оплату праці»\~\~відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Одним із видів відрахувань із заробітної плати є відрахування із заробітної плати працівників для покриття заборгованості підприємству, де вони працюють. Згідно із пунктом 2 частини другої\~статті 127 КЗпП України\~відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті\~36\~і пунктах 1, 2 і 5 статті\~40\~цього\~Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію. У відповідності до зазначеної норми, аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення ГУДСУ з надзвичайних ситуацій, 14.06.2021 було винесено наказ про утримання з [PERSON] коштів за використані дні щорічної основної відпустки за фактично невідпрацьований час у році звільнення зі служби терміном 23 календарних дні (а.с. 32,33). Сума нарахованого грошового забезпечення на дату звільнення не була достатньою для погашення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки, тому 30.06.2021 роботодавцем на адресу [PERSON] був надісланий лист із проханням відшкодувати кошти, який відповідач залишив без виконання (а.с.37, 38). Тлумачення положень частини другої\~статті 127 КЗпП України\~дає підстави дійти висновку, що відрахування із заробітної плати працівника для покриття ним заборгованості підприємству, де він працює, можуть провадитися за наказом (розпорядженням) власника підприємства або уповноваженого ним органу. Отже, видача відповідного наказу є правом власника підприємства. Оскільки відповідача було звільнено з роботи до закінчення робочого року, за який він одержав відпустку повної тривалості, а під час звільнення відрахування із суми заробітної плати, нарахованої під час остаточного розрахунку,\~за наказом (розпорядженням) підприємства не проведено у зв`язку з недостатністю коштів, то позивач має право стягнути відповідну суму у судовому порядку. До суду позивач звернувся із вказаним позовом в межах строку, визначеного частиною другою\~статті 233 КЗпП України. Тому доводи позовної заяви є обґрунтованими та заслуговують на увагу. Разом з тим, суд звертає увагу на надану позивачем довідку начальника відділення економіки і фінансів (головного бухгалтера) Аварійно-рятувального загону спеціалізованого призначення ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій №321/910 від 23.09.2021, в якій зазначено, що станом на 23.09.2021 сума надлишково виплачених [PERSON] коштів складає 9001, 98 грн., а саме: оклад за посадою 233, 71 грн., оклад за спеціальним званням 57, 65 грн., надбавка за особливості проходження служби у розмірі 50 % - 196, 67 грн., надбавка за вислугу років у розмірі 35 %- 101, 98 грн., кошти за використані дні щорічної основної відпустки за фактично невідпрацьований час у році звільнення за служби терміном 23 календарних дні 6766, 94 грн., компенсація податку на доходи фізичних осіб 1645, 03 грн. (а.с. 36). Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. З урахуванням того, що предметом позову є стягнення з відповідача саме суми надлишково виплачених коштів за 23 використані дні відпустки, яка згідно довідки начальника відділення економіки і фінансів (головного бухгалтера) становить 6766, 94 грн., суд не може самостійно вийти за межі позовних вимог, тому позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача підлягає стягненню тільки вищезазначена сума. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial