Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту № б/н від 19.07.2011 року в розмірі 22 762,24 грн., судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.07.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а в разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. В той час як відповідач взятих на себе зобов'язань за договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.12.2016 року становить 22 762,24 грн. та складається з заборгованості за кредитом - 553,20 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 16 877,83 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3771,10 грн. Крім цього, відповідач зобов'язаний сплатити штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 1060,11 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 19.07.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено договір №б/н, згідно з умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 600 грн. З представленого розрахунку заборгованості (а.с.4-5) вбачається, що заявлена сума була отримана відповідачем. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд погоджується із доводами позивача про те, що отримавши кредит на певний строк, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, кошти не повернув, чим порушив умови договору щодо здійснення щомісячних платежів та повернення кредиту, допустив утворення заборгованості за кредитом в розмірі 553,20 грн. Тому в цій частині вимоги слід задоволити. Окрім того, як вбачається із представленого розрахунку (а.с.4-5) станом 31.12.2016 року позивач визначив наступну заборгованість: 22 762,24 грн., і вона складається з заборгованості за кредитом - 553,20 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 16 877,83 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3771,10 грн., а також штрафів (фіксована частина та процентна складова) у розмірі 1560,11 грн. Таким чином позивачем заявлено вимогу ще і про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 16 877,83 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3771,10 грн., а також штрафів в розмірі 1560,11 грн. Разом з тим, суд вважає, що заявлені розміри штрафу, процентів, пені та комісії за користування кредитними коштами містяться в Умовах та правилах надання банківських послуг, однак такі, що підтверджується заявою про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, в самій заяві від 19.07.2011 року не були передбачені. Звертаючись з позовом про стягнення заборгованості, позивач посилається на те, що даний кредитний договір є договором приєднання. У відповідності до вимог ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до положень ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відтак, виходячи зі змісту наведених вище законодавчих норм, кредитний договір може бути договором приєднання, однак на укладення такого договору поширюються загальні вимоги щодо форми договору, відтак договір про приєднання, будучи, зокрема, кредитним договором, має бути укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи заявлений спір, суд бере до уваги наведене вище, а також те, що Умови та правила надання банківських послуг не є складовою частиною договору, відповідачем вони не підписувались, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови та правила надання банківських послуг в редакції, яка передбачала стягнення процентів та штрафних санкцій, а також розмір таких. При цьому суд враховує, що аналогічну позицію неодноразово висловлено Верховним Судом України, зокрема при розгляді справи №6-240цс14, в частині того, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки відповідачкою вони не підписувались. А тому суд приходить до висновку, що в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Крім цього, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним та підтверджені документально судові витрати в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved