Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 45 281, 03грн. В обґрунтування позову зазначено, що 22.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н про отримання кредиту в розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Відповідач станом на 31.03.2018 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 45281,03грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 10494,32 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 24521, 88 грн., заборгованість по нарахованій пені та комісії - 7870,50 грн. відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 2144, 34 грн. та просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. Позивач в позові зазначив про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача позов не визнала просила відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивач пропустив трирічний строк звернення до суду з позовом та просив застосувати строк позовної давності. Ухвалою судді від 07.05.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Заочним рішенням суду від 15.11.2018 року позовні вимоги задоволено. Ухвалою судді від 25.03.2021 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 22.09.2021 року скасовано заочне рішення. Дослідивши наявні докази по справі суд находить позов який задоволенню не підлягає. Встановлено, що 22.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н про отримання кредиту в розмірі 11 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Відповідач станом на 31.03.2018 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 45281,03грн., яка складається з: заборгованість по кредиту 10494,32 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 24521, 88 грн., заборгованість по нарахованій пені та комісії - 7870,50 грн. відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 2144, 34 грн. та просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. У пункті 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/ 12-ц (провадження № 14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.12.2015 у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливи визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором, проценти за кредитом, припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов 'язання. Позовна давність - це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові. При цьому, зі змісту розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви вбачається, що станом на 31.03.2012 (строк дії кредиту відповідає терміну дії картки - 04.12) заборгованість по процентам, комісії, пені відсутня. Крім того, зі змісту розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви вбачається, що прострочена заборгованість по кредиту обчислена за період з 30.12.2011 по 31.03.2018; заборгованість по процентам обчислена за період з 02.11.2018 по 31.03.2018; заборгованість по комісії обчислена за період з 05.01.2012 по 31.03.2018; заборгованість по пені, штрафу обчислена за період з 05.01.2012 по 31.03.2018 рік. Остання сплата боржником за договором позики відбулася 30.11.2011 року(а.с.6) Позивач з позовною заявою звернувся до суду 24 квітня 2018 року. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (cт. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (п. 1 ч. 2 cт. 258 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі №161/15679/ 15-ц (провадження № 61-7б5св18) міститься висновок по застосуванню частини першої статті 264 ЦК України та вказано, що з тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта. Виходячи з наведеного, автоматичне списання банком, коштів з рахунку відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитом, не може свідчить про визнання ним свого боргу та слугувати підставою для переривання позовної давності так як доказ того, що таке списання відбулося за згодою останнього позивачем, суду не надано. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2020 року в справі №442/5498/16-ц (провадження №61-37554св18). На підставі викладеного суд приходить до висновку про сплив позовної давність щодо вимог про стягнення кредиту, процентів, комісії, пені, штрафу, а тому в задоволенні позовних вимог суд відмовляє. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача. На підставі ст.ст. 257,258, 264,625, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed