Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 117053,42 грн., в рахунок відшкодування завданої йому майнової шкоди, 20000,00 грн., в наслідок відшкодування завдання йому моральної шкоди, а також судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 04.12.2017 о 14:30 годині на автодорозі Н-23 «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя» в напрямку с.Чкаловка Криворізького району з боку м. Кривий Ріг, рухався автомобіль «NissanPathfinder», н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В цей час в зустрічному напрямку, зі сторони с. Лозуватка Криворізького району в напрямку м. Кривий Ріг, рухався автомобіль ВАЗ 21130 н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В районі У-подібного перехрестя вказаних напрямків відбулося зіткнення даних автомобілів і автомобіль ВАЗ 21130 н/з [NUMBER] виїхав за межі проїжджої частини, де перевернувся. 20.06.2018 постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області [PERSON] визнаний винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д29/05/18 від 16.05.2018, - сума майнового збитку, спричинена з технічної точки зору, мені як власнику автомобіля марки «NissanPathfinder», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в ДТП складає: 174 348, 96 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача, - не була застрахована жодною страховою компанією, а тому, відповідно до п. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ на користь позивача було добровільно сплачено грошові кошти за пошкоджений в ДТП автомобіль, в розмірі 110 046, 60 гривень. Таким чином, [PERSON] має сплатити різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП та після ДТП, за вирахуванням суми яку сплатило на користь позивача МТСБУ. Ринкова вартість транспортного засобу до ДТП складає: 401448, 98 грн., та після ДТП складає: 174348,96 грн. Таким чином [PERSON] має сплатити на користь позивача різницю в розмірі 117 053, 42 грн. Крім того, позивач вважає, що внаслідок ДТП зазнав моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 20000, 00гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив (а.с.56-58, 63-64). Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Суд, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «NissanPathfinder», н/з [NUMBER] , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8). Відповідно до постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2018 (а.с.44), 04.12.2017 о 14:30 годині, на автодорозі Н-23 «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя» в напрямку с.Чкаловка Криворізького району з боку м. Кривий Ріг, рухався автомобіль «NissanPathfinder», н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В цей час в зустрічному напрямку, зі сторони с. Лозуватка Криворізького району в напрямку м. Кривий Ріг, рухався автомобіль ВАЗ 21130 н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В районі У-подібного перехрестя вказаних напрямків відбулося зіткнення даних автомобілів і автомобіль ВАЗ 21130 н/з [NUMBER] виїхав за межі проїжджої частини, де перевернувся. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав травми різного ступеня тяжкості. [PERSON] визнано винуватим за ст. 124 КУпАП та\~ піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави. З проведених на замовлення позивача експертних автотоварознавчих досліджень\~ № Д29/05/18 від 16.05.2018 (а.с.12-24) та № Д20/05/18 від 16.05.2018 (а.с.25-41), видно, що ринкова вартість автомобіля\~ «NissanPathfinder», н/з [NUMBER] саном на 16.05.2018 з урахуванням пошкоджень, складає 174348, 96 грн., сума матеріального збитку спричиненого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «NissanPathfinder», н/з [NUMBER] , станом на 07.05.2018 складає 401448,98 грн. В своїй позовній заяві позивач зазначив, що так як цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована\~ жодною страховою компанією, тому відповідно до п.41.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ\~ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувало йому шкоду в розмірі 110046, 60 грн., що підтверджується копією виписки за картковим рахунком [PERSON] за період з 01.09.2018 по 04.10.2018 (а.с.46). Таким чином позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після ДТП за вирахуванням суми, сплаченої на його користь МТСБУ. Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦПК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. А згідно ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4\~\~ Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між ринковою вартістю автомобіля до ДТП (401448,98 грн.) за відрахуванням ринкової вартості автомобіля після ДТП (174348,96 грн.), та за відрахуванням грошового відшкодування МТСБУ (110046,60 грн.), що складає 117053,42 грн. Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати за проведення експертизи в розмірі 2000,00 грн. та витрати пов`язані з дефектуванням автомобіля в розмірі 487,60 грн. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.п. 4-7,11,16,17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач внаслідок вчинення ДТП, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000,00 гривень. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 1370,53 грн. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 117053,42 грн., витрат на авто товарознавче дослідження в сумі 2000,00 грн., витрати пов`язаних з дефектуванням автомобіля в розмірі 487,60 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: partial