Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до відповідачів про виселення з квартири [ADDRESS] Позивач позов в особі представників підтримав , заяви про відмову від позовних вимог не подавав, просив вимоги задовольнити , пояснивши в позовній заяві , що відповідно кредитного договору та договору іпотеки було надано кредит , а в забезпечення вимог було укладено договор іпотеки . Просять виселити вказаних осіб та інших осіб з вказаного житлового приміщення. Просить позов задовольнити. Відповідачі повідомлені про слухання справи належним чином , в судове засідання не з,явилися , а тому суд визнає їх неявку в судове засідання не поважною та проводить розгляд справи за їх відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України та постановленої ухвали. Суд вивчивши матеріали справи , дослідивши докази по справі , заслухавши сторони по справі , вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено , що відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають у власній квартирі , яка належить їм на праві приватної сумісної власності., що не оскаржується сторонами по справі. У відповідності з вимогами ст. 47 Конституції України кожен має право на житло , а відповідно до ст.379 ЦК України , житлом є житловий будинок , квартира , інше приміщення нарівні з власником будинку / квартири/. Згідно ст.156 ЖК України члени сім.ї власника квартири або будинку мають право на проживання та користування вказаним житлом. Припинення відносин з власником житла не припиняє право проживання та користування ним, а відповідно до ст.64 ЖК України члени сім,ї несуть майнову Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов.язана довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Позивач в особі представника посилається на ст.109 ЖК України , але посилання на вказану статтю є помилковим , так як у власника майна , а саме [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири не може бути договір найму житлового приміщення , а тому власники , якщо суд задовольнив би позов фактично були б позбавлені безпідставно права власності , що є недопустимим.. . Крім цього в справі відсутні докази звернення на майно квартиру [ADDRESS] , де вказано , хто на даний момент є власником квартири і на підставі якого документу , що відповідає вимогам ст.328 ЦК України , що в свою чергу дає підстави суду для відмови в задоволенні позовних вимог , на тій підставі . що не надано зовсім доказів законност та обгрутованності вимог. Законом не передбачено виселення інших осіб , в кожному випадку це повинна бути конкретна фізична особа , а тому в цій частині позовних вимог позов взагалі безпідставний. Тобто судом не встановлено законних підстав , саме законних підстав для виселення з приватного житлового приміщення. Крім цього суд констатує , що вимоги пред,явлені до інших осіб - пред,являються до відповідача , а не до не зрозуміло кого , а клопотання про залучення вказаних осіб можливе тільки за наявності заявленого від позивача такого клопотання , суду таке клопотання заявлено не було , а тому вимоги в цій частині взагалі безпідставні . Судовий збір при поданні позовної заяви сплачені повністю.

Outcome: dismissed