Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17.07.2012 року помер його батько [PERSON]. Вказав, що після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 0,1028 га, яка передана у власність на підставі рішення Грибовицької сільської ради №214 від 19.07.2008 року для ведення особистого селянського господарства. Зазначив, що після отримання рішення ради батьком з ліцензованою землевпорядною установою було укладено договір на виготовлення технічної документації для видачу Державного акту про право власності на земельну ділянку і така документація по землеустрою була виготовлена, а земельній ділянці яка розташована в с. Великі Грибовичі, урочище «Середина», було присвоєно кадастровий номер 4622782300:01:007:0154. Наголосив, що Державного акту батько не встиг отримати і помер хоч в техдокументації зазначено номер акту та серія. Вказав, що він звернувся до установи, яка виготовила технічну документацію і його було повідомлено, що Державні акти відмінено і слід виготовити витяг з Держземкадастру, такий було виготовлено і надано відомості про те, що земельна ділянка належала на праві власності [PERSON] Зазначив, що після смерті батька він звернувся до нотаріальної контори про спадкування, де відкрито спадкову справу № 619/2015, однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з мотивів неподання правовстановлюючих документів і розяснено, що витяг слід зареєструвати в реєстраційній службі, а оскільки батько помер, то таке неможливо та розяснено про судовий порядок визнання її права на спадкове майно. Позивач просив суд визнати його право власності на земельну ділянку 0,1028 га в с. Великі Грибовичі урочище «Середина» цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий №4622782300:01:007:0154, що належить [PERSON], померлому 17.07.2012 року, та право на реєстрацію права власності земельної ділянки на імя позивача. Позивач в судове засідання не з'явився, однак, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявилися хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак ними надіслано заяви про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у відсутності їх представників. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. З копії свідоцтва про народження серії ГД № 881748 вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON]. З копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 284086 вбачається, що [PERSON] помер 17.07.2012 року. З копії рішення Грибовицької сільської ради від 19.07.2008 року № 214 вбачається, що [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,1028 га у с. В. Грибовичі, урочище «Середина». З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4602960722015 від 18.12.2015 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 4622782300:01:007:0154, розташована в урочищі «Середина», с. Великі Грибовичі, Жовківського району Львівської області, площею 0,1028 га належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Грибовицької сільської ради від 19.07.2008 року № 214. З акту приймання-передачі Державних актів на земельну ділянку та технічної документації із землеустрою від 17.12.2010 року вбачається, що КП «Геодезичне бюро» передало, а Управління Держкомзему прийняло технічну документацію із землеустрою та державний акт і реєстраційну карточку земельної ділянки на імя [PERSON] З копії довідки № 967/02-21 від 15.12.2015 року, виданої Грибовицькою сільською радою, вбачається, що [PERSON] дійсно був зареєстрований та проживав в [INFO], до дня смерті 17.07.2012 року. З копії довідки № 968/02-22 від 15.12.2015 року, виданої Грибовицькою сільською радою, вбачається, що [PERSON] проживав та вів спільне господарство з батьком [PERSON] до дня його смерті 17.07.2012 року. З копії довідки № 969/02-22 від 15.12.2015 року, виданої Грибовицькою сільською радою, вбачається, що заповіт від імені [PERSON] в Грибовицькій сільській раді не складався і не посвідчувався. З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 42463321 від 15.12.2015 року вбачається, що 15.12.2015 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON]. З листа Жовківської ДНК № 2724/01-16 від 31.12.2015 року вбачається, що позивачу для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку із відповідною реєстрацією права. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Спадщина після померлого [PERSON] відкрилась 17.07.2012 року, тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З копії рішення Грибовицької сільської ради від 19.07.2008 року № 214 вбачається, що [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,1028 га у с. В. Грибовичі, урочище «Середина». З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4602960722015 від 18.12.2015 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 4622782300:01:007:0154, розташована в урочищі «Середина», с. Великі Грибовичі, Жовківського району Львівської області, площею 0,1028 га належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Грибовицької сільської ради від 19.07.2008 року № 214. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При визначенні кола спадкоємців суд бере до уваги те, що заповіт від імені [PERSON] в Грибовицькій сільській раді не складався і не посвідчувався, що підтверджується копією довідки № 969/02-22 від 15.12.2015 року, виданої Грибовицькою сільською радою. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії довідки № 968/02-22 від 15.12.2015 року, виданої Грибовицькою сільською радою, вбачається, що [PERSON] проживав та вів спільне господарство з батьком [PERSON] до дня його смерті 17.07.2012 року. З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 42463321 від 15.12.2015 року вбачається, що 15.12.2015 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON]. З листа Жовківської ДНК № 2724/01-16 від 31.12.2015 року вбачається, що позивачу для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку із відповідною реєстрацією права. Доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 2012 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини, суду не надано. Таким чином встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті батька. Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З листа Жовківської ДНК № 2724/01-16 від 31.12.2015 року вбачається, що позивачу для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку із відповідною реєстрацією права. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: approved