Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, якою, із урахуванням залишення судом частини позовних вимог без розгляду за заявою позивача, просив стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»» на його користь 13781,00 грн. в рахунок компенсації страхового відшкодування. В обґрунтування позову [PERSON] вказував про те, що 20.02.2014 року сталося ДТП, внаслідок якого транспортному засобу позивача Форд Фокус, д.р.н. [NUMBER] було спричинено механічні ушкодження. Вказане підтверджується відомостями про ДТП за № 9352674 від 20.02.2014 року, а також постановою Суворовського районного суду м. Херсона по справі № 668/3214/14-п від 24.03.2014 року, якою винною у скоєнні вказаної ДТП було визнано [PERSON], третю особу по справі, яка керувала автомобілем КІА Соренто, д.р.н. [NUMBER] Вказує про те, що відповідальність [PERSON] відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АС/5361913 на час скоєння ДТП було застраховано у ПАТ «Гарант-Авто», через що 24.02.2014 року позивач звернувся до вказаної СК із заявою про виплату страхового відшкодування, із доданням до заяви відповідних документів. Проте станом на 01.11.2014 року відповіді з приводу заяви позивача щодо виплати страхового відшкодування останній так і не отримав. Зазначає також про те, що 14.04.2014 року за результатами вказаного у позові ДТП було складено страховий акт № 000017622/02, в якому визначено суму спричиненої транспортному засобу позивача шкоди в розмірі 10722,15 грн… Проте зазначає, що оскільки й досі навіть вказану суму позивачу відповідачем не було сплачено, а вартість відновлюваного ремонту за час вирішення спірного ДТП зросла, що він підтверджує рахунком-фактурою № СФ-0001070 від 19.09.2014 року , наданим ПФ «Капітал-Сервіс», через подорожчання витратних матеріалів на ремонт, яка наразі складає згідно такого рахунку 13 781,00 гривень, позивач і просить стягнути вказану суму з відповідача по справі в рахунок відшкодування завданої ДТП шкоди. У судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON] подану позовну заяву підтримали у повному обсязі, та просили її задовольнити. Представник відповідача за довіреністю Ткач Т.А. позовні вимоги фактично визнала частково, а саме на суму 10722,15 грн., яку було визначено актом складеним за участю представників страхової компанії. При цьому у суді не заперечувала з приводу несплати позивачу відповідачами вказаної визначеної страховим актом суми за звернення позивача до страховика. З приводу інших суми у судовому засіданні заперечувала, зазначаючи про те, що сума зазначена у позові, яка є більшою за суму встановлену страховим актом, жодними належними доказами, зокрема відповідною експертизою, позивачем не доведена. Третя особа у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечувала, посилаючись на те, що ДТП за матеріалами розглядуваної справи дійсно сталося з її провини, внаслідок чого транспортному засобу позивача було спричинено механічні пошкодження. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так, згідно відомостей про ДТП за № 9352674 від 24.03.2014 року, 20.02.2014 року по вул. Маяковського, 4 у м. Херсоні сталася ДТП за участю транспортного засобу КІА SORENTO д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля FORD FOCUS д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, зокрема в автомобілі позивача було пошкоджено задню центральну частину. Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 24.03.2014 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні вищевказаної ДТП. Згідно полісу №АС/5361913 строком дії з 07.08.2013 року по 26.08.2014 року, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу КІА SORENTO д.р.н. [NUMBER] була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»», із встановленням граничної суми страхового відшкодування за заподіяну майнову шкоду в розмірі 50 000,00 гривень, та із нульовою франшизою. Заявою [PERSON] від 24.02.2014 року, адресованою відповідачам по справі, останній просив виплатити страхувальника суму спричиненої йому розглядуваним судом ДТП матеріальної шкоди. Так, страховим актом № 000017622/02, затвердженим уповноваженою страхувальником особою 14.04.2014 року, було встановлено вартість відновлюваного ремонту вищезгаданого транспортного засобу позивача, із урахуванням відповідних нормативних актів щодо порядку визначення такої суми, що загалом склала 10722, 15 гривень. Відомості про оскарження результатів за вказаним страховим актом у суду відсутні і , таким чином вказані відомості наразі є дійсними. Так, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 36.2 ст. 36 цього ж Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Так дійсно, судом встановлено, що позивач у визначений законом термін звернувся до страховика - відповідача по справі із вимогою про відшкодування йому завданої ДТП матеріальної шкоди, як то встановлено вищезгаданим актом. Проте, у вище визначені ЗУ ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не вчинив дії щодо виплати позивачу як вказаної в акті суми, так і будь-якої іншої суми з цього приводу, хоча у суді представник позивача із вказаною в акті сумою фактично погодився. Так. дійсно, наданим позивачем та дослідженим судом рахунком-фактурою № СФ-0001070 від 19.09.2014 року зазначено про оплату [PERSON] грошових коштів в сумі 13781,00 грн. на користь ПФ «Капітал Сервіс» за купівлю комплектуючих засобів до автомобіля та здійснення ремонтних робіт. Проте у вказаному рахунку-фактурі по-перше взагалі не зазначено щодо якого саме транспортного засобу купувались вказані запчастини та здійснювались відповідні роботи, а по-друге, дослідженням переліку запчастин придбаних до автомобіля та здійсненних рихтувально-фарбувальних робіт, за таким рахунком-фактурою, судом встановлено, що частина вказаних в рахунку робіт взагалі не відповідає вище встановленим механічним пошкодження отриманим транспортним засобам внаслідок розглядуваного судом ДТП, зокрема щодо передньої запчастини автомобіля. Таким чином, суд критично ставиться до вказаного рахунку-фактури з приводу реальних збитків заподіяних позивачу розглядуваною судом ДТП. Окрім того, згідно роз'яснень Верховного суду України від 19.07.2011 року визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. При цьому на пропозицію суду стороні позивача заявити клопотання про призначення відповідної експертизи, перші відмовились, посилаючись на наявність, на їх думку, достатніх доказів для задоволення у повному обсязі по суті позовних вимог. Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі настання страхового випадку страховик саме у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Окрім того слід звернути увагу, що за приписами вищезгаданого ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цим законом встановлено окремий, а ніж вказаний у позові, порядок захисту прав третіх осіб, на користь яких передбачено сплату страхового відшкодування, в разі несплати страховиком у встановлені законом строки погоджених сторонами сум страхового відшкодування. Таким чином. суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме на суму 10722,15 гривень, як то встановлено відповідним актом, з приводу дійсності якого сторони у судовому засіданні не заперечували, а також враховуючи недоведеність позивачем у визначений чинним законодавством спосіб належними доказами заподіяння йому за обставинами справи шкоди саме на повну суму вказану у позові. На підставі викладеного, та

Outcome: partial