Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. Відповідно до підписаної заяви № б/н від 14.11.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 12500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складає між відповідачем та позивачем договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 25.06.2019 року має заборгованість - 31803,85 гривень, яка складається з наступного : - 11324,97 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 6845,22 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 10893,00 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 750,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн.; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1490,66 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, і що не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідно до заяви б/н від 14.11.2014 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 12500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем допущені порушення зобов`язання за кредитним договором, і він станом на 25.06.2019 року має заборгованість - 31803,85 гривень, яка складається з наступного : - 11324,97 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 6845,22 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 10893,00 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 750,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн.; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1490,66 грн. - штраф (процентна складова). Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У частині 1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигіднихправових наслідків, які полягаютьу позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно дост. 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених уст. 61 Конституції Українищодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає,

Outcome: partial