Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на весловий прогулянковий човен. Свої вимоги мотивує наступним. 02.09.2016р. він придбав у [PERSON] бувший у використанні човен. З останньою вони домовилися, що належну реєстрацію права власності на човен здійснять через кілька місяців, у звязку з відсутністю додаткових коштів та часу. З метою належного оформлення майна він звернувся до Управління Укртрансбезпеки у Львівській області із заявою про реєстрацію спірного човна до Державного суднового реєстру України і Суднової книги України. Однак, в здійсненні такої реєстрації відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на судно. На момент придбання човна він не підозрював необхідності інших документів для його реєстрації на моє імя, окрім тих, що підтверджують таке придбання. [PERSON] також нічого йому не повідомила з цього приводу та жодних інших документів не надала. Тому, на даний час, відповідно до домовленості вирішити питання щодо реєстрації права власності на човен неможливо у звязку з відсутністю у [PERSON]З правовстановлюючих документів. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув. Подав заяву про розгляд спарви у його відсутності. Позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засдання не прибула. Подала заяву, ва якій вказала, що позов визнає ат просить розгляд спарви проводити у його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. З накладної та товарного чека від 02.09.2016р. вбачається, що позивач придбав у [PERSON] човен, вартістю 1000грн. Згідно витягу, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та здійснює торгівлю з лотків і на ринках іншими товарами. З довідки від 02.09.2016р. вбачається, що [PERSON]Є має у власності алюмінієвий човен. Із заяви та листа від 10.10.2016р. вбачається, що Управліням Укртрансбезпеки у Львівській області позивачу відмовлено в прийомі документів на реєстрацію судна у звязку з відсутність правовстановлюючих документів. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Згідно ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась. Відповідно до п.2 ст.220 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до положень даної статті, договір купівлі-продажу спірного човна, укладений між сторонами вважається дійсним, оскільки між ними досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме предмета та ціни. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності прямо не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов до суду про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що позивачем правомірно набуто право власності на спірний човен, однак здійснити реєстрацію такого права він не може з обставин, які не залежать від нього, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved