Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельних ділянок розміром 3,15 га (кадастрові номери 5124182400:01:0040428,5124182400:01:0020177,5124182400:01:0030988,5124182400:01:0040429, 5124182400:01:0020178, 5124182400:01:0030933) та майнового паю КПС «Зоря» в с. Нагірне Ренійського району Одеської області, після смерті тітки [PERSON], яка в свою чергу успадкувала майно після [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законодавством строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем. Пізніше, 23.02.2018 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у підготовче судове засідання не зявився, представник позивача [PERSON] (ордер серії ОД № 319180 від 20.02.2018 р.) направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача по справі, у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла 19.06.2017 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 03.10.2012 р.; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), згідно якого 04.02.2013 р. була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON]; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 02.09.2013 р., яким було встановлено факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю без реєстрацію шлюбу; копія заповіту від 20.12.2012 р., згідно якого [PERSON] заповідала все майно племіннику [PERSON]; копія довідки Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області від 13.11.2013 р., згідно якої на момент смерті [PERSON] разом з ним мешкала [PERSON]; копія державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 3,15 га, власник [PERSON], серія ОД № 274846 від 10.11.2005 р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 3,15 га, власник [PERSON], серія ОД № 274845 від 10.11.2005 р.; довідки про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 3,15 га, розташованих на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, вартість складає 112\~241,75 грн.; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Зоря», виданий на імя [PERSON]; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. . Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 03.10.2012 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 3,15 га (кадастрові номери 5124182400:01:0040428, 5124182400:01:0020177 ), яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 274846 та майнового паю члена КСП «Зоря» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай, серії ОД- ХХ № 00792 від 28.01.2002 р. [PERSON] була спадкоємцем четвертої черги, оскільки з 1970 р. проживала однією сімєю з [PERSON] без реєстрації шлюбу до 03.10.2012 р., цей факт було встановлено рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 02.09.2013 р. [PERSON] після смерті [PERSON] прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, крім того, у встановлений законодавством строк [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим відкрита спадкова справа № 41/13 від 04.02.2013 р. Таким чином [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку ст. 1268 ч. 3, ст. 1269 ч. 1 ЦК України, однак не оформила її відповідно до вимог законну, померла 19.06.2017 р. На випадок своєї смерті 12.12.2012 р. [PERSON] залишила заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповідала [PERSON], у звязку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом. [PERSON] була власницею земельної ділянки розміром 3,15 га (кадастрові номери 5124182400:01:0040429, 5124182400:01:0020178, 5124182400:01:0030933) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 274845. У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини, постійно проживав із спадкодавцем, доглядав за нею, оскільки вона була людиною похилого віку, потребувала допомоги і догляду. Ці обставини підтверджуються протоколом опиту [PERSON] згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність.. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині, не має. 23.02.2018 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову долю у спадщині, не має. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved