Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 96. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 14.07.2007 року, в період якого народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 16.03.2015 року [PERSON] до [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки. Малолітня [PERSON] перебуваж під опікою своєї бабусі [PERSON] . Вирором Октябрського районного суду м. Липецька від 16.03.2016 року [PERSON] засуджений за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 9 (девяти) років позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.10.2019 року за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку у відповідність з чинним законодавством України - визначено, що строк покарання у вигляді позбавлення волі, який підлягає відбуванню засудженим [PERSON] , з урахуванням положень ч. 3 ст. 15, чс. 3 ст. 307, а також ч. 3 ст. 68 КК України - становить 8 (вісім) років. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю порозуміння, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сім`ю, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо з березня 2015 року. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 30.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач просить в прохальній частині позовної заяви розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, відповідно до оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 96. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 16.03.2015 року [PERSON] до [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки. Малолітня [PERSON] перебуваж під опікою своєї бабусі [PERSON] . Вирором Октябрського районного суду м. Липецька від 16.03.2016 року [PERSON] засуджений за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до 9 (девяти) років позбавлення волі. Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.10.2019 року за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку у відповідність з чинним законодавством України - визначено, що строк покарання у вигляді позбавлення волі, який підлягає відбуванню засудженим [PERSON] , з урахуванням положень ч. 3 ст. 15, чс. 3 ст. 307, а також ч. 3 ст. 68 КК України - становить 8 (вісім) років. Згідно листа начальника ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» Бочковського О. за № 5/4/8-1640 від 28.04.2021 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , відбуває покарання в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» з 27.07.2018 року по теперішній час. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі викладеного, оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення. Згідно зі статтею 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved