Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про повернення банківського вкладу, посилаючись на те, що 04 листопада 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 10000009327301 «Лояльний у on-line» у гривнях. Строком по 04 грудня 2014 року. 01 грудня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 10000009327301 «Лояльний у on-line» у гривнях. Строком по 31.12.2014 року. 03 грудня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 20004009483014 «Лояльний у on-line» у гривнях. Строком по 02 січня 2015 року. На загальну суму 160\~000 грн. з нарахуванням процентної ставки 21,5% річних. В день закінчення дії договорів відповідач не повернув належний позивачу вклад. По закінченню строку дії договорів, він звернувся до відповідача про повернення вкладених коштів за договором в сумі 156291 грн., але кошти не отримав. В звязку з чим звернувся за захистом своїх прав до суду. В подальшому позивач позовні вимоги змінив, оскільки 11 червня 2015 року відповідачем йому виплачено 156\~327,11 грн. в частині стягнення основної заборгованості та процентів по договору вкладу відмовився від позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 34839,14 грн. розмір пені, 61560 грн. інфляційні витрати та 3% річних в сумі 2138,62 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 червня 2015 року по справі залучено в якості третьої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. В судовому засіданні позивач та його представник змінені позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задоволити. Представник відповідача до судового засідання не зявився, але скерував до суду заперечення та просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 04 листопада 2014 року, 01 грудня 2014 року та 03 грудня 2014 року між позивачем та АТ «Дельта Банк» були укладені договори банківського вкладу № 10000009327301, № 10000009327301, № 20004009483014 «Лояльний у on-line» у гривнях, строком на три місяці з нарахуванням процентної ставки в розмірі 21,5% річних. Відповідно до договорів позивачем було внесено на рахунок 160\~000 грн. На підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про внесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшеним ліквідаційної маси. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань, банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Таким чином, відповідачем сплачено позивачу через ПАТ «Укргазбанк» 156\~327,11 гривень за договорами банківського вкладу. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь 34839,14 грн. розмір пені, 61560 грн. інфляційні витрати та 3% річних в сумі 2138,62 грн. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банк), звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами. Таким чином, вимога позивача про стягнення зазначених сум є безпідставною, оскільки грунтується на нормах Цивільного кодексу України в той як правовідносини сторін регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. За ч.5 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. За таких обставин, суд вважає у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed