Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить надати йому дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітнього [PERSON] до Турецької республіки, Арабської республіки Єгипет, держави Ізраїль, Чорногорії, Королівстка Тайланду, Російської Федерації та інших країн Шенгенської угоди та Європейського Союзу на період з 01.03.2018 р. по 01.03.2019 р. включно без супроводу матері [PERSON], в супроводі батька [PERSON] та надати позивачу дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України малолітнього [PERSON] без дозволу та згоди матері [PERSON]. В обґрунтування позову зазначив, що 09.02.2015 р. шлюб між сторонами було розірвано, від шлюбу мають сина [PERSON]. Позивач сумлінно виконує батьківські обов'язки, приймає участь у матеріальному та духовному розвитку дитини, відповідач останнім часом відмовляє у наданні згоди на виїзд сина за кордон з батьком, що позбавило сина на літній відпочинок разом із батьком. Позивач, в свою чергу, надає таку згоду матері на першу вимогу. Відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить надати їй дозвіл на оформлення документів та тимчасові поїдки за межі України малолітнього [PERSON] до Турецької республіки, Арабської республіки Єгипет, держави Ізраїль, Чорногорії, Королівстка Тайланду, Російської Федерації, країн Шенгенської угоди, Автономної Республіки Крим, Грецьку Республіку на період з 01.06.2018 р. по 01.09.2019 р. включно без згоди та супроводу батька [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що 09.02.2015 р. шлюб між сторонами було розірвано, від шлюбу мають сина [PERSON]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2017 р. визначено місце проживання дитини [PERSON] разом із матір'ю [PERSON] Дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач сплачує аліменти не регулярно. Останні два роки відповідач безпідставно відмовляє у наданні нотаріальної заяви на виїзд сина за кордон разом із матір'ю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та не заперечував проти задоволення зустрічної позовної заяви. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову та просив задовольнити зустрічну позовну заяву. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності та прийняти рішення в інтересах дитини Cуд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, представлені сторонами, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи батько дитини має намір вивезти дитину тимчасово до Турецької республіки, Арабської республіки Єгипет, держави Ізраїль, Чорногорії, Королівстка Тайланду, Російської Федерації та інших країн Шенгенської угоди та Європейського Союзу на період з 01.03.2018 р. по 01.03.2019 р. включно без супроводу матері [PERSON], в супроводі батька [PERSON] та надати позивачу дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України дитини без дозволу та згоди матері, водночас матір дитини також має намір вивезти дитину тимчасово до Турецької республіки, Арабської республіки Єгипет, держави Ізраїль, Чорногорії, Королівстка Тайланду, Російської Федерації, країн Шенгенської угоди, Автономної Республіки Крим, Грецьку Республіку на період з 01.06.2018 р. по 01.09.2019 р. включно без згоди та супроводу батька [PERSON] Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК України визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд вважає, що бажання сторін вивезти дитину за кордон з метою туристичної подорожі не суперечить інтересам дитини, відповідає засадам сімейних правовідносин та сприяє здійсненню гарантованих дитині прав на належний розвиток та виховання. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи, що відповідач позов визнав, а позивач визнав зустрічний позов, суд задовольняє позовні вимоги. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В своєму позову [PERSON] просить надати йому дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України дитини на період з 01.03.2018 р. по 01.03.2019 р. включно. Між тим, суд вважає за необхідне в інтересах дитини вийти за межі позовних вимог та збільшити період по 01.09.2019 р. На підставі викладеного,

Outcome: approved