Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.08.2011 року відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.03.2016 року заборгованість становить 88154,70 грн., що складається з: 25288,37 грн. заборгованість за кредитом; 56293,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1898,37 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4174,03 грн. штраф (процентна складова). В позовній заяві позивач вказує, що відповідач не оплатила наданий позивачем кредит, за графіком погашення відсотків та основного боргу, в результаті чого виникла заборгованість. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості по кредиту та відшкодувати судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2017 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2018 року розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з позовом із пропуском строку загальної та спеціальної позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у періоді з 05.10.2009 року по 30.05.2013 року. Щодо нарахування процентів по кредиту та подвійної процентної ставки за порушення умов договору, за договором кредиту не передбачена змінювана процентна ставка та подвійна процентна ставка за порушення умов договору й позивач не надав з цього приводу будь-яких доказів. Нарахування за період з 01.07.2014 року по 31.03.2016 року комісії в сумі 1898,37 грн. є незаконним, а позов в цій частині не підлягає задоволенню. Крім того, позивач звернувся до суду з позовом 31.05.2016 року із пропуском строку спеціальної позовної давності щодо стягнення заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором за період з 05.10.2009 року по 30.05.2015 року. Оскільки заборгованість по пені становить 4674,03 грн. та немає окремого розрахунку заборгованості, то позивач безпідставно просить стягнути частину кредиту та позовні вимоги не підлягають задоволенню в цій частині, оскільки відповідач заявляє про застосування наслідків пропуску строку спеціальної позовної давності. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 30.08.2011 року було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заборгованість за кредитним договором станом на 31.03.2016 року становить 88154,70 грн., що складається з: 25288,37 грн. заборгованість за кредитом; 56293,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1898,37 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4174,03 грн. штраф (процентна складова). На неодноразові попередження позивача про погашення заборгованості відповідач не відреагувала; позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем відповідно укладеного договору. Зміни кредитного ліміту врегульовані п. 2.1.1.2.3. п. 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. За пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановлено банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усуненню порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власник своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 30.08.2011 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надала банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору пролонгувався з кожним роком і діє. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Однак відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з подальшою зміною його розміру відповідно до кредитної історії. Згідно з пунктом 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів, видатків банку становить 50 років (а.с.24). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач до винесення рішення у справі подав заяву до суду про застосування строків позовної давності. Щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку суд виходить з такого. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій зазначеної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Однак суд встановив, що відповідач не був належним чином повідомлений про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, а тому вимоги в частині стягнення з відповідача збільшеної процентної ставки за користування кредитом не підлягають задоволенню. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин суд приходить до висновку, про неможливість одночасного стягнення з боржника пені та штрафів (фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та процентної складової в розмірі 4174,03 грн.). Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі 40747,22 грн., а саме: 25288,37 грн. основна заборгованість по тілу кредиту; 13560,48 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за ставкою 27,60 відсотків річних; 1898,37 грн. пеня за порушення строків платежів, в решті вимог слід відмовити, що узгоджується з правовою позицією висловленою ВСУ у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial