Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, повязаних із утриманням, посилаючись на те, що [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національної поліції з 30.08.2010 року по 30.04.2016 рік. Зазначив, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.08.2010 року № 403 о/с відповідача [PERSON] прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом даного університету з 30.08.2010 року та присвоєно звання «рядовий міліції». Так, наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 28.02.2014 року № 34 о/с, відповідача [PERSON] відрахували із складу курсантів та відкомандирували до УМВС України в Чернівецькій області для подальшого проходження служби. Відповідно до розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» [PERSON] з 07.11.2015 року переведено до Національної поліції та присвоєно спеціальне звання «лейтенант поліції». Вказує, що Наказом ГУ Національної поліції в Чернівецькій області від 28.04.2016 року № 44 о/с відповідача [PERSON] звільнено відповідно до ст. 77 ч. 1 п. 7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Крім цього зазначив, що 01.09.2010 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та Наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем [PERSON], Харківським національним університетом внутрішніх справ та УМВС України в Чернівецькій області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Вказує, що навчальним закладом у повному обсязі було виконано умови вищезгаданого договору, так як після здобуття вищої освіти, відповідача [PERSON] було направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Чернівецькій області. Зазначає, що у звязку із звільненням відповідача [PERSON] з органів внутрішніх справ за власним бажанням до спливу встановленого Договором трирічного строку перебування на службі після закінчення навчання, з нього на користь навчального закладу підлягають відшкодуванню витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі в загальній сумі 41603,39 (сорок одна тисяча шістсот три гривні тридцять девять копійок) грн., а саме: 10979,67 грн. вартість грошового забезпечення відповідача; 15528,37 грн. витрати на продовольче забезпечення по 06.02.2014 р.; 3737,86 грн. витрати на речове забезпечення; 11357,49 грн. вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв. На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити позовну заяву, оскільки відповідач [PERSON] на день звернення до суду добровільно не відшкодував кошти, повязані з його утриманням. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але від неї на адресу суду надійшло клопотання, в якому вона просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з'явився, але був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу ректора Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.08.2010 року № 403 о/с, відповідача [PERSON] було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту підготовки фахівців міліції громадської безпеки Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «правознавство» з 30 серпня 2010 року, при цьому присвоєно звання «рядовий міліції» (а.с. 4). Так, 01.09.2010 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565 -ХІІ «Про міліцію» та Наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем [PERSON], Харківським національним університетом внутрішніх справ та УМВС України в Чернівецькій області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 7). Відповідно до Договору відповідач [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету й зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Згідно п. 2.1.3 Договору, виконавець зобовязаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Із матеріалів справи було встановлено, що з 30 серпня 2010 року по 28 лютого 2014 року відповідно до умов Договору відповідач [PERSON] у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом Харківського національного університету від 28.02.2014 року № 34 о/с відповідача [PERSON] було відраховано із складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Чернівецькій області для подальшого проходження служби (а.с. 5). Так, відповідно до розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» [PERSON] з 07.11.2015 року переведено до Національної поліції та присвоєно спеціальне звання «лейтенант поліції». Таким чином, Харківським національним університетом внутрішніх справ були в повному обсязі виконані умови вищезазначеного Договору. Відповідно до вимог п. 2.3.6 Договору, відповідач зобовязався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 Договору, відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Крім того, згідно п.3 Договору, до підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку відноситься дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни, а також відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Так, Наказом ГУ Національної поліції в Чернівецькій області від 28.04.2016 року № 44 о/с. відповідача [PERSON] звільнено відповідно до ст. 77 ч. 1 п. 7 Закону України «Про національну поліції» (за власним бажанням) (а.с. 6). Отже, відповідача [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ до встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.2 вищезазначеного Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних, з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах та механізм відшкодування таких витрат, у разі їх звільнення з органів внутрішніх справ врегульовано «Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313; «Порядком розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України №419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 року та Законом України «Про міліцію». Так, згідно довідки-розрахунку витрат, повязаних із утриманням курсанта [PERSON] у Харківському національному університеті внутрішніх справ від 17.02.2014 року, розмір фактичних витрат, повязаних із навчанням у навчальному закладі [PERSON] складає 41603,39 (сорок одна тисяча шістсот три гривні тридцять девять копійок) грн., а саме: 10979,67 грн. вартість грошового забезпечення відповідача; 15528,37 грн. витрати на продовольче забезпечення по 06.02.2014 р.; 3737,86 грн. витрати на речове забезпечення; 11357,49 грн. вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв (а.с. 9). Дані витрати відповідач [PERSON] у добровільному порядку не відшкодував. Відповідно до ст. 526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Таким чином, сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем, яка повязана із його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ становить 41603,39 (сорок одна тисяча шістсот три гривні тридцять девять копійок) грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати на користь позивача в розмірі 1378,00 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved