Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь кошти за договором банківського вкладу у розмірі 33475,82 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 24.12.2013 між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір акційного строкового банківського вкладу №2630/56/148354, відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10000 дол. США з процентною ставкою - 7,8. Відповідно до договору останнім днем банківського вкладу є 24.02.2014. Однак відповідач порушив свої зобов'язання не повернувши позивачу грошові кошти в зазначений строк, відповідно до умов договору. на час звернення до суду на рахунку позивача залишаються зберігатися неповернуті кошти у сумі 2827,35 дол. США, що за курсом НБУ на 19.06.2014 складає 33475,82 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що і надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.ст.1060, 1061 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором, з виплатою вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 24.12.2013 між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/56/148354. Відповідно до умов договору відповідач прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 10000 доларів США на строк з 24.12.2013 по 24.02.2014 зі сплатою процентів з користування грошовими коштами - 7,8% річних. Відповідно до норм ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Встановлено, що позивач (вкладник) виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі та передала відповідачу грошові кошти, що підтверджується квитанцією про здійснення касової операції №1388 від 24.12.2013. В свою чергу відповідач ПАТ «Міський комерційний банк» за зверненням позивача про повернення йому суми банківського вкладу свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, повернувши лише частину вкладу. За таких обставин, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому у відповідача за договором строкового банківського вкладу №2630/56/148354 від 24.12.2013 рахується заборгованість на загальну суму 2827,35(дві тисячі вісімсот двадцять сім) доларів США 35 центів. Що за курсом НБУ на 19.06.2014 р. (100 доларів США - 1184,9877) складає 33475,82 грн.. Наведене підтверджується довідкою №97 від 19.06.2014. Згідно зі ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором строкового банківського вкладу №2630/56/147354 від 24.12.2013 в розмірі 33475,82 грн., а також згідно зі ст.88 ЦПК України сума сплаченого позивачем судового збору 335 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved