Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що сімейного життя між ними не існує, фактично шлюбні відносини припинено з 2003 року, а шлюб існує лише формально. Ніякого спільного господарства між ними не ведеться, шлюбних відносин не підтримують. Протягом довгого часу він живе у цивільному шлюбі з іншою жінкою, з якою виховує доньку. В добровільному порядку розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В судове засідання позивач не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати у його відсутність. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві. При цьому зазначив, що позивач категорично не бажає примирення, оскільки він проживає з іншою жінкою. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до ст. ст. 128-130 ЦПК України, була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується роздруківкою із сайту «Укрпошта».\~ Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.11.2017 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб 02.09.1989 (актовий запис №27). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд\~ з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя\~ подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. При цьому, законодавець не визначив, будь-які виключення з положень вказаних правових норм.\~ В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. З 2003 року вони припинили спільне проживання та проживають окремо. На даний час позиває є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає з 04.06.2015 в [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією довідки від 04.06.2015 №1815-348 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Позивач категорично не бажає примирення, так як тривалий час проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою, з якою виховує спільну дитину. Тобто, фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Судовий збір позивачем сплачено в сумі 908 грн. 00 коп. в дохід держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на його користь.\~

Outcome: approved