Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить змінити розмір аліментів на утримання дитини, встановлений рішенням суду. Мотивує свої позовні вимоги тим, шо рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2016 року у справі ; 462/4506/16-ц було ухвалено стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% від всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягненням дитиною повноліття. Зазначає, що після ухвалення судом рішення майновий стан дитини істотно змінився. Так, позивачем та [PERSON] було подаровано [PERSON] ѕ та ј частку квартири [ADDRESS] . Окрім цього позивачем 25 січня 2019 року було укладено шлюб з [PERSON] , під час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, просить суд змінити розмір аліментів, встановлений зазначеним вище рішенням суду і стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 02 липня 2019 року на адресу суду надійшов відзив, у якому відповідач з позовними вимогами не погодилась. Зазначила, що позивач рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2016 року добровільно не виконував. Внаслідок цього державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області відносно позивача було винесено ряд постанов, зокрема, постанову про арешт рахунків боржника, постанову про заборону виїзду за межі України, постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами тощо. Також вказує, що позивачем не було надано суду доказів зміни його матеріального стану, не надано доказів зміни матеріального стану відповідача. Додатково повідомляє, що вона виховує дитину-інваліда, яка потребує постійного догляду. Внаслідок цього вона не може працювати і знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку. З огляду на вказане, просить суд у задоволенні позову відмовити. Окрім цього представником відповідача було подане клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Суд, розглянувши зазначене клопотання, зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Так, судом встановлено, що предметом позову є стягнення грошової суми, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також судом встановлено, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів для прийняття повного, обґрунтованого рішення. З огляду на вказане суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2019 року у справі № 466/3020/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 4). Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 жовтня 2016 року у справі № 462/4506/16-ц ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % від доходу відповідача щомісячно, але не менше ніч 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3). Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Договором дарування від 08 вересня 2016 року стверджується, що [PERSON] подарував [PERSON] , [INFO] , ѕ частки квартири [ADDRESS] (а.с. 7-8). Договором дарування ј (однієї четверті) частки квартири від 18 вересня 2017 року стверджується, що [PERSON] подарувала [PERSON] , [INFO] ј частку квартири [ADDRESS] (а.с. 9-10). Зазначене вище свідчить про те, що змінилося матеріальне становище дитини, на утримання якої стягуються аліменти. Однак позивачем не було надано суду доказів того, що матеріальне становище відповідача зазнало змін. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 лютого 2019 року стверджується, що між [PERSON] та [PERSON] 27 лютого 2019 року було укладено шлюб (а.с. 5). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 квітня 2019 року встановлено, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 6). З огляду на вказане, суд встановив, що сімейний стан платника аліментів змінився. Однак, відповідно до правової позиції, закріпленій у постанові Верховного суду від 07 листопада 2017 року у справі № 355/511/17, наявність у платника аліментів інших дітей не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання свого неповнолітнього сина та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом У постанові Верховного суду від 09 серпня 2018 року у справі № 640/10064/16-ц зазначено, що твердження позивача про необхідність зміни розміру аліментів, що пов`язане із народженням у шлюбі малолітньої дитини та необхідністю утримувати дружину, яка не працює у зв`язку із знаходженням у соціальній відпустці по догляду за дитиною, суд виходить із того, що факт народження дитини автоматично не призводить до зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини без надання доказів погіршення матеріального стану платника аліментів. Позивачем, у свою чергу не було надано суду доказів того, що його матеріальне становище або стан здоров`я погіршилися щ моменту винесення Залізничним районним судом м. Львова рішення від 21 жовтня 2016 року про стягнення аліментів. Натомість відповідачем надано копію відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких відповідач за період з 4 кварталу 2013 року по 1 квартал 2019 року доходів не отримувала (а.с. ). Відповідно до довідки № 140 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку та має статус дитини-інваліда і потребує домашнього догляду з 25 червня 2019 року (а.с. ). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 25 Закону України «Про відпустки» працівникові може надаватися відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею 6 років. Це один із видів відпусток, за яку не нараховується заробітна плата. Тобто це відпустка без збереження заробітної плати, або відпустка за власний рахунок. Як зазначає відповідач у своєму відзиві, на даний час вона перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, у зв`язку з тим, що ця дитина потребує такого догляду відповідно до медичних показань. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Цивільним процесуальним кодексом України. Вказане вище дає підстави вважати, що у даній справі підстави для зміни розміру аліментів відсутні. Тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed