Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просив зменшити розмір аліментів, які стягнуті з нього на користь [PERSON] за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-487/11 на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з ј частки на 1/6 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з дня ухвалення судового рішення до повноліття дитини. Мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2011 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.08.2010 до досягнення дитиною повноліття. Необхідність зменшення розміру аліментів зумовлена тим, що для фізичних осіб підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, розмір заборгованості визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Оскільки він є фізичною особою підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, з нього стягуються аліменти трохи більше 2850 грн. щомісячно. Такі суми для нього є надмірним тягарем. Наразі його щомісячний дохід від підприємницької діяльності становить орієнтовно 5000 -5500 грн. Крім того, на теперішній час він має хно річне захворювання, яке потребує постійного лікування, кошти на яке він витрачає щомісячно приблизно 3600-4000 грн. Матеріальний стан відповідачки є стабільним, вона матеріально забезпечена, є приватним підприємцем. Ухвалою суду від 04.12.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 18.02.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає. Від представниці відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідачки. Просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з їх необґрунтованості. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2006 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2011, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.08.2010 до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення в межах місячного платежу. З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, [PERSON] є фізичною особою підприємцем. Вид економічної діяльності діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 19.12.2019 за вих. № 1910313402049, [PERSON] є фізичною особою підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.10.2017. Відповідно до відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України від 24.07.2020, дохід [PERSON] за 2019 рік становить 50076,00 грн. (щомісячно 4173,00 грн.). Як вбачається з консультативного висновку ДНУ «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» від 03.07.2020, [PERSON] має захворювання легкої степені тяжкості та приймає медичний препарат, який рекомендовано приймати постійно. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 4\~ст.273 ЦПК України\~передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. З консультативного висновку ДНУ «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» від 03.07.2020, вбачається, що позивач має захворювання легкої ступені тяжкості. Гомеопатичні препарати, призначені позивачу не є лікарськими засобами, а отже посилання позивача на погіршення стану здоров`я та як доказ для зменшення розміру аліментів судом не береться до уваги. Позивач в своєму позові посилається на погіршення матеріального стану, на підтвердження зазначеного суду надано відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України від 24.07.2020, відповідно до яких, дохід [PERSON] за 2019 рік становить 50076,00 грн. (щомісячно 4173,00 грн.). Судом не беруться до уваги посилання позивача на погіршення матеріального стану платника аліментів, оскільки суду не надано доказів щодо матеріального стану протягом часу з 27 січня 2011 року (часу винесення рішення суду про стягнення аліментів) та до 09.11.2020 (дати подачі позовної заяви до суду). Твердження позивача про те, що матеріальний стан відповідачки є стабільним, вона матеріально забезпечена, є приватним підприємцем, судом не береться до уваги, оскільки доказів на підтвердження зазначеного суду не надано. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю.

Outcome: dismissed