Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якої просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії КМ №015576, виданий на ім'я [PERSON] та зареєстрований у книзі записів державних актів на право власності на землю та на права власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 00174. Також, просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії КМ №015577, виданий на ім'я [PERSON] та зареєстрований у книзі записів державних актів на право власності на землю та на права власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 00175. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] АР Крим. Відповідачам на підставі договору дарування належать по 2/3 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак, на час виділення земельної ділянки попередньому власнику, а саме [PERSON], спірна земельна ділянка не була вільною від забудов, оскільки на ній розташовані споруди, які належать власникам квартир [ADDRESS]. У зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були сповіщені завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Треті особи [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були сповіщені завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Від представника третьої особи Ялтинської міської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, рішення суду просив винести на розсуд суду. Третя особа [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представник третьої особи [PERSON], яки є представником [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, та просив позов задовольнити. Заслухавши сторін, повно та всебічно дослідив матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту серії КМ № 015576 є співвласником 2/3 часток земельної ділянки, площею 0,0777 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). [PERSON] на підставі державного акту серії КМ № 015577 є співвласником 2/3 часток земельної ділянки, площею 0,0777 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Зазначену земельну ділянку відповідачі отримали від [PERSON] за договором дарування земельної ділянки від 17.12.2003р. (а.с.8). У свою чергу, [PERSON] отримала земельну ділянку у власність в порядку безоплатної приватизації на підставі рішення №46 14-ї сесії Ялтинської міської ради 24-го скликання від 06.08.2003 р. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2013р. визнано протиправним та скасовано рішення №46 14-ї сесії Ялтинської міської ради 24-го скликання від 06.08.2003 року про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,0777 га у власність із земель Ялтинської міської ради за адресою: [ADDRESS] (а.с.37-39). Також постановою встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності (по 1/3 частки) належить квартира [ADDRESS] АР Крим. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на право власності (по 15 часток) належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до висновку Ялтинського бюро технічної інвентаризації, літера «Г» домоволодіння за адресою: м. Ялта, вул. Казнцева, 24б складається з двох приватизованих квартир. На прибудинковій земельній ділянці знаходиться гараж літ «П», сарай літ «О», навіс літ. «М», сарай літ. «Л», сотосховище літ. «Д», баня літ «К». Таким чином, сарай літ. «О» та сотосховище літ. «Д» відносяться до квартир [ADDRESS]. Також, суд посилався на висновок судової інженерно-технічної експертизи №408 від 13.12.2012р., відповідно до якої, допоміжне приміщення квартири №2 сарай літ. «О» частково знаходиться в межах земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] з площею накладання становить 9 м.2. Разом із цим, господарська споруда, яка відноситься до квартири №1 - сотосховище літ «Д» частково знаходиться в межах земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] з площею накладання 11 м.2. Тобто, на час прийняття Ялтинською міською радою рішення №46 земельна ділянка не була вільною від забудов, оскільки на ній розташовані споруди, які належать власникам квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими в межах їх компетенції. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення прав та обов'язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крим того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Більш того, відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а суд може захистити таке право та інтерес способами, що встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved