Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що між ним та [PERSON] був укладений попередній договір ренти. Згідно п.1.1. договору одержувач ренти передає у власність Платника ренти майно, зазначене у п.1.2. цього договору, а Платник ренти взамін цього зобов'язується періодично виплачувати Одержувачеві ренти грошову ренту. Відповідно до п.1.2. договору Одержувач ренти передає у власність Платника ренти квартиру номер [ADDRESS] Квартира що відчужується за цим договором, належала Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2011 року. Вказана квартира знаходиться у новобудові, та правовстановлюючих документів на вказану квартиру в Відповідача не було на момент підписання договору. П.1.4. договору передбачає, що вартість квартири становить 400 000 гривень, що є еквівалентом 50 000 доларів США за курсом НБУ на день укладання цього договору. Згідно п.3.1. передає будинок у власність платникові ренти за плату в сумі 120 000 грн., що є еквівалентом 15 000 доларів США за курсом НБУ на день укладання цього договору, які платник ренти сплатить Одержувачеві ренти готівкою після отримання Одержувачем прав власності на вищезазначений об'єкт, та до підписання основного договору. Відповідно до п.3.2. договору право власності на квартиру виникає у Платника ренти з моменту державної реєстрації цього договору. П.4.5. договору передбачає, що виплата ренти до отримання Одержувачем ренти права власності на квартиру становить 3000 грн. на місяць. Дана сума є невід'ємною частиною договірної ціни, а після отримання Одержувачем ренти права власності на квартиру - буде становити 4800 грн. Строк виплати, згідно п.5.1. договору складає 5 років з дня передачі одержувачем ренти квартири. Також зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державній реєстрації. На виконання умов договору, позивач починаючи з 01.10.2011 року по 01.08.2013 року щомісячно сплачував відповідачу 3000 грн., на загальну суму 69 000 грн., про що є підписи відповідача на звороті договору ренти. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням нотаріально посвідчити вказаний договір, на що остання сказала, що посвідчимо пізніше, після отримання правовстановлюючих документів на квартиру. Восени 2013 року позивач при вирішенні питання по квартирі в БТІ, дізнався в забудовників, що документи на право власності на квартиру вже давно отримані відповідачем. Більш того квартири під №39 не існує, оскільки відбулися зміни в проектній документації і квартира набула номер 37 в будинку 6-в. Позивач звернувся до відповідача з вимогою на виконання умов договору оформити права власності на квартиру на позивача та нотаріально посвідчити договір, на що [PERSON] відмовила, та взагалі сказала щоб Позивач звільнив квартиру. 30.11.2013 року позивач вручив особисто в руки претензію [PERSON], в якій зазначив, що призупиняє плату рентних платежів у зв'язку з невиконанням умов договору, а саме той факт, що [PERSON] відмовляється оформляти документи на право власності на квартиру. Та зазначив, що наступна плата буде здійснена згідно п.3.1. та п.4.2.лише після отримання документів на право власності та підписання основного договору купівлі-продажу за умовами попереднього договору. 11 липня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області було винесено рішення по справі №367/2505/14-ц, яким було зобов'язано [PERSON] виконати умови договору ренти, а саме: нотаріально завірити попередній договір ренти та укласти основний договір ренти. Відповідачка добровільно не виконала дане рішення, тому на підставі даного рішення був виданий виконавчий лист, за яким 07.11.2014 року ВДВС Солом'янського РУЮ в м.Києві було відкрито виконавче провадження №45353433, а потім винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. Після відкриття провадження, Відповідачка ніяким чином не реагувала на звернення виконавчої служби і надалі не виконувала рішення, тому Позивач звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Прокуратури м. Ірпінь, яка була внесена до ЄРДР за №6955-16. Але, не зважаючи на всі зусилля та способи домогтися від Відповідача виконати рішення, ніяких дій з її боку так і не було. Позивач зазначає,що йому стало відомо,що відповідачка 24.11.2014 року уклала попередній договір купівлі продажу зазначеної вище квартири з [PERSON], і на даний час квартира вже належить не Відповідачу, а [PERSON] Тобто, в супереч вимогам рішення суду щодо обов'язку укласти основний договір ренти, Відповідач продає квартиру, яка була предметом даного договору, чим унеможливлює подальше виконання попереднього договору ренти, укладання основного договору ренти та виконання рішення суду. Так як позивачем були сплачені кошти у розмірі 69 000,00 грн., то ця сума є розміром збитків, завданих позивачу, так як ні договір ні рішення суду так і не були виконаними з боку Відповідача. Відповідно до ст.,611 ЦК України, позивач також вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку, яка складає 90654грн 63 коп. Позивач просить стягнути із [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) грошові кошти у сумі 69 000, 00 грн. Стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) пеню у розмірі 90 654.63 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову,вважає,що попередній договір купівлі-продажу не підлягає нотаріальному посвідченню.Крім того,зазначає,що позивач весь час проживав у квартирі,користувався всіма комунальними послугами,за які не сплачував кошти.Відповідач пред»являла позивачу з даного приводу претензії,вона запропонувала позивачу повернути йому кошти,розмір яких необхідно було обговорити,але позивач подав до суду позов про визнання дійсним попереднього договору ренти.Під час розгляду вказаної справи стало відомо,що власником спірної квартири є [PERSON] власником квартири не була,тому вона не могла виконати умови попереднього договору ренти,укладеного із позивачем.Також представник відповідача просила застосувати строки позовної давності,поскільки вважає,що позивач пропустив зазначений строк. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» У судовому засіданні встановлено,що між позивачем та [PERSON] був укладений попередній договір ренти. Згідно п.1.1. договору одержувач ренти передає у власність Платника ренти майно, зазначене у п.1.2. цього договору, а Платник ренти взамін цього зобов'язується періодично виплачувати Одержувачеві ренти грошову ренту. Відповідно до п.1.2. договору Одержувач ренти передає у власність Платника ренти квартиру номер [ADDRESS] Квартира що відчужується за цим договором, належала Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2011 року з [PERSON] П.1.4. договору передбачає, що вартість квартири становить 400 000 гривень, що є еквівалентом 50 000 доларів США за курсом НБУ на день укладання цього договору. Згідно п.3.1. передає будинок у власність платникові ренти за плату в сумі 120 000 грн., що є еквівалентом 15 000 доларів США за курсом НБУ на день укладання цього договору, які платник ренти сплатить Одержувачеві ренти готівкою після отримання Одержувачем прав власності на вищезазначений об'єкт, та до підписання основного договору. Відповідно до п.3.2. договору право власності на квартиру виникає у Платника ренти з моменту державної реєстрації цього договору. Пунктом 4.5. договору передбачено, що виплата ренти до отримання Одержувачем ренти права власності на квартиру становить 3000 грн. на місяць. Дана сума є невід'ємною частиною договірної ціни, а після отримання Одержувачем ренти права власності на квартиру - буде становити 4800 грн. Строк виплати, згідно п.5.1. договору складає 5 років з дня передачі одержувачем ренти квартири. Також зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державній реєстрації.Наведені обставини справи підтверджуються копією вказаного попереднього договору ренти.Наведені вище обставини підтверджуються у судовому засіданні копією попереднього договору ренти, а також дані обставини встановлені рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2014р . Крім того,у судовому засіданні встановлено,що позивач починаючи з 01.10.2011 року по 01.08.2013 року щомісячно сплачував відповідачу 3000 грн., на загальну суму 69 000 грн., що підтверджується підписами відповідача на звороті договору ренти та не заперечується відповідачем по справі. Також,у судовому засіданні встановлено,що вказаний попередній договір ренти у передбаченому законом порядку не був нотаріально посвідчений . 11 липня 2014 року Ірпінським міським судом Київської області було винесено рішення по справі №367/2505/14-ц, яким було зобов'язано [PERSON] виконати умови договору ренти, а саме: нотаріально завірити попередній договір ренти та укласти основний договір ренти. 07.11.2014 року ВДВС Солом'янського РУЮ в м.Києві було відкрито виконавче провадження №45353433, а потім винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. 11.01.2016р було відновлено виконавче провадження з примусового виконання рішення Ірпінського міського суду від 11.07.2014р.Наведені обставини справи підтверджуються копією постанови про відкриття виконавчого провадження та постановою про відновлення виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст. 731 ЦК України за договором ренти одна сторона (одержувач ренти) передає другій стороні (платникові ренти) у власність майно, а платник ренти взамін цього зобов'язується періодично виплачувати одержувачеві ренту у формі певної грошової суми або в іншій формі. Згідно ч.2. ст.734 ЦК України якщо договором ренти встановлено, що одержувач ренти передає майно у власність платника ренти за плату, до відносин сторін щодо передання майна застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про його предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України). Договір ренти, укладений між позивачем і відповідачем, містить всі необхідні істотні умови, як вимагає ст. 638 ЦК України, і підписаний сторонами. До договору ренти застосовуються норми закону, які регулюють договір купівлі - продажу (ст. 734 ЦК України), так як даний договір є різновидом договору купівлі - продажу. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Як уже зазначалось раніше, між позивачем та відповідачем попередній договір ренти не був нотаріально посвідчений . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2014р було зобов»язано [PERSON] виконати умови договору ренти,а саме нотаріально посвідчити попередній договір ренти та укласти основний договір ренти.Одна дане рішення суду не виконано і постановою державного виконавця від 11.01.2016р було відновлено виконавче провадження №45353433 з примусового виконання виконавчого листа про зобов»язання [PERSON] виконати умови договору ренти,а саме нотаріально посвідчити попередній договір ренти та укласти основний договір ренти. Також,у судовому засіданні встановлено,що на даний час право власності на спірну квартиру оформлено на іншу особу. Відповідно до ст.610 ЦК України Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 623 ЦК України, бржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Так як позивачем були сплачені кошти у розмірі 69 000,00 грн., то ця сума є розміром збитків, у зв»язку з чим суд стягує із відповідача на користь позивача 69 000,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача пені у суммі 90654грн 63 коп.,то в даній частині суд відмовляє позивачу,поскільки вважає дані позовні вимоги безпідставними. Представник відповідача у судовому засіданні просила застосувати строки позовної давності,поскільки вважає,що позивач пропустив вказаний строк. Відповідно до ст.. 256 ЦК України «Позовна давність-це строк,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.» Відповідно до ст.. 257 ЦК України «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки». Відповідно до ч 3,4 ст. 267 ЦК України «Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленою до винесення ним рішення.Сплив позовної давності,про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові». У судовому засіданні встановлено,що 11.01.2016р було відновлено виконавче провадження №45353433 з примусового виконання виконавчого листа про зобов»язання [PERSON] виконати умови договору ренти,а саме нотаріально посвідчити попередній договір ренти та укласти основний договір ренти згідно рішення суду від 11.07.2014р. Враховуючи викладене,суд вважає,що позивач не пропустив строк позовної давності,у зв»язку з чим суд відмовляє представнику відповідача у клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. На підставі ст.536,610,611,623,693,731,734 ЦК України,

Outcome: partial