Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначив, що він є власником земельної ділянки та житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на землі 01710 га надану для обслуговування житлового будинку, де зареєстрований [PERSON] . З квітня 2020 року відповідач в спірному будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні житла, особистих речей в ньому не має, будинком взагалі не цікавиться. В теперішній час позивачу місце проживання відповідача невідомо, за місцем реєстрації вона не проживає, з реєстраційного обліку добровільно не знімається. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. 26.05.2021 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, де просила відмовити позивачу у позовних вимогах у повному обсязі. [PERSON] зазначає, що у спірному будинку зареєстрована з 01.10.2003 року, протягом 2020 року позивач чинив перешкоди у спокійному проживанні відповідачки у будинку. 08.07.2020 року їх шлюб був розірваний, однак сам факт припинення шлюбних відносин, не позбовляє відповідача права користування даним будинком, оскільки вона не втратила інтересу до житла, бо вказаний будинок є єдиним житлом [PERSON] . Враховуючи наведене просила відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. 06.07.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив [PERSON] не погодився з доводами відповідачки та наголосив, що [PERSON] не надає жодних доказів на підтвердження неправомірних дій позивача щодо перешкод у її спокійному проживанні у спірному будинку та спростовує думку щодо інтересу до житла [PERSON] , оскільки відповідачка жодного разу не вчинила спроби сплатити комунальні послуги, відремонтувати або прибрати будівлю. У письмових поясненях, які надішли до суду 04.08.2021 року, [PERSON] до відповіді на відзив додав, що відповідачка є спадкоємцем першої черги квартири, що належала її рідному батьку, тому житло позивача у [PERSON] не єдине, просив задовольнити позовні вимоги, тим самим надати позивачу вільно користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Згідно копії договору купівлі-продажу будинку з земельною ділянкою від 02.04.2002 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] на землі 0,1710 га надану для обслуговування житлового будинку. Договір посвідчений приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Ністратовою Р.І. Згідно із актом від 12.10.2020 року, складеного комісією в складі депутата Дачненської сільської ради Фурдуй Віктором Григоровичем, в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] , але фактично за даною адресою [PERSON] не мешкає з квітня 2020 року. Згідно із актом від 08.04.2021 року, складеного старостою [PERSON] , в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] , але фактично за даною адресою [PERSON] не мешкає з квітня 2020 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає у вищевказаному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, викладені обставини дають суду підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Суд звертає увагу, що відповідач не заперечує факт непроживання, однак вказує на перешкоди з боку позивача в якості поважності причин непроживання, однак, всупереч ст. 13 ЦПК України відповідачем не подано суду жодного доказу на підтвердження факту перешкоджання відповідачу з боку позивача у спірному будинку. Тому такі посилання відповідача суд вважає безпідставними та відхиляє. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved