Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на ті обставини, що сторони знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 17 листопада 2007 року актовий запис про шлюб № 48 складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачкою є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що сімейні відносини між сторонами припинені шість років тому через конфлікти на ґрунті різних поглядів на життя, втрати почуття взаєморозуміння один до одного, що робить неможливим подальше спільне проживання однією сім'єю. У зв'язку з цим позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, оскільки між позивачем та відповідачкою відсутнє взаєморозуміння, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач позов підтримав, надав телефонограму, в якій просив справу слухати у його відсутність. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про визнання позову. Відповідно до ч.1 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження . Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачкою, відповідачка в свою чергу позовні вимоги визнала та також згодна на розірвання шлюбу, збереження даного шлюбу суперечить їх інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. За таких обставин суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним, оскільки збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб, не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо один від одного, перестали вести спільне господарство, спільне життя не склалося через конфлікти та непорозуміння. Виходячи з наведеного, суд вважає, що згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст. 104-105, 110 СК України,

Outcome: approved