Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Подану позовну заяву позивач обґрунтував наступними обставинами. 10 жовтня 2012 року позивач рухався на автомобілі Тойота Королла, д/н [NUMBER] по вул. Владичанського з боку пр.. Ілліча в напрямку бул. Шевченка. Відповідач керував автомобілем Шевроле Лачетті, д/н [NUMBER] по вул. Червонофлотській з боку вул. М.Ульяновой у напрямку бул. Шахтобудівників. О 18:15 год. на перехресті з вул. Владичанського відповідач, при виїзді з другорядної дороги на головну, не переконався в безпеці, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем позивача. Після зіткнення автомобіль позивача відкинуло на смугу зустрічного руху , де сталося зіткнення з автомобілем Шевроле Авео, д/н [NUMBER] під управлінням [PERSON] Під час зіткнення автомобілів позивач та пасажир були травмовані. Як зазначив позивач, у зв'язку зі складнощами у працевлаштуванні він був змушений придбати не новий автомобіль Тойота Королла та зареєструватися в службі таксі «[INFO]», де займався перевезенням пасажирів у м. Донецьку. На заробіток , отриманий від перевезень, позивач забезпечував свою сім'ю та дитину. Позивач був доставлений в обласну травматологічну лікарню, де був обстежений з приводу забоїв м'яких тканин голови . Після проходження МРТ, він дев'ятнадцять днів перебував на лікуванні на що витратив 800 грн. Після того, як позивач з місця ДТП був відвезений швидкою допомогою, працівники ДАІ досліджували місце ДТП і передали його пошкоджений автомобіль родичу позивача, який забрав його з місця аварії на евакуаторі, за що він заплатив 400 грн. В результаті ДТП у автомобіля були пошкоджені: задній бампер, задній лівий стоп сигнал, деформація правої передньої і задньої двері, розбите лобове скло, деформація двох задніх крил, передній бампер, праве переднє крило, розбиті стекла лівої передньої двері, правої передньої двері, задній правих дверей. Таким чином, автомобіль в результаті ДТП було майже повністю зруйнований, його залишкова вартість була оцінена страховою компанією в 2100 грн. Згідно Висновку експерта вартість матеріального збитку заподіяного мені склала 17245,64 грн. Страховою компанією позивачу була виплачена страхова виплата в сумі 15145,64 грн. Згідно висновку експертизи для відновного ремонту автомобіля необхідно - 51582,40 грн. Як зазначив позивач, [PERSON] привів його автомобіль в непридатність, позбавив позивача роботи, а його сім'ю коштів для проживання. Тому позивач вважає, що відповідач повинен виплатити йому суму відновлювального ремонту автомобіля в сумі 36436,76 грн. Внаслідок порушення права позивача працювати, заробляти кошти для нормального життя, фізичного болю і страждань отриманих в ході ДТП, лікуванням, душевними стражданнями у зв'язку з відмовами у відшкодуванні збитку, понесених збитків - позивачу, на його думку, було завдано моральну шкоду. Він був змушений змінити свій нормальний спосіб життя лікування, відвідувати організації, підприємства, отримувати необхідні для відновлення свого благополуччя довідки, документи, спілкуватися з непотрібними організаціями і людьми, нести витрати на надання юридичної допомоги, відчувати при цьому приниження і дискомфорт. Як зазначив позивач, в його родини з'явилися фінансові труднощі і на цьому підгрунті - сварки. Тому позивач вважає, що йому була заподіяна моральна шкода, яку він оціни у 10000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надав. Представник позивача - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяви та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак доказів поважності його неявки або заяви про розгляд справи в його відсутність до суду надано не було. Представник відповідача - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на те, що позивач отримав суму страхового відшкодування у розмірі 15145,64 грн., яка дорівнює різниці між ринковою вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної події. Вартість евакуатора в сумі 400 грн. не підтверджена позивачем належними та допустимими доказами тому і не підлягає відшкодуванню. Крім того, на думку представника позивача, не підлягає стягненню з відповідача й сума витрат на лікування та моральна шкода, оскільки ці витрати має нести страхова компанія, до якої позивач з приводу цих вимог не звертався. Згідно статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 8 Цивільного кодексу України визначає законодавство, відповідно до якого суд вирішує справи. Суд вирішує справи відповідно до Конституції України законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Частина 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень проти них. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виникає у сторін спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою Стаття 1192 Цивільного кодексу України визначає способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Стаття 1167 Цивільного кодексу України передбачає загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з пунктом 5 роз'яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. за №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, як вбачається із пункту 9 роз'яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. за №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Згідно роз'яснень пункту 5 Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції від 08.01.2012 року, яка діяла на момент настання, спірних правовідносин передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України ( 435-15 ). При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно змісту п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, зокрема з лікуванням потерпілого. Статтею 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого в іноземних державах, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено із страховиком чи МТСБУ. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Судом встановлено, що 10 жовтня 2012 року о 18:15 год., [PERSON] керуючи автомобілем Chevrole Lacetti, д/н [NUMBER] у Калінінському районі м. Донецька на перехресті вул. Владичанського - вул. Краснофлотській , під час виїзду з другорядної дороги на головну , не переконався у безпеці свого руху та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Corolla, д/н [NUMBER] та автомобілем Chevrole Aveo, д/н [NUMBER], чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, про що свідчить копія постанови Калінінського районного суду м. Донецька від 29 листопада 2012 року та копія постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 18 жовтня 2012 року. Крім того, як вбачається із постанови суду, [PERSON] - у судовому засіданні свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнав, пояснив, що скоїв зіткнення ненавмисно. Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Відповідно до договору № 1202/00731 від 24 жовтня 2011 року у АТ «СК «АХА Страхування» була застрахована цивільна відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу Chevrolet Lacetti, д/н [NUMBER], зі страховою сумою 100000 грн. без сплати франшизи, про що свідчить копія відповідного договору, яка долучено до матеріалів справи. Як вбачається судом із долученого до матеріалів справи дослідження від 03 листопада 2012 року, додаткових утворень та осередкової зміни інтенсивності МР-сигналу в тканинах мозку не виявлено; помірне розширення підоболонкових субарахноідальних просторів в лобній області, на проведення якого позивач витратив 500 грн. про що свідчить копія фіскального чеку № 4378 від 03 листопада 2012 року у чотирьох екземплярах. Із долученого до матеріалів справи медичного висновку № 104 від 10 жовтня 2012 року судом вбачається, що видимих слідів травми на голові позивача не має. Судом також встановлено, що позивач 10 жовтня 2012 року отримав травми голови внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, про що свідчить виписка з амбулаторної картки хворого ЦМКЛ № 9. Крім того, судом встановлено, що позивач витратив на своє лікування 666,50 грн., про що свідчать копії відповідних фіскальних чеків, суд не приймає до уваги копії певних фіскальних чеків, оскільки вони дублюються. (а.с. 11) Із долученого до матеріалів справ висновку експерта № 1202 експертного авто товарознавчого дослідження від 29 жовтня 2012 року, розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу, на момент дослідження склав 17245,64 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Corolla, д/н [NUMBER], на момент дослідження - склала 51582,40 грн. Згідно протоколу огляду автомобіля Toyota Corolla, д/н [NUMBER] від 16 жовтня 2012 року та відповідної довідки з ВДАІ ДМУ ГМУВС України в Донецькій області, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 10 жовтня 2012 року, автомобілю були заподіяні наступні пошкодження: задній бампер, задній лівий стоп сигнал, деформація правої передньої і задньої двері, розбите лобове скло, деформація двох задніх крил, передній бампер, праве переднє крило, розбиті стекла лівої передньої двері, правої передньої двері, задній правих дверей. Як вбачається судом із розрахунку № 1.101.12.10101 від 20 грудня 2012 року, залишкова вартість автомобіля Toyota Corolla, д/н [NUMBER] була визначена в розмірі 2100 грн., а розмір страхового відшкодування склав 15145,64 грн. Судом також встановлено, що згідно долученої до матеріалів справи довідки, позивач дійсно перебував на інформаційному обслуговуванні СПД [PERSON] (таксі «[INFO]») в період з 01 січня 2012 року по 11 жовтня 2012 року Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовані лише частково, тому підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Враховуючи встановлені у судовому засіданні фактичні обставини даної цивільної справи, дозволяють суду дійти до висновку, що 10 жовтня 2012 року дійсно мала місце ДТП з вини відповідача [PERSON], внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, яка складається з фактично спричинених збитків внаслідок пошкодження автомобіля позивача на суму 17245,64 грн., про що свідчать висновки експерта № 1202 від 29 жовтня 2012 року, які під сумнів позивачем не ставились та не оспорювались. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача різниці між сумою сплаченого йому страхового відшкодування та сумою відновлювального ремонту в розмірі 36436,76 грн. не ґрунтуються на законі, оскільки сума фактично заподіяних йому збитків дорівнює 17245,64 грн. При цьому позивачу, оскільки він не погодився на визнання транспортного засобу фізично знищеним, страховою компанією було виплачено 15145,64 грн. як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості до та після дорожньо-транспортної події. Разом із тим суд вважає, що копія Бюлетеня Автотоварознавця № 67 від 01 жовтня 2012 року, не може розцінюватись як належний доказ дійсної вартості автомобіля Toyota Corolla, д/н [NUMBER] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, оскільки цей Бюлетень відображає середню ринкову ціну транспортного засобу на той момент, без урахування зносу деталей саме цього автомобіля. При цьому позивачем не було надано будь-яких доказів, які б підтверджували сплату ним послуг евакуатора в розмірі 400 грн. Позивачем було надано документальне підтвердження витрат на його лікування на суму 666,50 грн., однак, відмовляючи у задоволенні цих вимог, суд виходив з вимог ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки ці витрати, у випадку їх обґрунтованості, мав відшкодувати страховик. Однак позивач за компенсацією даних витрат до страховика не звертався. Позивачем також заявлено вимоги про відшкодування йому немайнової (моральної) шкоди у розмірі 10000 грн., однак, виходячи з наданих позивачем доказів, суд, враховуючи ступінь моральних страждань позивача, а також беручі до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи, а будь яка компенсація моральної шкоди, не може бути адекватною дійсним стражданням, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім того позивачем не було надано будь-яких доказів того факту, що він зазнав витрат на надання йому юридичної допомогу, отже у задоволенні цієї вимоги суд відмовляє за необґрунтованістю. Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial