Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору. Просив визнати недійсним договір №50032014 про надання інформації по працевлаштуванню від 21.03.2014 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтував тим, що 21 березня 2014 року між ним, позивачем та відповідачем було укладено вищевказаний договір. Позивач зазначив, що на його думку відповідач, відповідно до умов цього договору зобов'язувався призначити його на посаду торгового представника у м. Львові. Умовою виплати винагороди підприємцю було його працевлаштування з щомісячною оплатою не менше 4600 грн., про що було зазначено ним у Анкеті Змовника - додатку до оспорюваного договору. Відповідачем було запропоновано посаду торгового представника у фірмі «Лакталіс Україна» (Вім Сервіс) з оплатою праці не менше 4800 грн. Після співбесіди на фірмі, йому, позивачеві усно повідомили, що його приймають на роботу на вищевказаних умовах. Про це він одразу повідомив відповідача і останній надав йому підписати Акт приймання - передачі наданих послуг. Позивач зазначив, що по закінченню першого місяця роботи, він дізнався, що його заробітна плата на фірмі чомусь становить лише 1320 грн., а не 4800 грн. Після звернення з цього приводу до відповідача [PERSON], останній відповів, що він не відповідає за працевлаштування, а лише надав йому, позивачеві інформацію про роботу. Позивач вважає, що домовленістю між ним та відповідачем було працевлаштування з гідною зарплатнею. І винагороду згідно Договору він визнавав як результат посередництва з працевлаштування з оплатою праці не менше 4600 грн., а не продажу інформації. З тексту позовної заяви видно, що у вересні 2014 року ФОП [PERSON] подав позов до Залізничного районного суду м. Львова про стягнення з [PERSON] винагороди за оспорюваним договором. Позивач вказує, що помилився в правовій природі підписаного ним договору, сприйняв дії Відповідача як посередника у працевлаштуванні, яким він себе представляв у момент укладення, а тому просить такий договір визнати недійсним. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення, що аналогічні до вищевикладеного, просив його вимоги задовольнити. Уповноважений представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності, позовні заперечив, вважаючи їх безпідставними, доводи позивача висловлені в обґрунтування позову надуманими. Проси у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, повно та всебічно з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. 21.03.2014 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір №50032014 про надання інформації по працевлаштуванню. Згідно умов п.1.1. вказаного Договору Замовник - Позивач дає завдання, а Виконавець-Відповідач зобов'язується відповідно до завдання Замовника надати йому за плату інформаційні послуги з дослідження ринку праці за визначеними у Договорі професіями. Замовник зобов'язався оплатити Виконавцю надані послуги у розмірі та порядку визначеному цим Договором. Плата за надання послуг включає Завдаток та плату після надання послуг. Замовник сплачує одноразово Виконавцю остаточну плату згідно з цим Договором протягом 30 днів після підписання Акту (п. 1.2. цього Договору) в розмірі, визначеному в додатку №1, але не менше, ніж 1800 грн. 16 травня 2014 року між сторонами підписано Акт приймання-передачі послуг відповідно до Договору № 50032014, відповідно до якого Замовник повністю сплатив Завдаток згідно основного Договору. Виконавець надав послуги з дослідження ринку праці за професією торговий представник. Замовник не має жодних претензій щодо кількості та якості наданих послуг. Замовник зобов'язаний сплатити 2000 грн. за надані Виконавцем послуги. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] підписавши оспорюваного Договору повністю погоджувався з його умовами. З самої назви Договору та викладених у ньому умовах чітко встановлюється, що це договір з надання інформаційних послуг. Будь-які дані, що дали б підставу вважати, що за умовами Договору відповідач, як посередник зобов'язувався працевлаштувати позивача відсутні. Отже посилання позивача на те, що він помилився в правовій природі підписаного ним договору, а тому такий договір слід визнати недійсним, на думку суду є безпідставними. Сторонами в судовому засіданні визнано, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова вирішено спір про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] винагороди за оспорюваним Договором. Статтею 638 ЦК України передбачено, що Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Суд розцінює звернення позивача [PERSON] з цим позовом, як спосіб уникнення від виконання зобов'язання по виплаті винагороди за Договором №50032014 про надання інформації по працевлаштуванню від 21.03.2014 року. Враховуючи викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, її доводи надуманими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed