Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся з позов до суду та свої уточнені вимоги мотивує тим, що рішенням Сумської міської ради від 24.10.2007 р. №926-М передано у власність [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Суми, пров.Косівщинський,5, площею 0,0667 га, та затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність виготовлено Приватним підприємством «Мегаполіс». На підставі вищевказаного рішення СМР та технічної документації Управлінням Держкомзему у м. Суми [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0667 га. Так, він вважає, що даний акт містить істотні помилки, у звязку з чим має бути визнаний недійсним та скасований. З 1989 р. [PERSON] постійно проживає та зареєстрований за адресою: пров.Косівщинський, 15, кв.2 у м.Суми, є співвласником цього домоволодіння. Відповідно до плану присадибної ділянки, розташованої по пров.Косівщинський,15 у м.Суми, верхній кордон ділянки встановлений у розмірі 18,93 м. Як вбачається з оспорюваного державного акту (оборотна сторона акту) верхній кордон земельної ділянки, яка виділена [PERSON], межує з земельною ділянкою, якою постійно користується позивач. Однак, під час розроблення технічної документації на спірну земельну ділянку акт погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки, передачі прийняття межових знаків на зберігання [PERSON] не підписувався та не погоджувався. Крім того, адреса земельної ділянки, яка вказана в акті, не відповідає фактичному взаєморозташуванню домоволодінь по пров.Косівщинський у м.Суми. Домоволодіння №5 по пров.Косівщинський в м.Суми знаходиться в іншій стороні, з іншими сусідами, ніж ті, які вказані в акті. Фактично адреса: пров.Косівщинський, 5 межує з домоволодіннями №15/1 та 16 по пров.Косівщинський у м.Суми, як це вказано в акті. Про існування зазначеного державного акту позивач дізнався 02.09.2015 р., коли власник спірної земельної ділянки [PERSON], предявив йому вимогу знести побудовану позивачем ще у 1985 р. теплицю, а державними інспекторами сільського господарства в Сумській області було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства стосовно [PERSON] та вручено позивачеві відповідний припис. Позиває вважає, що СМР також порушила норми земельного законодавства при затвердженні проекту землеустрою оспорюваної земельної ділянки, перевіривши належним чином технічну документацію на спірну земельну ділянку та прийняття рішення про передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки. Існування рішення СМР про передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки та державного акту на право власності на спірну земельну ділянку порушують права позивача. Так, побудована ним ще у 1989 р. на цій земельній ділянці теплиця знесена у вересні 2015 р. третьою особою [PERSON] Позивач не може в установленому законом порядку закріпити за собою право оренди (власності) на спірну земельну ділянку укласти договір оренди або приватизувати спірну земельну ділянку. У звязку з цим, позивач просить суд: визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №363461, виданий [PERSON] на підставі рішення Сумської міської ради від 24.10.2007 р. № 926-М та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010961200430 та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 5910136600:15023:0044; визнати недійним та скасувати п.12 додатку №4 до рішення СМР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень СМР від 24.10.2007 р. №926-МР. Позивач [PERSON] та його представник, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача, [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти позову та зазначив, що [PERSON] не є власником та користувачем земельної ділянки, що, як він стверджує, є суміжною до земельної ділянки відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав копію технічного паспорту на квартиру, співвласником якої він є. При цьому, технічний паспорт виготовлений 22.05.2008 р., тоді як рішення про виділення земельної ділянки відповідачеві датоване 24.10.2007 р. Також, важливим фактом є те, що в наданому позивачем технічному паспорті в якості документа про право власності зазначено свідоцтво про право власності, видане ВК СМР від 04.07.2008 р. Отже, [PERSON] набув право власності на 1/5 частку квартири №2 в житловому будинку №15 пров.Косівщинський в м.Суми вже після виділення [PERSON] у власність земельної ділянки. Щодо посилань позивача на помилки щодо адреси в державному акті зазначив, що технічна помилка в нумерації земельної ділянки не має жодного відношення до прав та обовязків позивача. Так, рішенням СМР від 23.07.2015 р. №398 земельній ділянці було присвоєно іншу адресу, що повністю виправляє непорозуміння. Щодо посилань позивача на план присадибної ділянки, як на доказ своєї правоти у справі, то проти таких посилань заперечує та вважає, що відповідний план є частиною якогось документу і залучення окремої його частини в якості доказу є неприпустимим. Представник Сумської міської ради в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Сумському районі, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився. Представник третьої особи - Приватного підприємства «Мегаполіс», будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю заявлених вимог. Судом встановлено, що 24.10.2007 р. Сумська міська рада прийняла рішення №926-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень Сумської міської ради», - згідно якого передано громадянам у власність та оренду земельні ділянки, надані раніше в користування (а.с.63). На підставі державного акту на право власності на земельну, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010961200430, відповідачеві [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0667 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в м.Суми, пров. Косівщинський, 5; кадастровий номер земельної ділянки - 5910136600:15:023:0044. Державний акт видано на підставі рішення Сумської міської ради від 24.10.2007 р. №926-МР (а.с.62). Заступником начальника відділу та головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства державними інспекторами сільського господарства в Сумській області [PERSON] та [PERSON] 02 вересня 2015 року було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства громадянином [PERSON] при використанні земельної ділянки гр.[PERSON] по пров.Косівщинський, 15/2 в м.Суми, згідно заяви гр.[PERSON] Результати перевірки викладені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.09.2015 року № 156, в якому зазначено, що гр.[PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки гр.[PERSON], площею 9,4 м2, шляхом встановлення теплиці. Право власності на земельну ділянку гр.[PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.08.2015 р. №10958336. Площа самовільно зайнятої території визначена землевпорядною організацією ПП «Мегаполіс». Цільове призначення та вид використання земельної ділянки 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Категорія земель землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер 5910136600:15:023:0044. Такі дії з боку [PERSON] є порушенням вимог ст.125 Земельного кодексу України за, що передбачена відповідальність пунктом «б» ст.211 ЗКУ та ст.53-1 КУпАП (а.с 67-68). Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, - держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Ст. 155 Земельного кодексу України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно зі ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена судом в постанові від 4 червня 2014 року (справа № 6 - 46 цс 14), відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 р.), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Рішенням Виконавчого комітету СМР від 23.07.2015 р. №398 «Про присвоєння та зміну поштових адрес обєктам нерухомого майна в м.Суми» змінено адресу земельної ділянки: м.Суми пров.Косівщинський, 5 на: м.Суми, пров.Косівщинський, 15/2 (а.с.76-78). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України,- кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, оскільки він не є власником та користувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: пров.Косівщинський, 15/2 в м.Суми, тобто за безпідставністю заявлених вимог. Також суд зазначає, що відповідно до п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 05.04.1999 р. усі записи в державному акті мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Отже, з позовом про скасування державного акту має право звернутися відповідач [PERSON], тобто власник земельної ділянки, а не позивач, який не є власником та користувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: пров.Косівщинський, 15/2 в м.Суми. Так, наданий позивачем технічний паспорт, який виготовлений 22.05.2008 р., суд не приймає як доказ, оскільки технічний паспорт виданий на підставі свідоцтва про право власності ВК СМР від 04.07.2008 р., яке суду не було надано. Отже, [PERSON] набув право власності на 1/5 частку квартири №2 в житловому будинку №15 по пров.Косівщинський в м.Суми після виділення [PERSON] у власність земельної ділянки на підставі рішення СМР від 24.10.2007 р. Щодо посилання [PERSON] на помилки в нумерації земельної ділянки в державному акті, то суд зазначає, що дана технічна помилка не має жодного відношення до прав та обовязків [PERSON] В свою чергу, рішенням СМР від 23.07.2015 р. №398 земельній ділянці було присвоєно іншу адресу. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed