Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилався на те, що 06 березня 2013 року між ним та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту та застави № 00713264, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 3508,36 грн. під заставу майна на строк 14 днів. Однак, відповідач умови договору не виконав, кредит вчасно не повернув. Станом на 20.05.2014 року його заборгованість становить 9 179 грн. 41 коп., з яких: 6 315,05 грн. - 0,9 % за кожен день прострочення, 2 806,69 грн. - 0,4 % за кожен день прострочення, 57 грн. 67 коп. - 3% річних. У зв'язку з наведеним просив стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Григорчук М.В. позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в заяві обставини. Просила позов задовольнити та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору про надання фінансового кредиту та застави, внаслідок чого кредитодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором з позичальника. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 06 березня 2013 року між повним товариством «Просто ломбард Владико С.В. і компанія» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту та застави № 00713264 (а.с.4), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 3508,36 грн. на строк 14 днів. Згідно п. 2.4 Договору, якщо позичальник прострочив, а кредитодавець не звернув стягнення на заставлене майно, позичальник сплачує позикодавцю додаткові відсотки від суми кредиту за кожний день прострочення відповідно до умов договору. За змістом п. 1.4 Договору, у разі невиконання своїх зобов'язань у строк, Позичальник сплачує додатково 0,4 % від суми Кредиту за кожний день прострочення погашення Кредиту. Окрім того, п. 8 Специфікації передбачено, що при поверненні кредиту Позичальник сплачує проценти за користування Кредитом із розрахунку 0,9 % в день від суми кредиту. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - договору позики грошових коштів. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, як вбачається розрахунку заборгованості [PERSON] порушив умови договору, позику вчасно не повернув. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 листопада 2013 року вирішено стягнути з відповідача на користь Повного товариства «Просто ломбард Владико С.В. і компанія», - 3508 (три тисячі п'ятсот вісім) гривень 36 коп. отриманих коштів, 7136 (сім тисяч сто тридцять шість) гривень нарахованих відсотків, 2596 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто шість) гривень 19коп. пені, 65 (шістдесят п'ять) гривень 54 коп. трьох процентів річних та 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40коп. витрат по оплаті судового збору. Як встановлено частиною першою статті 598 ЦК, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином [PERSON] станом на 20.05.2014 року товариством нараховано непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 9 179 грн. 41 коп., з яких: 6 315,05 грн. - 0,9 % за кожен день прострочення (п.8 Специфікації до договору), 2 806,69 грн. - 0,4 % за кожен день прострочення (п. 1.4 Договору), 57 грн. 67 коп. - 3% річних (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Будь-яких доказів, які б підтвердили належне виконання умов договору про надання фінансового кредиту та застави № 00713264 від 06 березня 2013 року відповідачем суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79 ч. 1, 3; 88 ч. 1, 3 ЦПК України,

Outcome: approved