overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі. Спільних дітей вони не мають. Зазначив, що вони із відповідачкою мають різні характери, погляди на життя та стосунки в родині, через що постійно виникали сварки і непорозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги з викладених у заяві підстав та просив їх задовольнити. Категорично заперечив проти надання судом строку для примирення та зазначив, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, однак зазначила, що не бажає надання судом строку для примирення, оскільки не вважає за потрібним суперечити позиції позивача, який наполягає на розірванні шлюбу. Вислухавши сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини. 03 травня 2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Виконавчому комітеті Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (а.с. 5). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення заявлено не було. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданих в судовому засіданні пояснень сторін та змісту позовної заяви, судом з'ясовано, що фактичні взаємини подружжя є такими, що виключають примирення сторін, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі та вони мають спільну дитину. Зазначив, що вони із відповідачкою мають різні погляди на життя та сім'ю; він втратив почуття поваги і любові до відповідача, а шлюб фактично розпався. Вони проживають окремо, а тому позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги з викладених у заяві підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, просила розглянути справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 15 січня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Виконавчому комітеті Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 1 (а.с. 3). Сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). За письмовим клопотанням відповідача, сторонам було надано строк для примирення, після закінчення якого, сторони не примирилися. Так, позивач в судовому засіданні зазначив, що у строк наданий їм судом для примирення, він спілкувався із відповідачкою по телефону щодо примирення; більше жодних дій, спрямованих на їх примирення вчинено не було. Точне місце проживання відповідачки позивачу не відомо, разом вони не проживають. Отже, наданий сторонам строк на примирення, не привів до примирення подружжя. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із наданих в судовому засіданні пояснень позивача і змісту позову встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, а наданий сторонам строк для примирення, не завершився примиренням подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він із відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. Зазначив, що їх із відповідачкою шлюб має формальний характер, оскільки вони мають різні погляди на життя і сім'ю; вони втратили почуття поваги і любові один до одного. Впродовж тривалого часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть, а тому він вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить їх інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. В заяві суду позивач підтримав свої вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачка у своїй заяві також просила розглянути справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечила. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 01 березня 2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 44 (а.с. 4). За час шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він із відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей. Зазначив, що їх із відповідачкою шлюб має формальний характер, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на сімейне життя та створення сім'ї; вони втратили почуття поваги і любові один до одного. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить їх інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. В заяві наданій суду позивач підтримав свої вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач у своїй заяві, також просила розглянути справу у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечила. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 30 вересня 1995 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 49 (а.с. 3). За час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], 1997 року народження і [PERSON], 2005 року народження (а.с. 4, 5). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що він із відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилося четверо дітей. Зазначив, що їх із відповідачкою шлюб має формальний характер, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на сімейне життя та створення сім'ї, що приводить до постійних сварок та непорозумінь; вони втратили почуття поваги і любові один до одного. З квітня 2014 року шлюбні відносини припинено, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть, а тому він вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить їх інтересам. Позивач в судовому засіданні підтримав позов. За клопотанням відповідачки, яка заперечувала проти розірвання шлюбу, сторонам було надано строк для примирення, після закінчення якого, сторони не примирилися. Відповідач в судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 04 серпня 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Дібрівській сільській раді Васильківського району Київської області, актовий запис за № 4 (а.с. 4). За час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], 2001 року народження, [PERSON], 2003 року народження, [PERSON], 2005 року народження і [PERSON], 2007 року народження (а.с. 6, 7, 8, 9). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із наданих в судовому засіданні пояснень сторін встановлено, що шлюб між ними має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. Спільних дітей вони не мають. Зазначив, що їх із відповідачкою шлюб має формальний характер, оскільки вони мають різні погляди на життя і сім'ю, моральні та духовні цінності, що приводить до постійних сварок та непорозумінь; вони втратили почуття поваги і любові один до одного. Впродовж останнього року вони разом не проживають, а тому він вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить їх інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. В заяві суду позивач підтримав свої вимоги та просив розглянути справу у його відсутність; не заперечив щодо заочного розгляду справи. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений, двічі не з'явивсь в судове засідання та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, на підставі частини 4 статті 169 та статті 224 ЦПК України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалив заочне рішення, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 20 листопада 1999 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис за № 34 (а.с. 4). Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, позивач наполягає на його розірванні, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що вій перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 12 вересня 2000 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO]. Сімейне життя сторін не склалося, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до відчуження та припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно та поновлена бути не може, зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі, а також зазначає, що фактично з позивачем не мешкає та не підтримує сімейних стосунків більше 3 років. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12 вересня 2000 року Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №93, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12.09.2000 року. Від шлюбу сторони двох дітей - [PERSON], [INFO] (підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04.10.2000 Харківським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Харківської області на підставі актового запиту №70 від 12.04.1996 року), та [PERSON], [INFO] (підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.09.2000 Харківським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Харківської області на підставі актового запиту №159 від 20.10.1999 року). Судом встановлено, що сім'я існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 07 липня 2014 року виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №88. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Сторони мають різні погляди на життя, не можуть прийти до спільної думки при вирішенні побутових питань, що привело до відчуження, втрати почуттів кохання та поваги. Між ними шлюбні стосунки припинено. Спільне господарство не ведеться. Питань щодо розподілу спільного майна не мають. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі, а також просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «Целуйко». У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104, 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 07 липня 2014 року виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №88, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №236410 виданий 07.07.2014 р. виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сім'я існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Відповідно дост.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач звернулась з заявою про залишення їй прізвища, яке змінено у звязку з реєстрацією шлюбу, суд відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, задовольняє її заяву та залишає останній прізвище, яке набуте нею у звязку з реєстрацією шлюбу «Целуйко». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01.03.2013 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №145. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені, спільне життя не склалось. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. До суду надійшла заява відповідача про визнання позову. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01.03.2013 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №145 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 01.03.2013 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. За таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved