Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

позивач звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з позовною заявою та уточненням до неї, в якій вказує, що між ним та [PERSON] 09 травня 2012 року було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачці безпроцентно у позику грошову суму в розмірі 1500 доларів США, що на той момент становило 11985,00 гривень, яку та зобов'язувалася повертати рівними частинами протягом трьох місяців, чого так і не зробила і надалі грошових коштів не повертає, на усні вимоги позивача не реагує. На даний час відповідачка повернула частину боргу в розмірі 5000 гривень. Тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути [PERSON] в його користь суму боргу за договором позики в розмірі 3330 гривень та судові витрати по справі. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Уточнені позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання на розгляд справи двічі не з'явилася, хоча про дату, час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. Причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно письмової розписки від 09 травня 2012 року, [PERSON] отримала у позику від [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 1500 доларів США, які зобов'язувалася повертати рівними частинами по 500 доларів США протягом трьох наступних місяців. Згідно ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. У відповідності до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України допускається пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. - 2 - Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позичальник має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, яка в свою чергу визначає обов'язок позичальника у випадку прострочення ним виконання грошового зобов'язання сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки відповідачка, взявши на себе зобов'язання, згідно умов договору позики, виконала їх не у повному розмірі, тим самим порушивши його умови, а тому уточнений позов слід задоволити та стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 3330 гривень, та судовий збір в розмірі 229,40 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved