Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи втратившим право на користування квартирою №2 в будинку 12 по вул. Шатіло м. Кропивницькому. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є користувачем та головним наймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення №231 від 21.05.1987 року. В даній квартирі окрім позивача зареєстровані онук [PERSON], [INFO] та онук [PERSON] [INFO]. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює перешкоди у користуванні даним житлом та позбавляє можливості отримання державних субсидій по оплаті за комунальні послуги, а тому змушений звернутися до суду з позовом про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 23 ). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с. 20,22 ) та через сайт Судової влади ( а.с. 21) \~ \~ \~ \~Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є головним наймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення №231 від 21.05.1987 року (а. с. 5). В даній квартирі окрім позивача зареєстровані онук [PERSON], [INFO] та онук [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою № 5530 від 29.11.18 року (а. с. 6) . Відповідно до ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно приписів ст. 64 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Згідно ст. 71 ЖК України підставою припинення права користування жилим приміщенням є відсутність наймача або члена його сімї у місці їх проживання понад шість місяців без поважних причин. 17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст. 8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому економ порядку. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. При винесенні рішення, суд керується ст.13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування майном , відповідач без поважних причин понад шість місяців не проживає у вказаному житлі, що підтверджується актом про фактичне не проживання (а. с. 7) . Зазначені встановлені судом обставини є підставою для визнання відповідача таким , що втратив право на користування житлом. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 704,20грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved