Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за кредитним договором, укладеним 18.07.2007 р. між ЗАТ «ОПТ Банк» та [PERSON] та звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру [ADDRESS], виселення та зняття з реєстрації всіх мешканців квартири. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що просить залишити без розгляду позовні вимоги про виселення всіх мешканців, а в іншій частині позов підтримує в повному обсязі, проти постановлення по справі заочного рішення суду не заперечує. Ухвалою суду від 30.09.2014 р. частина позовних вимог про виселення залишена без розгляду. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, суд розглянув справу із постановленням заочного рішення по справі у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 18.07.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк», яким на теперішній час змінено назву на ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 48000,00 доларів США строком до 18.07.2022 р. із сплатою процентів у розмірі 4,49 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] перед банком між банком та відповідачем [PERSON] був укладений 25.07.2007 р. договір іпотеки квартири [ADDRESS], належної їй на праві власності. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 р. Банк уступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеним між банком та відповідачем [PERSON], та договором іпотеки, укладеним між банком в відповідачем [PERSON]. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Так, відповідно до п.4.1.1 Кредитного договору за порушення зобов'язань божник повинен сплатити пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочи, а відповідно до п.4.1.2, 4.1.3 Кредитного договору встановлено, що за прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів позичальник крім пені додатково сплачує штраф у розмірі 0,01 % від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 25,00 грн., а за просрочення виконання боргових зобов'язань понад 30 календарних днів сплачує додатково штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50,00 грн. В порушення зазначених норм закону та положень кредитного договору боржником несвоєчасно та не в повному обсязі виконуються умови договору, через що утворилася заборгованість, яка пред'явлена банком станом на 04.02.2014 р. і становить 2023947,81 грн., яка складається: - заборгованості за кредитом у розмірі 43100,96 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку, становить 344505,97 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 11335,61 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку, становить 90605,53 грн.; - пеня за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 1588836,31 грн. У відповідності до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, сплату процентів і неустойки, сплату основної суми боргу. Відповідно до ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання основного зобов'язання боржником іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке має бути здійснене на підставі рішення суду, у відповідності до вимог ст. 39 ЗУ «Про іпотеку». Таким чином, судом встановлені підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу та звернення стягнення на майно поручителя. На підставі викладенного,

Outcome: approved