Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про позбавлення останньої батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], крім того просить стягувати на користь Загальноосвітня школа-інтернат №2 аліменти на утримання дитини в сумі 460 грн., яка підлягає індексації, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який навчається в Львівській загальноосвітній школі-інтернат №2. Питання щодо виконання матір'ю свого батьківського обов'язку заслуховувалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при Личаківській районній адміністрації ЛМР 16.06.2016р. та 21.07.2016р., в ході яких [PERSON] було попереджено про наслідки та відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, вказано на незадовільні умови проживання дитини та додатково наголошено про недопустимість зловживання алкоголю та ведення аморального способу життя. Однак при повторному обстеженні умов проживання дитини за адресою [ADDRESS] встановлено незадовільні умови. Для прийняття об'єктивного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, на засіданні було заслухано думку малолітньої дитини - [PERSON], який повідомив, що протягом тривалого часу не бачив матері та не спілкувався з нею. Встановлено, що з початку листопада 2015р. мама з дитиною на прийом до сімейного лікаря не приходили, не зважаючи на неодноразові запрошення. Оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомила. Тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Представник третьої особи загальноосвітньої школи-інтернат №2 в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, виконувати інші обов'язки. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Згідно з довідкою Львівської загальноосвітньої школи-інтернату №2, [PERSON] навчається в цій школі в 6 класі та знаходиться на неповному державному забезпеченні (а.с.9). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з долученого до матеріалів справи висновку органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29.08.2016р. №3309-вих-366 (а.с.6-7) відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина, тому Личаківська районна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON]. Як вбачається з копій актів обстеження умов проживання від 27.04.2016 та від 19.07.2016, складених комісією відділу у справах дітей Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (а.с.15, 16) за адресою реєстрації сім'ї [PERSON] по [ADDRESS], було встановлено неналежні умови для проживання та виховання і розвитку дитини. Згідно листів Львівської загальноосвітньої школи-інтернату №2 мати не приділяє належної уваги по вихованню дитини, не цікавиться його здоров'ям, зловживає спиртними напоями (а.с.12, 13). Вищенаведене свідчить про те, що відповідач без жодних поважних причин не виконує обов'язків матері по вихованню та утриманню дитини, самоусунулась від виконання таких по відношенню до сина, не вживає жодних заходів для виконання своїх батьківських обов'язків у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати. Враховуючи наведені вище обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є підставними та підлягають до задоволення. При цьому, відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як вбачається з роз'яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити на вимогу позивача або з власної ініціативи. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відомості про наявність у відповідача регулярного стабільного доходу відсутні. Враховуючи вищенаведене, те, що малолітній [PERSON] на даний час навчається у Львівській загальноосвітній школі-інтернаті №2, відповідача позбавлено батьківських прав, разом з тим не звільнено від обов'язку щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь Загальноосвітньої школи-інтернату №2 аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в сумі 460 грн., яка підлягає індексації, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 10.10.2016 і до досягнення дитиною повноліття, є підставними та підлягають до задоволення. Разом з тим, оскільки згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, а позивач просить стягувати аліменти саме у твердій грошовій сумі, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.3 ст.184 СК України, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи частково позовні вимоги, у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, такий слід стягнути в дохід держави з відповідача у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» на час подання позовної заяви, в сумі 1102 грн. 40 коп. (551 грн. 20 коп. за звернення до суду із вимогою немайнового характеру + 551 грн. 20 коп. за звернення із вимогою майнового характеру).

Outcome: partial