Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , як на частку в спільній власності подружжя, яка зареєстрована за [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач та відповідач з 15 травня 1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 14.02.2018 року відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова шлюб розірвано. 26.02.2007 року під час перебування у шлюбі вони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Місце проживання позивача зареєстроване в зазначеній квартирі. Дана квартира належить сторонам на підставі права спільної сумісної власності по 1/ 2 кожному. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.11.2019 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання. Позивач в поданій до суду заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов та будь-яких клопотань суду не надала. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 35.4 кв.м. належить на праві власності [PERSON] , на підставі договору купівлі продажу від 26.02.2007 року реєстровий номер 133, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Олійник Н.М., що підтверджується інформаційною довідкою від 07.10.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 4). Квартира [ADDRESS] була придбана в період перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 15.05.1992 року (а.с. 3). 14 лютого 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням (заочним) Орджонікідзевського райсуду м. харкова від 14.02.2018 року (а.с. 5). Суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи те, що квартира [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину зазначеної квартири. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Позивачем при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1700 грн. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений, що підтверджується відповідною квитанцією, судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved