Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми безпідставно набутої допомоги. Мотивував свої вимоги тим, що [PERSON] було надано допомогу Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації на підставі її заяви від 28 квітня 2014 року у відповідності зі статтями 3, 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Відповідно до рішення від 07.05.2014 року, відповідачу було призначено допомогу по догляду за дитиною [PERSON], [INFO] на період з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року у сумі 10320 гривень, а з 01.04.2014 року по 31.01.2018 року включно у сумі 1075 гривень, щомісячно. 04 травня 2016 року відповідач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та надала відповідні документи для призначення допомоги. 20.05.2016 року Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації прийняло рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям строком на шість місяців з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року у сумі 1068.59 гривень, щомісячно. 21 травня 2016 року відділ державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві надіслало повідомлення з якого вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Оскільки відповідач своєчасно та самостійно не повідомив про такий факт позивача то відповідно по особовому рахунку [PERSON] виникла переплата у розмірі 1075 гривень та 2137.18 гривень. Позивач вважає, що вказану суму необхідно стягнути з відповідача, оскільки відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Вважає, що у відповідності до правил статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зазначену суму державної допомоги, яка виплачена надмірно необхідно стягнути з відповідача. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялася, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було надано допомогу Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації на підставі її заяви від 28 квітня 2014 року у відповідності зі статтями 3, 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Відповідно до рішення від 07.05.2014 року, відповідачу було призначено допомогу по догляду за дитиною [PERSON], [INFO] на період з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року у сумі 10320 гривень, а з 01.04.2014 року по 31.01.2018 року включно у сумі 1075 гривень, щомісячно. 04 травня 2016 року відповідач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та надала відповідні документи для призначення допомоги. 20.05.2016 року Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації прийняло рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям строком на шість місяців з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року у сумі 1068.59 гривень, щомісячно. 21 травня 2016 року відділ державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві надіслало на адресу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації повідомлення з якого вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що по особовому рахунку [PERSON] виникла переплата у розмірі 1075 гривень та 2137.18 гривень. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян(у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про склад сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо) стягуються згідно з законом. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності з ретельно проаналізованими доказами, суд дійшов категоричного висновку, що внаслідок недобросовісної поведінки [PERSON], що виразилась у несвоєчасному повідомленні позивача про факт свого працевлаштування, тобто відомостей, що впливають на виплату державної допомоги, остання безпідставно отримала допомогу по догляду за дитиною - [PERSON] у розмірі 3212.18 гривень, які і пред'явлені позивачем до стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги повністю. Питання про судові витрати вирішити за правилами статті 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави Україна 1378 гривень.

Outcome: approved