Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якої просить суд зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], накладену Шевченківською державною нотаріальною конторою за № 10338506. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та прохав задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 травня 1992 року між ним та Шевченківським виробничім управлінням житлового господарства був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. За умови договору при його підписанні він мав сплатити 50 % від вартості квартири, інші 50 % він повинен був сплатити протягом п'яти років. З метою забезпечення зобов'язання на вищевказану квартиру нотаріусом була накладена заборона. Свої обов'язки, щодо сплати 50 % відстоків як при підписанні договору, так і після, він виконав в повному обсязі, але як з'ясувалось заборона до теперішнього часу не скасована. Звернувшись до нотаріуса про зняття заборони він отримав відмову, у зв'язку з тим, що підприємство з яким укладався договір купівлі - продажу ліквідовано, хоча і надав нотаріусу підтвердження сплати остаточної частини (суми). У зв'язку з вищевказаним вимушений звернутися до суду за визнанням свого права і просить суд скасувати заборону та вилучити запис з реєстру заборон. Представник Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області до судового засідання не з'явився, надав суду заяву (відгук), в якому вказує, що проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. Справу прохав розглянути без участі представника. Суд, вислухавши позивача, свідка дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріали справи містять договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений 15 травня 1992 року між Шевченківським виробничім управлінням житлового господарства та [PERSON] За умови договору при його підписанні останній мав сплатити 50 % від вартості квартири , інші 50 % він повинен був сплатити протягом п'яти років до 1 липня 1997 року. Довідка № 159 від 12лютого 2019 року вказує на той факт, що будинок [ADDRESS] на балансі Шевченківської селищної ради не пербуває. З письмової відповіді Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області № /02-17 від 14 грудня 2018 року вбачається, що [PERSON] відмовлено з зняття заборони з вказаної кварти, у зв'язку з не наданням документів передбачених Законом України «Про нотаріат», щодо зняття заборон. Згідно ст. 74. Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Зазначені документи нотаріусу подані не були. З довідки № 2 від 11 лютого 2019 року КП «Шевченкіське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що квартира [ADDRESS] зареєстрована (в цілому) на підставі договору купівлі - продажу від 15 травня 1992 року за [PERSON], який посвідчений Шевченківською державною нотаріальної конторою №672. Позивачем надано у якості доказу квитанції, які пдтверджують, що [PERSON] в повному обсязі виплачена вартість квартири [ADDRESS] (а.с.11). Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], засвідчила, що [PERSON] тривалий час мешкає в квартирі [ADDRESS], яку він придбав у 1992 році. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що за № 10338506 Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області була внесена заборона на нерухоме майно, а саме : на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу архівний документ р.46 від 15 травня 1992 року, до теперішнього часу заборона не знята. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку визначеним цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, кожний має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майнового права та інтересу. Статею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 Цивільного кодепксу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 Цивільного кодексу України передбачено ,що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Надані до суду докази містять інформацію, що позивачем виконані взяті на себе зобов'язання але в зв'язку з накладенням заборони на відчудження квартири він не має можливості вільно розпоряджатися правом власності на неї. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved