Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати у розмірі 42 432 грн. 96 коп. В обґрунтування позову покликається на те, що він працює в ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на посаді контролер на контрольно-пропускному пункті з оплатою праці згідно штатного розпису. Вказує, що відповідач здійснював нарахування сум заробітної плати, а за наявності коштів виплачував її, однак з квітня 2019 року фактична виплата його заробітної плати не здійснювалась. У зв`язку із зазначеним, вказує, що сума невиплаченої йому заробітної плати становить у розмірі 42 432 грн. 96 коп. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працює в ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на посаді контролер на контрольно-пропускному пункті з оплатою праці згідно штатного розпису, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.4-9). Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основною заробітною платою є винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Статтею 3 Закону України «Про оплату праці» визначено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як вбачається з довідки виданою ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 19.11.2019 року перед позивачем заборгованість по заробітній платі станом на 01.11.2019 року становить 42 432,96 грн. (а.с.3). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України,\~ обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд немає сумніву щодо достовірності обставин та добровільності визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач визнав позов, суд, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 42 432,96 грн. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 768 грн.40 коп. судового збору на користь держави. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли ствердження, а тому позов слід задовольнити повністю.\~\~\~\~\~

Outcome: approved