Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач\~\~звернувся з позовом до [PERSON] та в інтересах неповнолітнього [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником будинку 37 по вул. Брянцевській в м. Лисичанську на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 червня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1903. Відповідачка є його дочкою, неповнолітній [PERSON], [INFO] -онуком , які зареєстровані та мешкали в цьому будинку, але з 2002 року в будинку не проживають, зв»язок з ним вони не підтримують. Він сплачує за них комунальні послуги, але не має можливості розпорядитися будинком, оформити субсидію. Відповідачі більше року не проживають в цьому будинку, тому просить визнати їх таким, що втратили право користування будинком. У судовому засіданні позивач не був присутнім, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити,. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача та його представника cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], вона проживала у будинку, потім вийшла заміж, перейшла проживати до чоловіка і з того час вже майже 10 років вона в будинку разом з позивачем не проживає. Останній раз її бачила, коли сину відповідачки було 5 років. Вона є головою вуличного комітету на цій вулиці. Зі слів сусідів їй відомо, що дочка позивача разом з дитиною в теперішній час проживають в [INFO], дитина там ходить в школу. Вона народила ще дитинку, донечку, але в цьому будинку вона вже давно не живуть. Не відомо чи підтримують сторони між собою родинні стосунки. Про народження другої дитини відповідачкою, їй повідомила матері відповідачки. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає на цій вулиці від народження. Їй відомо, що [PERSON], дочка [PERSON], вийшла заміж, в якому році не пам»ятає , перейшла проживати до чоловіка, і вже приблизно 10 років не проживає в будинку позивача. Її дитина також в будинку не проживає, а проживає разом з матір»ю. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Із наданих суду документів вбачається, що [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою м. Лисичанськ, вул. Брянцевська, 37 ( а.с.5) [PERSON] довідки , виданої головую вуличного комітету 16.01.2016 року [PERSON], вбачається, що його дочка [PERSON] та її син [PERSON], не проживають [INFO] з 2002 року по теперішній час, але прописані ( а.с.9) [PERSON] довідки відділу адміністративних послуг Лисичанської міської ради від 19.01.2016 року № 600/10-02 вбачається, що [PERSON] , дочка [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 08.02.2002 року, онук [PERSON], зареєстрований в будинку з 06.06.2002 року ( а.с.10) [PERSON] копії свідоцтва серія ААК№ 096085 про право на спадщину за законом від 13.06.1997 року вбачається, що спадкоємцем майна гр. [PERSON], яка померла 08.04.1992 року є її син [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з : житлового будинку з дворовими побудовами, який знаходиться в м. Лисичанську, вул. Брянцевська, будинок 37, що міститься на земельній ділянці. Право власності зареєстровано в ЛКП «БТІ» за реєстром № 6901 18.06.1997 року( а.с.11) Судом також встановлено, що відповідачка не є співвласником спірного житла, ухиляється від його утримання. Із пояснень допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] відповідачка більше 10 років не проживає разом з дитиною без поважної причини в спірному будинку, тобто втратила інтерес до спірного житла. Неповнолітній [PERSON], [INFO], повинен проживати разом з батьками, а оскільки його мати [PERSON] не проживає у будинку, разом з нею у будинку не проживає і неповнолітня дитина, тому суд вважає, що [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], 06.06,2002 року народження слід визнати таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивліьнів справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим віповдно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.71 ЖК України відповідач та її неповнолітній син не проживають у спірному житлі більше шести місяців без поважних причин, тому втратили право користування цим житлом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку( квартири) . які проживають разом з ним у будинку ( квартирі) , що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Представник позивача у судовому засіданні [PERSON], заперечувала наявність іншої домовленості між сторонами стосовно обставин втрати прав користування спірним житлом. За таких обставин відповідачів [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] слід визнати такими, що втратили право користування спірним житлом, оскільки вони без поважних причини відсутні там більше 10 років.

Outcome: approved