Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача, в якому, посилаючись на те, що останній будучи поручителем за належне виконання своїх зобовязань третьою особою перед банком за Договором кредитної лінії № 252 від 22.05.14 р., вказуючи на те, що третя особа порушила умови договору, та, у такому разі, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, просить суд стягнути з [PERSON] прострочену заборгованість на загальну суму 540182,44 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 375046,12 грн., заборгованості за відсотками 121830,76 грн., комісії за резервування з 08.09.2014р. по 21.01.2016р. в розмірі 1106,73 грн., трьох процентів річних по простроченому основному боргу з 25.05.2015 по 21.01.2016 6694,26 грн., трьох процентів річних по прострочених відсотках з 08.09.2014 по 21.01.2016 року 2494,87 грн., інфляційних нарахувань по простроченому основному боргу з 25.05.2015 по 21.01.2016 7966,21грн., інфляційних нарахувань по прострочених відсотках з 08.09.2014 по 21.01.2016 року 25043,49грн. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він позов підтримав, у випадку неявки до суду відповідачки був не проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились, хоча про час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином через ЗМІ, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за їх відсутності у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону. Судом встановлено, що 22 травня 2014 року між позивачем та третьою особою було укладено Договір кредитної лінії № 252, згідно якого третя особа отримала кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії в розмірі 450\~000 грн. з остаточним терміном повернення не пізніше 19 травня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 22,00 % річних на фактичну суму заборгованості Позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, а у випадку порушення зобовязань позичальника в розмірі 24,00% річних. Відповідно до умов укладеного договору третя особа зобовязувалась здійснювати погашення частини кредитних коштів у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого кредитного ліміту кредитування на такий наступний період, та сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше 05 числа місяця наступного за звітним. Із розрахунку заборгованості вбачається, що третя особа після отримання кредиту виконувала обовязки по кредитному договору до серпня 2014 року, після чого перестала погашати відсотки за користування кредитом та кредитні кошти, внаслідок чого станом на 22 січня 2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 540182,44 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 375046,12 грн., заборгованості за відсотками 121830,76 грн., комісії за резервування з 08.09.2014р. по 21.01.2016р. в розмірі 1106,73 грн., трьох процентів річних по простроченому основному боргу з 25.05.2015 по 21.01.2016 6694,26 грн., трьох процентів річних по прострочених відсотках з 08.09.2014 по 21.01.2016 року 2494,87 грн., інфляційних нарахувань по простроченому основному боргу з 25.05.2015 по 21.01.2016 7966,21грн., інфляційних нарахувань по прострочених відсотках з 08.09.2014 по 21.01.2016 року 25043,49грн. Пунктом 3.3.1 Кредитного договору передбачено право позивача, у випадку, якщо будуть мати будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або Майновим поручителем /Поручителем взятих на себе обовязків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або Документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати негайного повернення суми Кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування Кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, якщо Позичальник вчасно не сплатив суму Кредиту, її частину або проценти за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим Договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачається, що у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Договором поруки № 252/31 від 22.05.14 р., укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON], підтверджується, що останій на добровільних засадах зобовязувався перед позивачем в повному обсязі відповідати по зобовязанням третьої особи, які виникають кредитного договору. З наведеного виходить, що позивач в даному випадку має право вимагати повернення кредиту як від третьої особи та відповідачем разом, так від кожного з них окремо. У своєму позові позивач вказує, що позбавлений можливості врегулювати спір у позасудовому порядку, оскільки на території проживання відповідача та третьої особи проводиться АТО, з ними відсутній поштовий звязок. Таким чином, враховуючи, що судом встановлений факт порушення своїх зобовязань по поверненню кредиту і сплаті відсотків за його використання третьою особою, відповідач добровільно взяв на себе обовязок у такому випадку відповідати за порушення третьою особою умов кредитного договору, тому у суду не виникає сумнівів в доведеності предявленого позову, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором на вказану вище суму. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України у разі задоволення позову в цілому судові витрати, понесені позивачем, слід стягнути з відповідачки.

Outcome: approved