Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 16.02.1985 року Бортницькою сільською радою Липовецького району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис №4. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує у позовній заяві на те, що від цього шлюбу діти вже повнолітні, проте відповідач припинити шлюб через органи ДРАЦС відмовляється. Причиною розірвання шлюбу, позивач називає те, що останнім часом між ними як подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття поваги один до одного, у зв'язку із чим між ними виникають непорозуміння, що призвело до нестерпності подальшого сумісного проживання, тому позивач вирішив, що шлюб існує формально, а його збереження буде суперечити його інтересам та інтересам їх сім'ї. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені ним у позовній заяві. Також суду пояснив, що наміру примиритись із відповідачем він не має, наполягав на розірванні шлюбу, так як він існує лише формально, а тому його збереження суперечить його інтересам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що в продовж терміну наданого їм судом на примирення, сварок та непорозумінь між ними як подружжям не виникало, а тому вона впевнена, що строк на примирення в шість місяців приведе до збереження шлюбу та змінить ставлення позивача до неї. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №4. Спільне подружнє життя у сторін не складається через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, втрату поваги один до одного. Позивач в судовому засіданні наполягав на розірванні шлюбу, зазначаючи, що збереження шлюбу вважає недоцільним, що буде суперечити його інтересам. Ураховуючи те, що сім'я є добровільним союзом двох людей, тому суд вважає, що заперечення відповідача проти розірвання шлюбу не можуть прийматись до уваги, оскільки вказують лише на бажання одного з подружжя на збереження сім'ї та у випадку не бажання іншого з подружжя не дають підстав для збереження шлюбу. Сторони подружніх відносин не підтримують, позивач перебувати у шлюбі з відповідачем не бажає, а отже відсутні ознаки існування сім'ї. Окрім того, сторонам було надано судом місячний строк на примирення, однак примирення не відбулося, позивач продовжував наполягати на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем відсутні близькі стосунки і позивач не має будь-якого наміру продовжувати спільне життя з відповідачкою, тому шлюб слід припинити шляхом його розірвання, а позов задовольнити. Також підлягає до задоволення вимога відповідача про залишення їй для подальшого іменування прізвище набуте нею у шлюбі, оскільки це узгоджується з приписами ст.113 СК України. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судові витрати, оскільки позивач при пред'явленні даного позову був звільнений від їх сплати.. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved