Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №61. У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя із дружиною не склалося. Внаслідок різного менталітету та поглядів на життя вони між ними втрачено почуття любові та поваги, вони стали чужими людьми. На даний час їх нічого не поєднює, вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, їхня сімя фактично припинила своє існування. А тому просить припинити юридичний звязок між ними шляхом розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з аналогічних мотивів, доповнив, що після одруження він проживав у дружини, однак через різні життєві цінності та протилежні погляди на побут між ними виникали суперечки, які переросли у тривалий конфлікт. За спільною згодою більше року тому вони вирішили припинити подружні стосунки і 22.12.2015 року він переїхав проживати окремо від сімї. З цього часу вони декілька разів пробували миритися, однак до позитивних наслідків це не призвело, а тому він зрозумів, що їхні подружні відносини остаточно припинилися, примиритися не бажає, у звязку із чим просить позов задоволити. Додатково зазначив, що спору з приводу майна між ними не має, дитина проживає із матірю, і з приводу її місця проживання у них теж спору не виникає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила що дійсно після одруження із чоловіком у них стали виникати конфлікти через різні погляди на цінності сімейного життя та способи проведення дозвілля. Після народження доньки у 2013 році вона надіялася, що щось зміниться, однак позитивної динаміки в їх стосунках не відбувалося, відносини поступово погіршувалися, а тому після останньої сварки 19.12.2015 року вони вирішили розїхатися проживати окремо. Вказала, що дійсно після цього позивач вживав заходів щодо їх примирення, однак вони ні до чого не призвели, на даний час вона також зрозуміла, що їхня сімя остаточно розпалася, і примирення між ними не можливе, а тому не заперечує щодо розірвання шлюбу. Спорів з приводу майна та місця проживання дитини між ними не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд задовольняє позов з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. Внаслідок різних поглядів на життя та побут, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, з грудня 2016 року вони разом не проживають. Обоє сторін в судовому засіданні визнали, що на даний час подружні відносини між ними остаточно припинені, переконані, що примирення між ними не можливе, вказали, що спорів щодо місця проживання дитини, а також поділу майна між ними не має. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін та дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved