Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку за вказаною адресою. В грудні 2012 року відповідач за власною ініціативою забрав свої речі та виїхав у невідомому напрямку та з того часу в будинку не проживав, особистих речей відповідача у спірному помешканні немає. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, а у разі неявки відповідача розглянути справу у заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надавав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договіру купівлі- продажу від 02 лютого 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом 1 державної нотаріальної контори Харківського району. Як вбачається з довідки обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія», разом з позивачем у спірній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO] з 31 травня 2012 року. Факт непроживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом депутата Мерефянської міської ради [PERSON], в якому зазначено, що Матющенко з 31 травня 2015 року по теперішній час не проживає в зазначеній квартирі, спільного господарства не веде, комунальні послуги не сплачує. Таким чином відповідач не проживає у спірній квартирі тривалий час, а саме з травня 2012 року, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірною квартирою в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач більше року без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті, однак залишається зареєстрованим у квартирі, чим порушує право позивача на здійснення права на належну їй власність. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved