Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в Ленінський районний суд м. Кіровограда до Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» про повернення строкового банківського вкладу зазначивши, що 10.01.2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Міський Комерційний Банк» було укладено договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/69/152248, згідно з яким банк прийняв від нього кошти в сумі 10 000, 00 грн. на строковий депозитний рахунок [NUMBER], зі сплатою 21, 8% річних, строком на 120 днів, а саме до 10. 05. 2014 року. Відповідно до квитанції № 2703 від 10.01.2014 року банк залучив кошти на депозит. Звернувшись до відповідача у призначений до виплати коштів день, відповідач видав кошти позивачу тільки частково, а саме 1000, 00 грн., посилаючись на відсутність готівки в касі банку. Вважаючи порушеними свої права та інтереси позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та здійснити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору акційного строкового банківського вкладу № 2630/69/152248 від 10 січня 2014 року та квитанції від 10.01.2014 року банк прийняв від позивача кошти в сумі 10 000, 00 грн. на строковий депозитний рахунок [NUMBER], зі сплатою 21.8% річних, строком на 120 днів, а саме до 10. 05. 2014 року. Згідно з п.1.7. договору акційного строкового банківського вкладу № 2630/69/152248 від 10 січня 2014 року повернення вкладу та нарахованих процентів вкладнику здійснюється банком шляхом видачі коштів готівкою через касу Банку або безготівкового перерахування на власний поточний рахунок Вкладника. Відповідно до квитанцій Банку від 12 та 14 травня 2014 року відповідач видав позивачу вклад у сумі 500,00 грн. та 500,00 грн. відповідно. Як передбачено умовами вказаного вище договору, а саме п. 2.3 нарахування процентів на вклад починається з дня, наступного за днем надходження Вкладу у Банк, і закінчується в день, що передує даті закінчення строку дії Договору, вказаного в п. 1.1. статті № 1, частини №2 цього Договору або списанню з рахунку з інших підстав. При нарахуванні процентів за цим Договором використовується метод факт/факт (фактична кількість днів у році). 12 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача письмово про повернення суми вкладу, про що свідчить заява позивача від 12.05.2014 року, проте позивачу відповідачем надано відповідь від 10.06.2014 року про видачу готівки клієнтам в залежності від наявності в касі банку. 11 липня 2014 року позивачем Голові правління Публічного акціонерного товариства «Міський Комерційний Банк» направлено вимогу про повернення банківського вкладу, яку відповідачем отримано, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 17.07.2014 року, проте кошти відповідачем позивачу не видано. У відповідності до п.5.2 цього договору спірні питання, які можуть виникнути між Банком і Вкладником у зв'язку з виконанням цього договору, вирішуються шляхом проведення переговорів. Якщо таке врегулювання стає неможливим і сторонам не вдалося досягти згоди, шляхом підписання даного договору, сторони домовилися, що всі спори, розбіжності, вимоги та претензії, які виникають при виконанні даного Договору чи у зв'язку з ними або випливають з них, підлягають остаточному вирішенню у компетентному суді згідно з чинним законодавством України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 1060 та ч.2 ст. 1228 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене суд вважає за можливе повністю задовольнити вимогу щодо стягнення грошових коштів. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved