Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визначення додатково строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON], про що свідчить видане свідоцтво про її смерть [NUMBER] від 01 березня 2012 року, після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з належної останній земельної ділянки площею 5,350 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 042328, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за МД № 3490 від 13 лютого 2001 року. За життя померла [PERSON] залишила заповіт від 18 грудня 2008 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 183, по якому вказану земельну ділянку заповідала їй та її сестрі [PERSON] в рівних долях, при цьому остання відмовилась від прийняття спадщини, тому вона є єдиною спадкоємицею за заповітом. У встановлений законом строк вона не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як після смерті [PERSON] не знала про наявність заповіту, перебувала у тяжкому матеріальному стані, хворіла та тривалий час відновлювала Державний акт на землю та технічну документацію на неї, тому вона вимушена звернутись до суду для вирішення питання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном у три місяці. У судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, не з'явилась, до суду надала заяву (а.с. 24), згідно якої просить справу розглянути в її відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав на адресу суду заяву (а.с. 20), в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення, згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4, 7, 8) - [PERSON], про що свідчить видане свідоцтво про її смерть [NUMBER] від 01 березня 2012 року (а.с. 10), після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з належної останній земельної ділянки площею 5,350 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 042328, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за МД № 3490 від 13 лютого 2001 року (а.с. 14). За життя померла [PERSON] залишила заповіт від 18 грудня 2008 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 183 (а.с. 13), по якому вказану земельну ділянку заповідала позивачці та її сестрі [PERSON] в рівних долях, при цьому остання відмовилась від прийняття спадщини (а.с. 15), тому позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом (а.с. 11, 12). У встановлений законом строк позивачка вчасно не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 9), так як після смерті [PERSON] не знала про наявність заповіту, вважаючи, що спадщину своїм фактичним проживанням прийняв її покійний батько [PERSON] (а.с. 12), перебувала у тяжкому матеріальному стані, хворіла та тривалий час відновлювала Державний акт на землю та технічну документацію на неї, тому звернулась до суду для вирішення питання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном у три місяці (а.с. 1, 2). Згідно зі ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом та бажає прийняти спадщину, а терміни для подачі заяви до нотаріальної контори пропустила з поважних причин, а саме після смерті своєї матері не знала про наявність заповіту, вважаючи, що спадщину своїм фактичним проживанням прийняв її покійний батько [PERSON], перебувала у тяжкому матеріальному стані, хворіла та тривалий час відновлювала Державний акт на землю та технічну документацію на неї, що є об'єктивними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо спадкування, суд, також враховуючи визнання позову представником відповідача, вважає за доцільним визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини у три місяці. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved