Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, мотивуючи тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» 11.05.2007 р. було укладено договір про іпотечний кредит № 2094 з [PERSON] , якій надано грошові кошти у розмірі 86 000,00 доларів США строком до 11.05.2020 р. у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 11,75 % річних. Цільове призначення кредиту - на придбання квартири, за договором купівлі-продажу від 11.05.2007 р., розташованої за адресою: [ADDRESS] . В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір від 11.05.2007 р. № 4567, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Присяжнюк О.М. та зареєстровано в реєстрі № 792. Предметом іпотеки було визначено однокімнатну квартиру, яка має загальну площу - 39,30 кв.м., жилу площу - 21,30 кв. м. зі всіма невід`ємними при належностями, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачем зобов`язання за кредитним договором порушені, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, а саме нерухоме майно - однокімнатну квартиру, загальною площею - 39,30 кв. м., жилою площею - 21,30 кв. м. зі всіма її при належностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого11.05.2007 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Присяжнюк О.М., зареєстрованого в реєстрі за №789, та зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна 29.05.2007 р. в книзі № д. 481-150, реєстровим № 5419, реєстраційне посвідчення № [NUMBER] . Також, просить встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу позивачем, як іпоткекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» за ціною продажу, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, 994 300 грн. 00 коп. За рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки задовольнити вимогу позивача у розмірі 41 609,07 доларів США, яка виникла з договору про іпотечний кредит від 11.05.2007 р. № 2094. Надати позивачу право на подання та отримання в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, комунальних підприємствах (зокрема, але не обмежуючись, в органах Державної міграційної служби України, Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Київській міській раді, Державній реєстраційній службі України, житлово-експлуатаційних конторах, Відділі Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, тощо) та нотаріусів, будь-яких документів, заяв та інформацію (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки, інформаційні довідки, довідки форми №3, тощо) необхідних для продажу предмета іпотеки та належить [PERSON] . Судовий збір стягнути з відповідача. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2016 р. позовні вимоги ПАБ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено. За результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення представника [PERSON] 15.11.2016 року заочне квашення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2016 р. скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. 16 січня 2018 року у зв`язку із набранням чинності змін до ЦПК України в судовому засіданні вирішено питання про розгляд справ за правилами загального позовного провадження, з огляду на приписи ст.ст. 19, 274 ЦПК України. 16.02.2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] В підготовчому засіданні вирішено питання про об`єднання в одне провадження даної справи зі справою за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Так, ПАТ «Державний ощадний банк України» подано до суду і позов про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 41 805, 20 дол. США за договором про іпотечний кредит № 2094 від 11.05.2007 р. та 68 151,79 грн., з яких: заборгованість за кредитом 38 492,33 дол. США, заборгованість по процентам - 3 312, 87 дол. США, заборгованість по пені 55 259,99 грн. та три відсотки річних - 12 891,80 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.03.2016 р. було задоволено позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, за даним договором, яке скасовано за заявою відповідача. Проте, весь цей час відповідач продовжує користуватися грошовими коштами, не виконує умови договору, а тому банк не обмежений у пред`явлені вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Прострочена заборгованість у зазначеному в позові розмірі нараховувалась станом на 19.12.2016 року. В подальшому представником позивача надавались заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої представник ПАТ «Державний ощадний банк України» просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про іпотечний кредит від 11.05.2007 р. № 2094, станом на 19.12.2016 року у розмірі 44 393 дол. США, з яких 38 492,33 дол. США заборгованість по тілу кредиту; 3 312,8 дол. США заборгованість по процентам; 2 098,60 дол. США заборгованість по сплаті пені; 489,59 дол. США загальна сума 3 від прострочених сум по відсоткам та основному боргу. Представником відповідача надавався відзив на позовну заяву щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Представником [PERSON] зазначено, що заборгованість почала утворюватись з 2014 року, оскільки відповідач не мала змогу повною мірою виконувати умови договору, чому сприяла політично - економічна ситуація в країні. Особливу увагу представник відповідача звернув з положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, розрахунок заборгованості наданий банком не доводить належним чином розмір заборгованості відповідача. Сума заборгованості з огляду на те. яким чином погашалась заборгованість за кредитом і яким чином банк розподіляв кошти внесені на погашення заборгованості свідчить про суттєве завищення суми, яка вимагається до стягнення і дорівнює 20 529,82 дол. США. Так само завищено і розмір процентів, які нараховані банком. Крім того н може, відповідно до вимог чинного законодавства України бути стягнута пеня у іноземній валюті. Представником ПАТ «Державний ощадний банк України» у квітні 2018 р. подано заяву проз збільшення позовних вимог за двома позовами, відповідно до якої позивач остаточно просив суд: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код - У 00032129) в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ танк» т заборгованості за договором про іпотечний кредит від 11.05.2007р. №2094, (станом на 18р.) в розмірі 53 706,72 дол. США; звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 11.05.2007р. укладеного між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , який посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Присяжнюк О.М. та зареєстровано в реєстрі за №792, а саме на нерухоме майно - однокімнатну квартиру, загальною площею - 39,30 кв.м., жилою площею - 21,30 кв. м. зі всіма невід`ємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) та належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири юго 11.05.2007р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Присяжнюк О.М. зареєстрованого в реєстрі за №789, та зареєстроване у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 29 травня 2007р. в книзі № д. 481-150, за реєстровим №5419, реєстраційне посвідчення № 032945; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - однокімнатної квартири, загальною - 39,30 кв.м., жилою площею - 21,30 кв.м. зі всіма невід`ємними її приналежностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ), шляхом продажу публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ 00032129, адреса: 01001, м. і Госпітальна, 12-г) як Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, 994 300 грн. 00 копійок; За рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки - однокімнатної квартири, загальною площею - 39,30 кв.м., жилою площею - 21,30 кв.м. зі всіма її приналежностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], задовольнити вимогу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» у розмірі 53 706,74 дол. США з яких 15 381,00 дол. США загальна сума не простроченого кредиту; 23 111,33 доларів США загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 9 111,57 дол. США загальна сума заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом; 3 534,80 дол. США загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 1 091,13 дол. США загальна сума 3% річних від простроченої суми кредиту; 248,28 дол. США загальна сума 3% річних від прострочених сум по відсоткам; надати публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» на подання та отримання в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, зальних підприємствах (зокрема, але не обмежуючись, органах Державної міграційної служби України, Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Департаменті державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Житлово-експлуатаційних конторах) та нотаріусів, будь-яких документів, заяв та інформацію (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки, інформаційні довідки, довідки форми №3 тощо) необхідних для продажу предмета іпотеки - однокімнатної при, загальною площею - 39,30 кв.м., жилою площею - 21,30 кв.м. зі всіма невід`ємними приналежностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) та належить [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Від представника відповідача надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, де зазначено, що позивач намагається з урахуванням висновку експерта виправити недоліки, які були допущені під час підробки математичних (бухгалтерських) даних щодо дійсної заборгованості за кредитним договором. Від представника ПТ «Державний ощадний банк України» надійшла відповідь на відзив де зазначено, що всі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства України і здійснені на підставі умов договору. В судових засіданнях представник ПАТ «Держаний ощадний банк України» підтримував заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач, її представник надали пояснення відповідно до яких зазначили, що позовні вимоги банку не є доведеними, сума заборгованості значно завищена. В подальшому від представник відповідач [PERSON] просив суд при ухваленні рішення прийняти до уваги позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. Відповідач [PERSON] просила здійснити розгляд справи за її відсутності. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані відповідно до приписів чинного ЦПК України докази та надавши їм відповідну оцінку, суд вважає, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягає, а позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» 11.05.2007 р. було укладено договір про іпотечний кредит № 2094 з [PERSON] . Відповідно до п. п. 1.1 кредитного позивач та позичальник визначили, що банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 86 000 (вісімдесят шість тисяч) доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11,75% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. За змістом п. 1.2 договору визначено, що кредит надається на 13 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 11.05.2020 року на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 11 травня 2007 року, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом щомісяця до 25 платіжного місяця, починаючи з місяця в якому надано кредитні кошти, та проводити погашення кредиту частинами в сумі 552 доларів США щомісяця до 25 числа платіжного місяця починаючи з червня 2007 року по квітень 2020 року шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань на вказаний в договорі рахунок. Останній платіж в рахунок погашення кредиту в сумі 440 доларів США та нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 11 травня 2020 року. В подальшому за рішенням кредитора та позичальника 25.11.2009 року було укладено додатковий договір № 1 щодо реструктуризації кредитної заборгованості та зміни графіку погашення кредиту в межах строку кредитування за кредитним договором № 2094 від 11.05.2007 року, а саме п. 1.5 викладено в наступній редакції: позичальник зобов`язується щомісячно до 25 числа платіжного місяця здійснювати платежі в валюті наданого кредиту готівкою до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок в банк, що зазначений в цьому договорі: з червня 2007 року по жовтень 2009 року рівними частинами в сумі 552,00 доларів США; з листопада 2009 року по жовтень 20410 року рівними частинами в сумі по 276,00 доларів США; з листопада 2010 року по квітень 2020 року рівними частинами в сумі 595,00 доларів США; а останній платіж не пізніше 11.05.2020 року в сумі 506,00 доларів США. 11.05.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 4567, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Присяжнюк О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 792. Предметом іпотечного договору є однокімнатна квартира яка має загальну площу - 39,30 кв.м, жилу площу - 21,30 кв.м. зі всіма невід`ємними приналежностями, що стане власністю іпотекодавця у майбутньому та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу п. 3.3 кредитного договору позивач та позичальник домовились, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або за іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку: одноразового прострочення сплати чергового платежу по кредиту та процентів за користування кредитом понад 2 місяці. Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом 30 робочих днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, що передбачає ч. 2 п. 3.3. кредитного договору. Також встановлено і н заперечується [PERSON] , її представником, що з 2014 р. у зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору почала утворюватись заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Представник позивача зазначає, що станом на 01.04.2018 р. заборгованість становить 53 706,72 дол. США, в той час як [PERSON] вказує на те, що заборгованість значно завищена. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, як свідчать матеріали справи, 20.02.2015 р. ПАТ «Держаний ощадний банк України» направив в адресу позивальника [PERSON] лист - вимогу де зазначив про порушення умов виконання кредитного договору та вказав на наявну заборгованість станом на день складання вимоги та відповідно до приписів ст. 525, 526 ЦК України, п.п. 3.4., 5.2. Кредитного договору відкликав всю суму кредиту та вимагав не пізніше 30 календарних днів з дати отримання цього листа - вимоги здійснити повне погашення кредиту, що наданий згідно до кредитного договору , а саме заборгованість , що обліковується на відповідних балансових рахунках : строкової заборгованості по основному боргу - в розмірі 37 991,00 доларів США, простроченої заборгованості по основному боргу - в розмірі 1597,02 доларів США, простроченої заборгованості - в розмірі 393,30 дол. США. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Зважаючи на викладене, кредитор, направивши позичальнику вимогу, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та пені. Велика палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах зазначала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, постанова від 4 липня 2018 року Справа № 310/11534/13-ц). Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що з відповідача можливо стягнути заборгованість, як утворилась станом на день складання вимоги та застосувати приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, визначаючи суму заборгованості, що утворилась станом на 20.02.2015 р. суд вважає за можливе прийняти розрахунок наданий позивачем, з огляду на наступне. Доказами, в розумінні положень ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними, відповідно до ст. 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, суд вважає, що представник відповідача не довів у встановленому законом порядку, що здійснені банком нарахування станом на 20.02.2015 р. не відповідають умовам договору, як і не відповідають таким умовам і зарахування коштів сплачених [PERSON] . Також, на переконання суду, не можливо покласти в основу рішенні і висновок експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи № 01/04-08складений 12.04.2018 р. на замовлення [PERSON] , оскільки фахівцю було поставлено питання щодо суми заборгованості за договором про іпотечний кредит № 2094 від 11.05.2007 р. станом на 19.12.2016 р. За таких обставин, суд вважає за можливе прийняти до уваги заборгованість по тілу кредиту у розмірі 39 588,02 долари США (37 991,00+ 1597,02 долари США). Під час здійснення розрахунку % за користування кредитом за період з 20.02.2015 р. по 28.02.2015 р. та з 01.03.2015 р. по 22.03.2015 р. суд має застосувати наступну формулу: С х 11,75%/ 365 х Д - де с - сума заборгованості за кредитом, Д - кількість днів, 11,75 відсоткова ставка за договором. Отже за період з 20.02.2015 р. по 28.08.2015 р. проценти за договором становлять 101,95 доларів США ( 39 588,02х11,75%:365х8) за період з 01.03.2015 р. по 22.03.2015 р. 280,37 доларів США (3 588,02х11,75%:365х22) а всього 382,32 доларів США. В свою чергу 3% річних за період з 30.03.2015 р. по 31.03.2018 (день який передує розрахунку у заяві про збільшення вимог ) становить - по тілу кредиту 39 588,02х3Х1097 (кількість днів прострочення):1000:365+ 3 569,43 долари США., за процентами - 69,93 доларів США. З огляду на обставини встановлені в судовому засіданні суд вважає з можливе стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитом - 39 588,02 долари США, проценти у розмірі 382,32 долари США, 3% річних по тілу кредиту у розмірі 3 569,43 долари США, 3% по процентам у сумі 69,93 долари США. При цьому суд вважає за можливе відмовити позивачу у зверненні стягнення на предмет іпотеки поряд із стягненням заборгованості, зважаючи на наступне. Пунктом 6.2 іпотечного договору, укладеного між сторонами і це не заперечується учасниками процесу, визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавство, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6 цього договору. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про іпотеку», іпотеко держатель має право на продаж предмета іпотеки у випадку наявності рішення суду про продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Разом з тим, відповідно до п.1 ч. 1 Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно з ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно з ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, шо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 06.11.2015 р. за [PERSON] крім переданого в іпотеку банку майна зареєстровано право власності на: квартиру [ADDRESS] , та житловий будинок [ADDRESS] . Проте, як свідчать надані відповідачем докази, зазначений будинок 31.08.2016 року було продано [PERSON] , що підтверджується договором купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. За таких обставин, беручи до уваги відсутність у відповідача іншого житла ніж майно, яке перебуває в іпотеці банку, та за умови недоведеності представником банку необхідності та можливості одночасно стягнути заборгованість та звернути стягнення на предмет іпотеки, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог в цій частнині. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial