Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після смерті померлого залишилась половина житлового будинку розташованого в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 1.0268 га на території Соколівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до заповіту від 16.03.2001 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Соколівської сільської ради [PERSON], все своє майно, батько [PERSON] заповів позивачу. Інших спадкоємців, які би могли претендувати на дану спадщину немає, в Жидачівській нотаріальній конторі спадкова справа не відкривалася. З урахуванням цього та відповідно до даного заповіту він являється єдиним спадкоємцем померлого. В листопаді 2013 року він звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте у нотаріальній конторі його повідомили про те, що строк для прийняття спадщини ним пропущений. Для отримання спадщини він не зміг у встановлений шестимісячний строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки являється юридично не обізнаним і не знав, що такий строк для прийняття спадщини існує, також він вважав, що маючи заповіт зможе в будь-який час подати заяву про прийняття спадщини. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просить його задовольнити. Представник відповідача, сільський голова Соколівської сільської ради [PERSON] подав до суду заяву, якою просить суд справу слухати у їх відсутності. Позовні вимоги визнає. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що факт відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть (повторно) серії [NUMBER] від 12.12.2013 року [PERSON]. Спадкодавцеві належала половина житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок серії [NUMBER] від 15.02.2001 року та земельна ділянка розміром 1.0268 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26.02.2001 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців, які б могли претендувати на прийняття спадщини не має. Згідно ст. 1218 ЦКУ, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦКУ, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦКУ, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позивач [PERSON] являється внуком померлого [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Позивач є спадкоємцем за заповіту після смерті батька. У визначений законом строк він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про необхідність, маючи заповіт, звертатися до нотаріальної контори. Відтак, суд вважає причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті батька поважною, позов обгрунтованим та таким, який підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст.1216, 1222, 1223, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved