Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що 13.03.2008 р. ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 27ТТВ, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 8998,00 грн. на наступних умовах: строк погашення 12.03.2010 р.; початкова відсоткова ставка за користування кредитними коштами 27,00 % річних; позичальник зобовязаний виконати зобовязання згідно кредитного договору у повному обсязі, у тому числі , але не обмежуючись цим, повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 24.02.2016 р. сума боргу складає 22357,64 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 5119,31 грн.; сума заборгованості за відсотками 7975,39 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 2726,17 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 2644,13 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 1976,05 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 1916,58 грн. Просив стягнути з [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (ЗКПО 00039019, МФО 300023, р/р 29092010130002) заборгованість за кредитним договором № 27ТТВ від 13.03.2008 р. в розмірі 22357,64 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. Згідно кредитного договору № 27ТТВ від 13.03.2008 р. [PERSON] отримала у ПАТ «Укрсоцбанк» кредит у сумі 8998,00 грн. на наступних умовах: строк погашення 12.03.2010 р.; початкова відсоткова ставка за користування кредитними коштами 27,00 % річних. Згідно розрахунку заборгованості за договором, станом на 24.02.2016 р. сума боргу складає 22357,64 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 5119,31 грн.; сума заборгованості за відсотками 7975,39 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 2726,17 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 2644,13 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 1976,05 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 1916,58 грн. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобовязання по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої зобовязання за договором, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості по кредитному договору та відсотків підлягають задоволенню. Що стосується вимог щодо стягнення пені, то згідно ст..2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. Мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов»язаннями. На час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов»язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов»язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов»язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязань. Суд вважає необхідним відмовити у позовних вимогах щодо стягнення пені, оскільки, згідно розрахунку вимог банку щодо кредитної заборгованості, банк повинен був зупинити ці нарахування з 14.04.2014 р. і у період проведення антитерористичної операції. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів суд враховує наступне. На підставі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, яки прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушенням боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок індексу інфляції. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: стягнення заборгованості за кредитом без урахування суми пені, що складає 16987,34 грн. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1378,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial