Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], свої вимоги мотивувавши тим, що з відповідачкою по справі він двічі перебував в шлюбі: вперше шлюб вони зареєстрували 25 червня 2011 року, який було розірвано 04.01.2013 року. Вдруге вони шлюб зареєстрували 30 серпня 2013 року, який було розірвано рішенням суду від 14.04.2015 року. 24 вересня 2013 року відповідачка народила доньку [PERSON], батьком якої було записано позивача. Після повторного розірвання шлюбу відповідачка стала чинити позивачу перешкоди у побаченнях та спілкуванні з дитиною, посилаючись на те, що це не його дитина. Зважаючи, що дитина народилась через місяць після потворної реєстрації шлюбу, а до цього з жовтня 2012 року він та відповідачка проживали окремо, позивач має обґрунтовані сумніви у своєму батьківстві щодо дитини. Посилаючись на вказане, просить виключити відомості про нього як про батька з актового запису № 466 від 04 жовтня 2013 року про народження [PERSON], народженої 24.09.2013 року. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, прохав задовольнити, зазначив, що на час реєстрації повторного шлюбу був впевнений, що дитина його, оскільки, незважаючи, що вони з відповідачкою з жовтня 2012 року проживали окремо, вони зустрічались і мали інтимні стосунки, та відповідачка його впевнила в батьківстві. Також наполягав на проведенні генетичної експертизи. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка двічі в судове засідання не зявилася, в попередніх судових засіданнях позицію щодо позовних вимог змінювала, то визнаючи позов, то заперечуючи проти його задоволення. Так, пояснила, що після розірвання першого шлюбу вона проживала з іншим чоловіком та на час зачаття дитини з позивачем не зустрічалась. Потім вони поновили стосунки і позивач був обізнаний, що дитина не від нього, але погодився зареєструвати шлюб з нею та бути батьком дитині. Згодом пояснювала, що позивач не був обізнаний, що він не батько дитини. Проти проведення генетичної експертизи категорично заперечувала, зазначивши, що дитину сховає та не надасть для забору ДНК-зразків. Представник третьої особи в судовому засіданні у вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, приходить до наступного: Відповідно до положень ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123цього Кодексу. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3 питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Доказами, згідно ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], мати відповідачки, показала, що її донька була в шлюбі з позивачем, який вони розірвали, після цього її донька зустрічалась з іншим чоловіком і проживала з ним, потім вона припинила стосунки з тим чоловіком та поновила стосунки з позивачем, на той час вона вже була на 3-4 місяці вагітності. Вона чула розмову доньки з позивачем, під час якої донька повідомила позивачу, що вона вагітна від іншого, на що той відповів, що буде виховувати дитину як свою. Ця розмова була ще до реєстрації їх повторного шлюбу. Свідок була в кімнаті, а донька з позивачем розмовляли на кухні. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 27 квітня 2015 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30.08.2013 року, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] до її повноліття. . (а.с. 3) Згідно свідоцтва про народження батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Актовий запис про народження дитини за № 466 здійснено 04 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області. (а.с. 4) З наведеного вбачається, що дитина народилась через 24 дні після реєстрації шлюбу між сторонами. Ухвалою суду від 23 лютого 2016 року була призначена судова генетична експертиза на вирішення якої було поставлено питання, чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 23-24) Проведення вказаної експертизи було унеможливлено поведінкою відповідачки, яка ухилялась від надання ДНК-зразків дитини та категорично заперечувала проти її проведення, не пояснюючи при цьому причин такого заперечення. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Зважаючи на вказане та досліджені докази, суд вважає доведеним факт, що позивач не є біологічним батьком дитини. Суд критично ставиться до показів свідка про обізнаність позивача, що він не є батьком дитини, оскільки свідок є матірю відповідачки та заінтересована в результатах розгляду справи. Таким чином, відповідач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний, що він не є батьком дитини на час реєстрації його батьком. В силу ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З огляду на зазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved