Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення з нього боргу за договором позики, просив стягнути з нього заборгованість у розмірі 464 000,00 грн. Просив також стягнути з відповідача судовий збір. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідач 07 листопада 2013 року взяв у нього в борг за договором позики 164 160 грн., що на дату укладання договору було еквівалентно 20 000 доларів США за курсом, встановленим ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», строком до 08 січня 2014 року, кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 474 000 грн., що еквівалентно 20 000 доларів США за курсом, встановленим ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» станом на 03 серпня 2015 року. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що договір позики було укладено у зв'язку з питанням про оплату за договором, укладеним між позивачем та ТОВ «АЛАН-Компані, Лтд». Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07 листопада 2013 між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяв у позику у [PERSON] грошові кошти у сумі 164 160,00 грн., що на дату укладання договору було еквівалентно 20 000 доларів США за курсом, встановленим ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», на строк до 08 січня 2014 року (а.с. а.с. 7-8). Факт отримання грошей підтверджується даними Акту прийому передачі грошових коштів згідно договору позики від 07 листопада 2013 року (а.с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Суд критично оцінює пояснення представника відповідача про укладення між сторонами іншого договору, питання про оплату за яким було ніби-то вирішено шляхом укладання договору позики, оскільки на підтвердження зазначених обставин суду не надано належних та допустимих доказів. Так, у договорі №0611-13 від 06 листопада 2013 року, укладеному між позивачем та ТОВ «АЛАН-Компані, Лтд», відсутні будь-які посилання на договір позики, а надані представником відповідача платіжні документи не стосуються договору позики. У судовому засіданні представник відповідача не заперечував укладання договору позики між сторонами. Згідно з даними пункту 1.1. договору позики позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у пункті 2.1 договору, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму у визначений цим договором строк та порядок. З даних пункту 2.1. договору позики та Акту прийому передачі грошових коштів згідно договору позики від 07 листопада 2013 року видно, що [PERSON] передав [PERSON] кошти у Національній валюті України - гривні. Зазначену обставину підтвердили у судовому засіданні також представники сторін. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми коштів, що еквівалентна 20 000 доларів США за курсом, встановленим ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» станом на 03 серпня 2015 року, є безпідставними. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму коштів, передану йому за договором позики - 164 100, 00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 1 641,00 грн..

Outcome: partial