Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на його користь збитки в порядку регресу в сумі 14 208, 84 грн., а також судові витрати у розмірі 1 762 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9552312, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 2105», державний номерний знак [NUMBER]. Предметом вищевказаного договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну третіх осіб (потерпілих) при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 29.05.2017 року в м. Києві по вул. Щусєва, 6, відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2105», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «MERCEDES», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. 25.07.2017 року Шевченківським районним судом м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Довірена особа власника постраждалого транспортного засобу «MERCEDES», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа - Гарант» із повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду від 29.05.2017 року та із заявою про виплату страхового відшкодування від 06.10.2017 року, а також надав всі необхідні підтверджуючі документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу «MERCEDES», державний номерний знак [NUMBER], було проведено огляд вказаного транспортного засобу. 19.11.2017 року на замовлення позивача було складено розрахунок вартості матеріального збитку № 03-D/36/9, згідно якого вартість матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу «MERCEDES», державний номерний знак [NUMBER], складає без урахування ПДВ 20 338, 84 грн. Також, зважаючи на те, що на транспортному засобі «MERCEDES», державний номерний знак [NUMBER], під час його огляду було виявлено пошкодження, які не стосуються вищевказаної ДТП, було складено додаткову Калькуляцію 18-D/37/3 від 07.11.2017 року, згідно якої розмір матеріального збитку, щодо відновлення складових частин, які були пошкодження до ДТП, складає 5 130, грн. без урахування ПДВ. Крім того, договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9552312, укладеним між ТДВ СК «Альфа - Гарант» та [PERSON], передбачено франшизу у розмірі 1000 грн. 05.12.2017 року, позивачем було складено страховий акт із розрахунком страхового відшкодування до нього. На підставі вищезазначених документів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 14 208, 84 грн. [PERSON] не повідомив позивача про настання страхової події письмово, про наявність поважних підстав таких дій позивачу невідомо. 29.12.2017 року позивач звернувся до [PERSON] із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 14 208, 84 грн., однак станом на момент подання позовної заяви до суду відповіді від відповідача не надходило. Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2018 року вищезазначену позовну заяву передано на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.12.2018 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводиться без участі сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 28 березня 2019 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Встановлено, що між ТДВ СК«Альфа-Гарант» та [PERSON] 12.06.2016 року укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією Полісу № АЕ/9552312. 25.07.2017 постановою Шевченківського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Крім того цим судом було встановлено, що [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував в стані наркотичного сп'яніння. Постанова суду набрала законної сили 05.08.2017 року. Частинами 4, 5 та 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 29.09.2017 до ТДВ СК«Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, звернувся довірена особа потерпілого [PERSON], який відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власником автомобіля «MERCEDES», державний номерний знак [NUMBER]. 19.11.2017 було проведено дослідження спеціаліста про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «MERCEDES», державний номерний знак [NUMBER] та складено розрахунок вартості матеріального збитку № 03-D/36/9, згідно якого вартість матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу «MERCEDES», державний номерний знак [NUMBER], складає без урахування ПДВ 20 338, 84 грн. Також, зважаючи на те, що на транспортному засобі «MERCEDES», державний номерний знак [NUMBER], під час його огляду було виявлено пошкодження, які не стосуються вищевказаної ДТП, було складено додаткову Калькуляцію 18-D/37/3 від 07.11.2017 року, згідно якої розмір матеріального збитку, щодо відновлення складових частин, які були пошкодження до ДТП, складає 5 130, грн. без урахування ПДВ. Крім того, договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9552312, укладеним між ТДВ СК «Альфа - Гарант» та [PERSON], передбачено франшизу у розмірі 1000 грн. 05.12.2017 року, ТДВ СК «Альфа - Гарант» було складено страховий акт із розрахунком страхового відшкодування до нього та на підставі вищезазначених документів ТДВ СК «Альфа - Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 14 208, 84 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №ID100986 від 05.12.2017 року. 29.12.2017 року ТДВ СК «Альфа - Гарант» звернувся до [PERSON] із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 14 208, 84 грн., однак вказаних грошових кроштів та відповіді від [PERSON] не отримав. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно зі ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Приписами ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При цьому статтею 29 вказаного закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до положень ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved