Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізінг Україна», 3-ті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Шевченківський відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13.10.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про фінансовий лізинг № 00003706. Відповідно до цього договору відповідач передав позивачу автомобіль VW Passat 2,0 TDI за умови сплати за це періодичних лізингових платежів з переходом у наступному цього об'єкту у власність лізингоотримувача. Пізніше позивач дізнався, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис від 31.07.2012 року зареєстровано в реєстрі №2045 про повернення лізингоодержувачем [PERSON] об'єкту фінансового лізингу. На примусове виконання виконавчого документу, яким є виконавчий напис, відділом державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції винесено постанову від 27.08.2012 року про відкриття виконавчого провадження № 33980537. Позивач вважає, що відповідач його не повідомив про відмову від договору у зв'язку з порушенням позивачем зобов'язань за договором щодо сплати лізингових платежів у строк, встановлений договором. З даними діями позивач не згодний і тому звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надавши суду письмові заперечення, в яких зазначив, що вимоги позивача до відповідача є безпідставними, оскільки вимоги про сплату заборгованості за договором надсилалися на адресу, яка була зазначена як фактична у вищевказаному договорі, і приватний нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до чинного законодавства України. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про слухання справи без її участі. Третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції в судове засідання не з'явилася про дату, час т місце слухання справи повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.10.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про фінансовий лізинг № 00003706, відповідно до якого відповідач зобов'язався передати у розпорядження позивача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Passat 2,0 TDI, 2011 року виробництва, а позивач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до цього договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становлять невід'ємну частину вищевказаного договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 38424,25 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 6780,75 доларів США. Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу, у разі дострокового припинення договору з блку відповідача, позивач зобов'язувався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу відповідача впродовж десяти робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивач починаючи з лютого 2012 року порушив вимоги чинного законодавства та умови договору і перестав виконувати свої зобов'язання за договором, частково не сплативши платіж за лютий 2012 року та не сплатив лізингові платежі за березень 2012 року, квітень 2012 року, травень 2012 року. В судовому засіданні представник позивача дані обставини підтвердив та зазначив, що станом на день розгляду справи заборгованість не погашена та існує в тому розмірі, що зазначено у розрахунках. Відповідно до п. 12.6.1 Умов договору, відповідач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо позивач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів, а тому несплата позивачем платежів призвела до розірвання договору та звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису за для повернення об'єкта лізингу. В судовому засіданні представник позивача стверджував, що позивач не отримував вимоги про сплату заборгованості, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, кореспонденція надсилалася за адресою: [ADDRESS], але позивач проживає за адресою: [ADDRESS], а тому позивач не міг отримувати вимоги від відповідача. Як вбачається з матеріалів справи позивачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору за вихідним № 00003706 від 04.05.2012 року (а.с. 50-52). Дані вимоги направлялися за адресою:[ADDRESS], тобто на ту адресу, яка була зазначена у договорі про фінансовий лізинг як фактична адреса позивача (а.с. 6). Позивач не повідомляв відповідача про зміну своєї фактичної адреси. Дані факти представником позивача в судовому засіданні не заперечувалися. Також відповідні листи направлялися [PERSON], яка є поручителем у договорі фінансового лізингу і яка отримала вимогу позивача. Підтвердженням цього є лист [PERSON] до начальника відділу по роботі з клієнтами [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення лізингу від лізингоодержувча у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином відповідач скористався своїм правом та звернувся до нотаріуса для одержання виконавчого напису. 31.07.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис №2045 про повернення об'єкта фінансового лізингу (а.с. 58). Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», такими документами для одержання виконавчого напису є оригінал договору лізингу, що передбачає у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу та засвідчена лізингодавцем копія рахунку, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмово повідомлення. Крім того нотаріусу було надано банківські виписки щодо заборгованості, оригінали листів повідомлень про сплату заборгованості, оригінал вимоги про повернення об'єкту лізингу, що підтверджується копіями документів, наданими на суду на запит приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі яких було здійснено вищевказаний виконавчий напис ( а.с. 99-125). Відповідно до ч.1 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість або інша відповідальність божника визначається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Представником позивача не заперечувався та не заперечується розмір заборгованості за договором про фінансовий лізинг № 00003706 від 13.10.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано доказів та обгрунтування своїх позовних вимог. Таким чином, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за №2045 від 31.07.2012 року про навернення об'єкта фінансового лізингу був вчинений у відповідності до чинного законодавства України. Проаналізувавши встановлені обставини справи та надані докази, суд дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог, враховуючи, що наявність безспірної заборгованості боржника перед стягувачем була підтверджена належним чином, виконавчий напис був вчинений у відповідності до вимог закону і підстав для відмови у їх вчиненні не було. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed