Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд: -Зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] ; -Визначити наступні способи участі позивача у вихованні сина - [PERSON] , [INFO] , а саме: побачення п`ять раз на тиждень: з понеділка по п`ятницю з 15:00 год. до 18:00 год. за місцем навчання сина або за місцем його проживання, перебування; спільний відпочинок у святкові дні; кожну суботу та неділю з 11:00 год до 18:00 год. без присутності матері та інших осіб; безперешкодне спілкування дитини з батьком у нього дома без присутності матері кожні останні вихідні ( субота та неділя) місяця; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між сином та батьком; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з дитиною або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день побачень з сином позивач має право забирати сина з дому/школи особисто. -Зобов`язати відповідача за два дні до зустрічі позивача з сином, надавати йому інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника. Надала відзив на позовну заяву, відповідно до якої в задоволенні позову просила відмовити. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. З 2000 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] року народився спільний син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з матір`ю - [PERSON] .. Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що відповідач чинить йому перешкоду у спілкування та вихованні дитини. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Суд звертає увагу на той факт, що позивач до судових засідань не з`являвся, належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог суду не надано, відомості про те, що позивач звертався до Органу опіки та піклування щодо винесення висновку про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити за недоведеністю вимог. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed