Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 31.03.2011 року між ним та Спільним агрохімічним підприємством «Родючість» (товариство з обмеженою відповідальністю) було укладено договір кредитної лінії № 7. Відповідно до умов вказаного кредитного договору банк надав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії. Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень. Згідно п. 2.7.1. кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 18 % річних. Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 31.03.2011 року з фізичними особами [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки №7, 7/1 та 7/2. 08.07.2013 р. Господарським судом Сумської області було порушено провадження у справі № 920/1065/13 про банкрутство спільного агрохімічного підприємства «Родючість» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю. Оскільки по позичальнику було порушено справу про банкрутство, позивач направив йому 16.08.2013 р. вимогу про відкликання кредиту. 13.11.2013р. банком було направлено всім поручителям відповідні повідомлення з вимогою погасити заборгованість. Відповідачі не виконують свої зобов'язання, мають заборгованість по кредитному договору, а тому позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав повністю. Просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.74 ЦПК України, судові повістки про виклик направлено за місцем реєстрації, які повернуто зі спливом строку зберігання. Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що 31.03.2011 року між позивачем та спільним агрохімічним підприємством «Родючість» (товариство з обмеженою відповідальністю) було укладено договір кредитної лінії № 7, що підтверджується його копією /а. с. 8-14/. В цілях забезпечення виконання кредитного договору 31.03.2011 року було укладено договори поруки №7, 7/1 та 7/2 з [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копіями договорів /а.с. 15-22/. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України, відповідач повинен виконати дане зобов'язання належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідачі не виконують свої зобов'язання, мають заборгованість станом на 10.02.2014 р. по кредитному договору на суму, яка становить: - 400 000 грн. - борг по кредиту; - 2191,78 грн. - борг по відсотках; - 6256,11 грн. - пені, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору /а. с. 138-142/. Відповідно кредитного договору, відповідач зобов'язується забезпечити повернення одержаного кредиту та сплати нарахованих відсотків. Відповідно до ч.1.ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Крім того, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу по кредитному договору в солідарному порядку. Згідно ст. ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами жодним чином не спростовано вимоги позивача. Укладений сторонами договір відповідачами ніколи не оспорювалася та у порядку, передбаченому ЦК України, недійсними не визнавалися. Оскільки, загальний строк дії кредитного договору (29.03.2014р.) не закінчився, вимогу про відкликання кредиту направлено 13.11.2013 р., тобто на день звернення до суду (09.01.2014р.) термін дії договору поруки не припинено. Судом встановлено, що 08.07.2013 р. відносно позичальника САП «Родючість» порушено справу про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, що підтверджується Ухвалою Господарського суду Сумської області у справі №920/1065/13Г (а.с.41-43). Право позивача на відкликання кредиту в зв'язку з порушенням справи про банкрутство передбачено п.3.3.1. кредитного договору. Таким чином, відповідачі зобов'язані відповідати за зобов'язаннями по кредитному договору строк виконання яких настав. Однак, на підставі ч.3 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. Тому, починаючи з 08.07.2013 р. нарахування пені повинно бути припинено. Отже, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, пеню слід стягнути за період 02.04.2013 р. по 12.06.2013р., що згідно розрахунку заборгованості (а.с.142) становить 107,95 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3599,19 грн. в дольовому порядку, тобто по 1199,73 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial