Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач, звернувся до суду із указаною позовною заявою, в якій просив визнати будинок № 9 по вулиці Центральній в с. Червоні Поди Криворізького району Дніпропетровської області, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визначити що останнім, кожному, за життя належало по ? частині цього домоволодіння, а також визнати за позивачем право власності на домоволодіння за вказаною адресою, що складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 57,5 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, літньої кухні «Б», сараю «В», вбиральні «Г», погребу «Дп/д», огорожі № 1, № 3, воріт/хвіртки № 2, водоколонки І, замощення ІІ, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 25.10.2013 В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його батьки, [PERSON] та [PERSON] з 03.09.1963 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого [PERSON] придбав відповідно до договору-купівлі продажу від 12.09.1974 будинок у с. Червоні Поди Криворізького району Дніпропетровської області по вул. Центральній, 9, який є спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті матері, [PERSON], померлої 28.06.2011, батько позивача, [PERSON], відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, є таким, що фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини, однак юридичної її не оформив. [PERSON] помер 25.10.2013, після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема і на домоволодіння № 9 по вул. Центральній, що в с. Червоні Поди Криворізького району Дніпропетровської області. Звернувшись до нотаріальної контори, для реалізації своїх спадкових прав, як спадкоємець першої черги за законом, позивач отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що позивачем не надано документів, що підтверджують право власності на спадкове майно, а також у звязку з тим, що житловий будинок придбаний спадкодавцем у шлюбі, а відтак, кожному з подружжя належить шлюбна доля у майні, яку в позасудовому порядку виділити неможливо, у звязку із чим позивач вимушений звернутися до суду. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримував у повному обсязі, просив задовольнити (а.с.97). Представник відповідача, Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.96). У звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьки позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.1963 (а.с.8, 11-12). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії І-АЛ № 0233682 від 08.02.2007 (а.п.7), батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 545243 (а.с.11) та серії 1-КИ 404774 (а.с.12), мати позивача, [PERSON] померла 28.06.2011, а батько, [PERSON] помер 25.10.2013. За життя [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 12.09.1974 придбав житловий будинок, що за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Червоні Поди, вул. Центральна, 9, посвідчений виконавчим комітетом Красінської сільської Ради депутатів трудящих Криворізького району Дніпропетровської області від 12.09.1974 та зареєстрований на праві приватної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстрові книзі 30-179-9879 на імя [PERSON] (а.с.53). Вартість вказаного обєкту нерухомості станом на 02.07.2018 складає 59915,00 грн. (а.с.20). Відповідно до ст. 22 КЗпШС Української PCP, який діяв на момент виникнення права власності подружжя на зазначений житловий будинок з господарчими будівлями, майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. А відповідно до ст. 28 цього ж Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки\~визнаються рівними. Оскільки за життя [PERSON] та [PERSON] частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на домоволодіння не виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників домоволодіння є рівними, і кожному з них, окремо, на праві приватної власності за життя належало по 1/2 частці нерухомого майна, що і необхідно визнати. Після смерті матері позивача, [PERSON], заведена спадкова справа 492/2011 (а.с.59-86), з якої вбачається, що за життя остання склала заповіт від 11.04.2011, згідно з яким заповіла належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 041037, виданого Новопільською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області 28.02.2001 на підставі рішення 14 сесії ХХІІІ скликання № 29 від 08.12.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю № 2217, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.920 га, розташовану на території Новопільської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.66). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За статтею 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до\~ст.\~1268\~ЦК України,\~прийняття спадщини\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки у визначений законом строк звернулися до Криворізької районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с.61-63). Також, 26.12.2011 до нотаріуса із заявою про відмову від належної обовязкової частки у спадщині після смерті дружини, [PERSON], померлої 28.06.2011, звернувся [PERSON] (а.с.64). Як засвідчують дані спадкової справи № 492/2011, інші особи із заявами про прийняття чи відмову від спадщини після смерті [PERSON] не зверталися. Також, як встановлено судом, згідно з довідкою, виданою Новопільською сільською радою, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], разом з дружиною, [PERSON] до дня її смерті (а.с.63), а тому, відповідно до ст. 1268 ЦК України, [PERSON] є таким, що фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини, зокрема ? частину домоволодіння за вищевказаною адресою, але належним чином її не оформив, оскільки 25.10.2013 помер (а.с.11). [PERSON] за життя розпорядження на випадок своєї смерті щодо належного йому майна не зробив. Згідно з ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За приписами ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкоємство згідно із законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, позивач по справі, в силу ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], як дитина спадкодавця. Згідно з довідкою Новопільської сільської ради, [PERSON] був зареєстрований та проживав один до дня своєї смерті, 25.10.2013 за адресо: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Червоні Поди, вул. Центральна, 9. Заповіти від його імені у сільській раді не посвідчувалися (а.с.47) Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 668/2017, з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернувся його син, [PERSON], позивач по справі. Інші особи із заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталися, свідоцтва про прийняття спадщини не видавалися (а.с.42-57). Отже, позивач по справі є єдиним спадкоємцем після смерті батьків. Разом з тим, при зверненні [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, йому відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки у позивача відсутні документи, які б підтверджували право власності на спадкове майно та те, що спадкове майно було придбано його батьками у шлюбі, а відтак кожному з них належить шлюбна доля в вищевказаному майні, яку в досудовому порядку згідно чинного законодавства виділити неможливо (а.с.56). Як слідує з договору купівлі-продажу будинку за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Червоні Поди, вул. Центральна, 9, його нотаріальне посвідчення було здійснено 12.09.1974 виконавчим комітетом Красінської сільської ради депутатів трудящих Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.9). Натомість, при реєстрації права власності в Криворізькому БТІ 28.10.1992, помилково зазначено, що вказаний договір зареєстрований Новопільською сільською радою, замість вірного, Красінською сільської ради. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини, зважаючи на те, що спадковий будинок придбаний подружжям [PERSON] в шлюбі, але право власності на домоволодіння в державних органах реєстрації нерухомого майна зареєстровано лише за [PERSON], у зв'язку з тим, що будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки яких за життя подружжя не виділені, та виходячи з положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, інші спадкоємці, передбачені законом, відсутні, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved