Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду і просить виселити з належного йому житлового будинку №23 по вул.Ново-Київське шосе в м.Переяслав-Хмельницький відповідачів. Ухвалою суду від 17.06.2015 за заявою позивача про відмову від позовних вимог закрито провадження у частині позовних вимог до [PERSON] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що в зазначеному будинку проживає він, як власник житла, його дружина та дочка. Крім них в будинку проживають відповідачі як тимчасові жильці. Письмову вимогу позивача від 20.03.2015 про звільнення житла відповідачі проігнорували, у вказаний у вимозі строк житло не звільнили. Таким чином він змушений звернутись до суду з позовом про їх виселення із зазначеного житла на підставі ст.99 ЖК УРСР. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. Надали заперечення, в яких зазначили, що вони є членами сім`ї позивача, оскільки [PERSON] падчериця [PERSON], зареєстрована за вказаною адресою, постійно проживає там з чоловіком відповідачем [PERSON] та сином [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що вона 18.06.1994 уклала шлюб з позивачем та з двома неповнолітніми дітьми переїхала проживати до чоловіка. Також вказала, що вона є матір`ю відповідача [PERSON], яка з чоловіком [PERSON] та сином проживають за зазначеною адресою, але в господарській будівлі (літній кухні), яку вони відремонтували та пристосували до проживання. Відповідачі допомагають їй у веденні домашнього господарства та сплачують рахунки за комунальні послуги. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копії дубліката свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом серії НАМ 217018 від 20.02.2015 [PERSON] є власником будинку №23 по вул. Ново-Київське шосе в м. Переяслав-Хмельницькому. З 01.04.1997 за згодою власника у зазначеному будинку прописана відповідач [PERSON], що підтверджується копією паспорта серії СК 220379 виданого 26.03.1997 та актом депутата №39 від 06.06.2015. Крім того, відповідно до копії довідки КП «Виробниче управління житлово-комунального господарства» про склад сім`ї №1367 від 04.06.2015 [PERSON] проживає в [INFO]. На даній житловій площі також зареєстровані: дружина [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON]. Згідно з актом депутата [PERSON] №282 від 28.04.2015 про обстеження житлово-побутових умов встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в [INFO], мешкають в окремих кімнатах. Спільного господарства вони не ведуть, кімната [PERSON] має централізоване газопостачання, водопостачання та водовідведення, електрифікована. Прописані та проживають окремо за зазначеною адресою в літній кухні дочка [PERSON], [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] Сім`я проживає окремо від батьків. Рахунки за комунальні послуги [PERSON] за підтримки дітей сплачує самостійно. Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Згідно з ч.2 ст.64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В статті 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін при здійсненні цивільного судочинства та визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З показань учасників судом встановлено, що відповідачі мешкають у господарській будівлі (літній кухні), яка не є житловим приміщенням. Крім того, статус відповідачів як тимчасових жильців не підтверджений, оскільки відповідачі є близькими особами позивачеві й [PERSON] набула право проживання у [INFO] як член сім`ї позивача. Отже, обставини, на які вказує позивач в обґрунтування позову, не підтверджені належними доказами, а тому посилання на ст. 99 ЖК Української РСР, якою врегульовано порядок виселення тимчасових жильців є безпідставним. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.47 Конституції України, ст.ст. 156, 64 ЖК Української РСР,

Outcome: dismissed