Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив зобовязати ФОП [PERSON] забрати доставлені йому 18.12.2013 року меблі диван, два крісла та гарантійний талон 13-239, стягнути з ФОП [PERSON] авансовий платіж в сумі 2000,00 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню зобовязання, викладене в розписці, виданій [PERSON] 18.12.2013 року в звязку з неукладенням договору купівлі-продажу. ФОП [PERSON] звернулася із зустрічним позовом про стягнення заборгованості за товар, в якому просила стягнути з [PERSON] 19330,00 грн. та судові витрати. В ході розгляду справи було залучено до участі у справі, як третю особу на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] за її заявою. 08.10.2014 року позивачем було подано заяву про залишення без розгляду позовні вимоги в частині зобовязання ФОП [PERSON] забрати доставлені меблі та стягнення з ФОП [PERSON] 2000,00 грн. авансового платежу. [PERSON], як позивач та свідок, в судовому засіданні позов підтримав та показав, що 26.10.2013 року в магазині м. Рівне з дружиною мали намір придбати мякі меблі. Спілкуючись з цього приводу з продавцем [PERSON], остання показала їм каталог за яким можна було обрати вид та колір шкіри меблів. Вони обрали диван та два крісла з кольором шкіри «Кабінет Елм» і зробили на них замовлення, сплативши 2000 грн. завдатку. Через 10 днів з магазину їм повідомили, що такого кольору шкіри немає і вони узгодили інший колір - «Чері», такого ж типу шкіри. 18.12.2013 року меблі було доставлено, однак тип шкіри не відповідав тому, який вони замовили і в накладній було зазначено прізвище [PERSON], а не [PERSON] Врахувавши, що при ознайомленні з каталогом продавець повідомляла, що такі, як доставлені їм меблі будуть за іншою, дешевшою ціною, то у звязку з цим, вони погодились їх залишити. Документів про доставку він не підписав, оскільки хотів щоб такі були оформлені на тип шкіри, який їм доставлено. Акт про доставку також не підписав, щоб узгодити ціну на той вид шкіри, який було доставлено. Він фактично прийняв меблі і якби документи на доставлений товар були оформлені належним чином, то він провів би оплату меблів в день доставки. Звертався до відповідачки надати йому реквізити на оплату товару, однак вона їх не надавала. 02.01.2014 року прийшли документи на оплату на імя [PERSON], оплата проведена не була, оскільки меблі було придбано у [PERSON] та на її імя внесено 2000 грн. завдатку. 10.02.2014 року знову прийшли документи на оплату, однак вони були оформлені не вірно, а тому він вирішив звернутись до суду. Просив його позовні вимоги задоволити, у зустрічному позові [PERSON], відмовити. Представник позивача [PERSON], вона ж як третя особа, позов підтримала, зустрічний позов не визнала. Також, будучи допитаною в якості свідка показала, що 26.10.2013 року разом з позивачем, який є її чоловіком, в магазині меблі м. Рівне вибрали один вид меблів. Продавець повідомила, що можливо виготовити меблі по персональному замовленню. Вони вибрали набір меблів «Граф», що складався з дивану та двох крісел, а колір шкіри обрали за каталогом, «Кабінет Елм». Продавець оформила їх замовлення і вони провели часткову оплату в сумі 2000 грн., решту домовились оплатити при доставці товару. Через певний час продавець по телефону повідомила, що кольору шкіри який вони обрали, «Кабінет Єлм», немає в наявності і вони погодили інший колір. Ціна товару залишилась попередньою. 18.12.2013 року меблі було доставлено та змонтовано. Однак якість шкіри не відповідала тій, яку вони обирали, а тому почали обдумувати чи варто залишати ці меблі. Оскільки при ознайомленні з каталогом продавець повідомляла, що меблі у виді шкіри «Чері» будуть дешевші, то вони вирішили залишити доставлені меблі. Документи про доставку та отримання товару вони не підписували, оскільки були відсутні дані про дату виготовлення товару, виробника та вартість. В подальшому документи на доставлені меблі продавець їм так і не надавав. 26.12.2013 року зателефонувала [PERSON] і вони узгодили питання з оплатою, однак документи на меблі та оплату ні факсом, ні електронною поштою їм направлено не було. 30.12.2013 року між ними та відповідачкою відбулась конфліктна розмова про борг за отриманий товар. 31.12.2013 року вони мали намір розрахуватися за отриманий товар, однак документи на оплату їм не надходили. Поїхавши до продавця, їм повідомили, що документи направлено поштою, там же вони дізнались, що обумовлена ціна на товар не співпадає. Маркування на меблях не було, документи були оформлені на імя [PERSON], хоча товар у [PERSON], вони не купували. Для уникнення оплати товару ще й на імя [PERSON], оплату на його імя не проводили. Позивач знову поїхав до магазину, однак магазин був закритий. В звязку з цим вони направили відповідачці лист, що не будуть користуватися меблями, однак назад у магазин транспортувати меблі вони не могли через відсутність упаковки. До 06.01.2014 року [PERSON] обіцяла забрати меблі, однак не забрала. В кінці січня 2014 року на їх адресу надійшли документи про оплату товару, однак вони не свідчили а ні про асортимент отриманих ними меблів, а ні їх вартість. Необхідних для купівлі меблів документів від ФОП [PERSON] не надійшло, у звязку з чим позивач звернувся до ФОП [PERSON] з пропозицією забрати меблі та повернути сплачені кошти в сумі 2000,00 грн. Оскільки цю пропозицію ФОП [PERSON] проігнорувала,то [PERSON] звернувся з позовом до суду. Документи надійшли лише в лютому 2014 року, як повторно направлені. Доставлені їм меблі сподобались, але бажали їх придбати не за ціною, яка була вказана у накладній, а за нижчу ціну, яку вказувала продавець у магазині, оскільки при огляді меблів остання повідомляла, що доставлені меблі виготовлено зі шкіри вартість якої є меншою вартості із першочергово обраним зразком шкіри. В подальшому, з урахуванням поданої 08.10.2014 року позивачем [PERSON] заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду та уточнених позовних вимог, представник [PERSON] та третя особа [PERSON] повідомила суду, що в ході розгляду справи позивачем було прийнято рішення про залишення придбаних меблів та визнання за ним права доплатити 17330 грн. за фактично поставлені меблі. Просила визнати за [PERSON] право оплати фактично отриманого комплекту меблів за ціною, яка на момент укладення договору купівлі-продажу, 26.10.2013 року, застосовувалась щодо аналогічного товару комплекту меблів «Граф» з обивкою шкірою «Черрі», врахувавши фактично сплачений 26.10.2013 року завдаток в сумі 2000,00 гривень. Визнати за [PERSON] право доплати 17330,00 гривень за фактично отриманий, 18.12.2013 року, комплект меблів «Граф» з обивкою шкірою «Черрі», оскільки позивач був поставлений в умови, якими був змушений залишити доставлені йому меблі. Зобовязати фізичну особу - підприємця [PERSON] оформити належним чином переданий [PERSON] гарантійний талон 13-239 після оплати комплекту меблів «Граф» з обивкою шкірою «Черрі». Визнати таким, що не підлягає виконанню зобовязання викладене у розписці, виданій [PERSON], 18.12.2013 року, в звязку із неукладенням договору купівлі-продажу. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, зустрічний позов підтримала та пояснила, що 26.10.2013 року позивач, як покупець, замовив у її магазині мяку частину «Граф», обравши колір шкіри «Кабінет Елм» за каталогом. В подальшому, після зясування на фабриці про відсутність обраного по кольору товару, покупцеві було запропоновано обрати інший колір шкіри або повернути йому внесений ним завдаток в сумі 2000 грн., оскільки обраного ним кольору шкіри не було. Позивачем було обрано інший колір шкіри «Чері» і, після згоди замовника, 08.11.2013 року було оформлено замовлення. Про те, що вартість меблів у звязку зі зміною кольору не зміниться покупець був повідомлений. Коли меблі були доставлені з фабрики в магазин, попросили позивача приїхати і подивитися чи влаштовують його вказані меблі, але він відмовився. 18.12.2013 року, за погодженням з позивачем, меблі були доставили [PERSON], по кольору вони його влаштували. Колір не сподобався його дружині, [PERSON]І, через що між ними виникла суперечка. Однак позивач запевнив, що до пятниці проведе розрахунок, про що написав відповідну розписку. Тобто, доставлені за місцем проживання меблі позивач отримав та зобовязався доплатити їх вартість. Вартість меблів була зазначена в накладній - 19330 грн., це залишкова ціна після внесеного завдатку, а повна ціна меблів становила 21330,00 грн. У визначений день позивач за отримані меблі не розрахувався. 26.12.2013 року на її пропозицію позивачу забрати меблі, [PERSON] пояснювала їй, що до меблів вони уже звикли і тому не бажають їх повертати. Зі згоди [PERSON], яку вона попросила оплату за меблі здійснити за документами оформленими на імя її чоловіка, [PERSON], такі були оформлені на його імя. Вказані документи відправила електронною поштою, однак позивач розрахунку не провів. 31.12.2013 року завчасно попередивши, вона привозила в м. Нетішин усі необхідні документи на оплату товару, але позивач не відповідав на телефонні дзвінки та не відчиняв двері. 24.01.2014 року позивачу повторно було направлено рахунок на оплату вартості меблів, однак до цього часу вартість меблів не оплачена. 03.01.2014 року позивач звернувся з вимогою про повернення меблів, але вона не погодилась їх забирати, оскільки вони вже були у користуванні. Представник відповідача позов не визнав, зустрічний позов підтримав, посилаючись на обставини закладені в ньому. Зазначив, що в дійсності [PERSON] 18.12.2013 року було поставлено меблі в кольорі шкіри «Чері», який був попередньо обумовлений та обраний позивачем. Однак, оскільки розрахункові документи були оформлені на імя ФОП [PERSON], чоловіка ФОП [PERSON], то [PERSON] відмовився сплачувати кошти, поки йому не буде надано належно оформлених документів. В той же час, твердження позивача, що йому доставлено меблі не тієї якості та кольору шкіри на увагу не заслуговують, оскільки він особисто був присутній при доставці та монтуванні меблів і не відмовлявся від них в день отримання. Між сторонами, в силу ст. 638 ЦПК України, було укладено договір купівлі-продажу за зразком. Відповідачка доставила товар і, якщо позивача щось в ньому не влаштовувало, то ним, у разі виявлення невідповідностей у поставленому йому товарі, мав би бути складений акт. Однак позивач не відмовився від отримання доставленого товару, отримав його і такий акт не склав, а навпаки, зобовязався провести оплату доставлених меблів. Відповідач ФОП [PERSON] стверджує, що кілька разів направляла [PERSON] документи на оплату меблів, однак він не сплатив кошти, а натомість безпідставно почав вимагати забрати меблі. З огляду на це ФОП [PERSON] ставить вимогу в зустрічному позові про стягнення з [PERSON] 19 330,00 грн. боргу за поставлений йому товар. В ході судового розгляду представник ФОП [PERSON], з огляду на положення ст. 625 ЦК України, двічі збільшував позовні вимоги: 17.11.2014 року просив суд стягнути з [PERSON] 23359,13 грн. та судові витрати, а 22.06.2015 року просив суд стягнути 31091,32 грн. та судові витрати. Свідок [PERSON] показала, що 26.10.2013 року [PERSON] в магазині цікавився мякими меблями і вона показала йому каталог з яким він ознайомився. Вдруге він приїхав до магазину з дружиною , а втретє вони разом здійснили замовлення меблів. Однак на фабриці не було шкіри кольору «Кабінет Елм», яку замовив позивач. Про це було повідомлено покупцю. З наявних кольорів шкіри на замовлені меблі він обрали колір шкіри «Чері», ціна шкіри не різнилась. При надходженні меблів до магазину вона зателефонувала позивачу і просила його приїхати та подивитись на них і, якщо йому щось не сподобається, то вони повернуть внесений ним завдаток, однак позивач не виявив бажання приїхати і вони узгодили з ним дату доставки меблів. 18.12.2013 року [PERSON] просив надати рахунок, однак рахунок та гарантійний талон видаються після проведення повної оплати товару. [PERSON] запевнив, що йому усе подобається, завірив що розрахуються, про що дав розписку. 18.12.2013 року при доставці меблів у вантажника були всі документи на меблі - накладна, гарантійний талон. Позивач не проводив оплату за доставлені меблі, тому його просили повернути меблі в магазин, однак він не погоджувався. Свідок [PERSON] показав, що за попередньою домовленістю між позивачем та продавцем [PERSON] він привіз позивачу комплект мяких меблів «Граф», які останньому сподобались, а дружині та дочці позивача колір меблів не сподобався, через що між ними виникла суперечка. Він подзвонив [PERSON]М,. яка є його дружиною та знаходилась в цей час в автомобілі і вона вирішила забрати меблі назад. Однак [PERSON] просив її меблі залишити і запевнив, що розрахується до пятниці про що надав розписку. Згідно накладної від 28.10.2013 року [PERSON] здійснював замовлення у [PERSON] дивана та двох крісел «Граф» з оббивкою шкіри (Алькор)» Кабінет Елм» вартість яких склала 21330 грн. При цьому ним було внесено 2000,00 грн. завдатку, що підтверджується товарним чеком від 26.10.2013 року. Згідно розписки позивача від 18.12.2013 року, оплата за фактично отриману ним мяку частину представником магазину не отримана у звязку із ненаданням замовлення, оскільки згідно гарантійного талону позивачу доставлено мяку частину «Граф» (Алькор) шкіра «Чері». Претензій до фактично отриманої мякої частини він не мав. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення первісного та часткового задоволення зустрічного позовів із слідуючих підстав. Згідно положень ст. 671 ЦК України, якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобовязаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, всупереч попередній домовленості про поставку дивану і крісел «Граф» з обивкою шкірою «Кабінет Елм», ФОП [PERSON] поставила, з її пояснення за згодою позивача, диван і крісла «Граф» з оббивкою шкірою «Чері». Стаття 672 ЦК України врегульовує правові наслідки порушення умови договору щодо асортименту товару, зокрема, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Якщо покупець не відмовився від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити його за ціною, погодженою з продавцем. Якщо продавець не вжив необхідних заходів щодо погодження ціни в розумний строк, покупець оплачує товар за ціною, яка на момент укладення договору купівлі-продажу застосовувалася щодо аналогічного товару. Суд врахавує, що [PERSON] не відмовився від товару, прийняв його та зобовязався провести повний розрахунок недоплаченої суми. Адже абзацом 4 п. 25 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України №104 від 19.04.2007, передбачено, що у разі виявлення невідповідності товарів умовам продажу (даним, зазначеним у розрахунковому документі), некомплектних або товарів неналежної якості споживач може відмовитися від прийняття цих товарів. У цьому разі оформляється акт, у якому зазначаються причини відмови. На підставі акта суб'єкт господарювання повинен доставити споживачеві товари без недоліків або повернути вартість товарів та послуг. Проте меблі [PERSON] по місцю проживання були фактично прийняті і в розписці від 18.12.2013 року позивач зазначив, що він претензій до доставлених меблів не має. Окрім того, та обставина, що в ході розгляду справи позивач просив залишити без розгляду позовну вимогу про зобовязання ФОП [PERSON] забрати меблі, також підтверджує фактичне прийняття позивачем доставлених йому меблів. Слід відзначити, що 10.06.2015 року [PERSON] сплатив на користь ФОП [PERSON] 17330,00 грн., в якості оплати за меблі, які були прийняті ФОП [PERSON] В рамках даної справи між сторонами є спірним питання ціни на вище зазначені меблі. Сторона ФОП [PERSON], посилаючись на норми Закону України «Про ціни і ціноутворення» стверджує, що ФОП [PERSON], являючись субєктом господарювання, самостійно встановлює ціни на реалізовуваний нею товар. Суд не заперечує проти цього твердження, однак звертає увагу на норму ст. 672 ЦК України, яка, серед іншого, зазначає, що якщо покупець не відмовився від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити його за ціною, погодженою з продавцем. Якщо продавець не вжив необхідних заходів щодо погодження ціни в розумний строк, покупець оплачує товар за ціною, яка на момент укладення договору купівлі-продажу застосовувалася щодо аналогічного товару. Як вбачається з матеріалів справи, товар було отримано [PERSON] 18.12.2013 року. В подальшому ФОП [PERSON] направляла [PERSON] видаткову накладну від 26.12.2013 року та рахунок від 26.12.2013 року, складений від імені іншого субєкта господарювання ФОП [PERSON] У зазначених накладній та рахунку вартість мякої частини «Граф» вказано 19330,00 грн. Проте суд не може вважати направлення такого рахунку належним погодженням ціни, оскільки таке погодження повинно було відбуватися між продавцем ФОП [PERSON] і покупцем [PERSON], а ФОП [PERSON] до зазначених стосунків не має жодного відношення. Належні документи (товарний чек від 10.02.2014 із вказівкою авансового платежу та повторний рахунок №2 від 24.01.2014року) були направлені ФОП [PERSON] лише 10.02.2014року. Строк, який минув із 18.12.2013 року по 10.02.2014 рік суд не вважає розумним, оскільки навіть із врахуванням новорічних свят, ФОП [PERSON] не була позбавлена можливості направити необхідні документи раніше. За таких обставин, в силу положень ч. 5 ст. 672 ЦК України, у покупця є право оплатити товар за ціною, яка на момент укладення договору купівлі-продажу застосовувалася до аналогічного товару. Оскільки сторона позивача та третя особа наполягали, що ціна на фактично отримані [PERSON] меблі повинна бути нижчою, вважаючи, що шкіра кольору «Чері» є дешевшою ніж кольору «Кабінет Елм», то з метою встановлення вартості меблів позивач і третя особа просили призначити судову експертизу, проведення якої доручити експерту ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» [PERSON]. Однак, вказана експерт в реєстрі атестованих судових експертів не значилась, тому 17.11. 2014 року судом призначено у справі товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Львівської торгово промислової палати. На розгляд експертам поставлено наступні питання: 1.Чи до однієї категорії, в залежності від своїх параметрів та властивостей відноситься натуральна шкіра виготовлена фірмою Prime material Cabinet Еlm ш. 8169709 та шкіра Cerry, якщо категорії різні по можливості вказати до яких категорій вони відносяться відповідно до існуючої класифікації категорій? 2.Чи до однієї категорі, в залежності від ціни та способу виробництва відноситься натуральна шкіра виготовлена фірмою Prime material - Cabinet Еlm ш. 8169709 та шкіра Cerry, якщо категорії різні по можливості вказати до яких категорій вони відносяться відповідно до існуючої класифікації категорій? 3.Якщо натуральна шкіра виготовлена фірмою Рrime material Cabinet Еlm ш. 8169709 та шкіра Cerry є шкірами, що відносяться до різних категорій, в тому числі цінових, вказати яка із них станом на 26-28.10.2013 року була більш дорогою, зазначивши процентне співвідношення ціни 1 кв. м. шкіри більш дорогої до менш дорогої ? 4.Чи є зразок, долучений ФОП [PERSON] 18.12.2013 року до гарантійного талону, натуральною шкірою італійського виробництва (Мадрас), якщо так, то яка із вищезазначених шкір є такою? Проте, через відсутность зразків шкіри експертна установа не змогла провести експертизи виробу. У звязку з цим суд виходить із наявних у матеріалах справи доказів, пояснень сторін, свідків. Незважаючи на відсутність висновків товарознавчої експертизи про вартість аналогічного комплекту меблів, суд виходить з наявної в матеріалах справи видаткової накладної ФОП [PERSON], виписаної щодо аналогічного товару мякої частини «Граф», в якій ціна товару зазначена 19330,00 грн. Доводів ФОП [PERSON] про те, що відпускна ціна виробника на меблі із оббивкою шкірою «Чері» та «Кабінет Елм» є однаковою, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені нічим іншим, крім каталогу меблів від виробника «Алькор». За таких обставин, є підставною вимога первісного позову про визнання за позивачем права дооплатити за придбаний товар суму 17330,00 грн. Оскільки така оплата була фактично здійснена позивачем 10.06.2015 року, що підтверджується платіжним документом, то зобовязання, вказане позивачем у розписці від 18.12.2013року є припиненим внаслідок його виконання і не підлягає до подальшого виконання. Згідно п.2, п15 наказу від 19.04.2007р. №104 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 листопада 2007 р. за N 1257/14524 про затвердження «Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами» , кожний меблевий виріб повинен мати маркування, яке наноситься на приклеєний до виробу паперовий ярлик, виготовлений друкарським способом. Дозволяється наносити маркування штемпелюванням, штампуванням, випалюванням. Маркування передбачає наявність інформації про найменування підприємства-виробника, його місцезнаходження, товарний знак, назву виробу, артикул, дату виготовлення, найменування нормативного документа, вимогам якого повинен відповідати вітчизняний товар. На всі вироби, що входять до складу набору (гарнітура) меблів, поряд з ярликом має бути нанесений умовний знак або номер, що вказує на належність виробу до набору (гарнітура). До упаковки меблів має бути прикріплений зразок личкувальної тканини. У разі відсутності упаковки або застосування прозорої (поліетиленової) упаковки зразок тканини має бути прикріплений до виробу. На відібрані споживачем меблі виписується товарний чек, де зазначаються номер або найменування торговельного підприємства, назва товару, перелік окремих виробів, які входять до складу набору (гарнітура), загальна кількість товарів у наборі (гарнітурі), забарвлення та малюнок оздоблювальних, облицювальних матеріалів, фурнітури тощо, артикул, ціна, дата продажу, прізвище, ініціали продавця та його підпис. Оскільки виданий гарантійний талон 13-239 не відповідає вимогам п.2, п15 наказу від 19.04.2007р. №104 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 листопада 2007 р. за N 1257/14524 про затвердження «Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами» зокрема, у ньому не зазначено інформацію про найменування підприємства-виробника, його місцезнаходження, товарний знак, назву виробу, артикул, дату виготовлення, то ФОП [PERSON] слід зобовязати оформити належним чином переданий [PERSON] гарантійний талон 13-239 після проведеної позивачем оплати комплекту меблів «Граф» з оббивкою шкірою «Черрі». Обовязок продавця передати покупцю гарантійний талон випливає з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів». Водночас підлягають до часткового задоволення вимоги зустрічного позову з врахуванням їх збільшення та заявленої представником ФОП [PERSON], 24.06.2015 року заяви про зменшення розміру позовних вимог, у якій він, зважаючи на сплачені 10.06.2015 року [PERSON] 17330,00 грн., зменшив суму позову та просив стягнути 2000,00 грн. основного боргу, 11001,89 грн. інфляційних втрат, 737,19 грн. 3% річних та судових витрат в сумі 4310,91 грн. В силу положень ст. 672 ЦК України, абзацу 4 п. 25 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України №104 від 19.04.2007, [PERSON] вважається таким, що прийняв товар, оскільки не відмовився від нього. Факт прийняття товару підтверджується також виданою останнім 18.12.2013 року розпискою. Дії [PERSON], які проявилися у подальшій відмові від отриманого ним товару та заявленні вимоги до ФОП [PERSON] про те, щоб остання забрала цей товар, повернувши аванс, не ґрунтуються на чинному законодавстві, оскільки в силу ч. 5 ст. 672 у покупця товару існує обовязок оплатити отриманий товар за ціною, погодженою з продавцем, а якщо продавець не вжив необхідних заходів щодо погодження ціни в розумний строк то за ціною, яка на момент укладення договору купівлі-продажу застосовувалася щодо аналогічного товару. Покупець позбавлений права вимагати з цих підстав повернення товару. Крім того, з моменту отримання товару минуло більше 14 днів. Водночас свого обовязку по оплаті товару [PERSON] не виконав, хоча у нього в наявності були документи, які підтверджували ціну на аналогічний товар (видаткова накладна від 26.12.2013 року та рахунок від 26.12.2013 року, складені від імені ФОП [PERSON], у яких вартість мякої частини «Граф» з оббивкою шкірою «Чері» вказано 19330,00 грн.). У надісланих [PERSON] 10.02.2014 року документах, уже на імя [PERSON], (а.с.31-32) ФОП [PERSON] встановила строк для оплати до 03.03.2015 року. Відтак, жодних перешкод у позивача для проведення визнаної ним суми оплати -17330,00 грн., не було, а тому в суд не приймає до уваги вчинений [PERSON] 16.12.2014 року поштовий переказ коштів на імя ФОП [PERSON], який повернувся із-за неотримання його ФОП [PERSON] Передусім, в силу положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із пояснень сторін та наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що сторони не домовлялися про перерахування коштів шляхом поштового переказу. Загальноприйнятим є виставлення продавцем платнику рахунку на оплату і подальша оплата цього рахунку, яка здійснюється платником за реквізитами, вказаними в рахунку. У надісланих [PERSON] 10.02.2014 року (отриманих 13.02.2014 року) документах містився рахунок на оплату та банківські реквізити ФОП [PERSON] для перерахування коштів: рахунок №26002054705514 ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 333391, ЄДР [NUMBER]. Ці реквізити були і є діючими, що підтверджується фактом оплати на них 10.06.2015 року [PERSON] 17330,00 грн. Відтак, не було жодних перешкод у позивача для проведення своєчасної оплати за наданими ФОП [PERSON] банківськими реквізитами. Крім того, чинні Правила надання послуг поштового звязку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270) в п. 2 передбачають, що адресатом є фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, поштовий переказ. Зазначені Правила не містять таких субєктів, як фізичні особи підприємці. З огляду на це ФОП [PERSON] не могла приймати поштовий переказ, як оплату за реалізований товар. Як передбачено ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», субєкт господарювання, отримавши суму коштів готівкою, зобовязаний провести розрахункову операцію через реєстратор розрахункових операцій, а також видати покупцеві розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. В разі прийняття ФОП [PERSON] оплати за товар через поштовий переказ, нею було б допущено порушення ст. 3 зазначеного Закону. Враховуючи те, що [PERSON] було надано належні реквізити для оплати мяких меблів, натомість він, без погодження із ФОП [PERSON], змінив спосіб оплати, переказавши кошти поштовим переказом і ці кошти, не будучи нею отриманими, повернулися [PERSON], то суд не має підстав вважати таке виконання належним виконанням зобовязання, а ФОП [PERSON] такою, що ухилилася від прийняття зобовязання. Це підтверджується й тим, що [PERSON], вважаючи ФОП [PERSON] такою, що ухиляється від прийняття виконання, міг скористатися правом виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори , що передбачає ст. 537 ЦК України, однак не вчинив цього. Враховуючи викладене, [PERSON] вважався боржником із 03.03.2014 року по 10.06.2015 року, з огляду на що, у відповідності до ст. 625 ЦК України, правомірною є вимога ФОП [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, виходячи із суми боргу 17330,00 грн. Розмір інфляції та інфляційних втрат становив: за 27 днів березня 2014 року (інфляція 102,20%): 332,07 грн. квітень 2014 року (інфляція 103,30%): 571,89 грн. травень 2014 року (інфляція 103,80%): 658,54 грн. червень 2014 року (інфляція 101,10%): 190,63 грн. липень 2014 року (інфляція 100,40%): 69,32 грн. серпень 2014 року (інфляція 100,80%): 138,64 грн. вересень 2014 року (інфляція 102,90%): 502,57 грн. жовтень 2014 року (інфляція 102,40%): 415,92 грн. листопад 2014 року (інфляція 101,90%): 329,27 грн. грудень 2014 року (інфляція 103,00%): 519,90 грн. січень 2015 року (інфляція 103,10%): 537,23 грн. лютий 2015 року (інфляція 105,30%): 918,49 грн. березень 2015 року (інфляція 110,80%): 1871,64 грн. квітень 2015 року (інфляція 114,00%): 2426,20 грн. травень 2015 року (інфляція 102,20%): 381,26 грн. Всього розмір інфляційних втрат становить 9863,57 грн. Розмір 3% річних, виходячи із суми боргу 17330,00 грн. за період з 03.03.2014 по 10.06.2015 (464 дні прострочення) становить 660,91 грн. Разом сума, що підлягає до стягнення, становить 10524,48 грн. Оскільки позовні вимоги ФОП [PERSON] задовольняються частково, в сумі 10524,48 грн., а не в сумі 13739,08 грн., як просив стягнути представник ФОП [PERSON] у заяві від 24.06.2015 року про зменшення позовних вимог, то у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід пропорційно стягнути понесені ФОП [PERSON] та документально підтверджені судові витрати в сумі 3302,16 грн - із них 238.16. грн. судового збору та 3064 грн. витрат на правову допомогу. Спір за зустрічним позовом в частині стягнення вартості товару, інфляційних втрат та 3% річних доведений до суду внаслідок невиконання [PERSON] зобовязання по оплаті отриманого ним товару і є цивільно-правовим спором, у якому сторони не звільняються від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved