Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. та пеню у розмірі 2664 (двi тисячi шiстсот шiстдесят чотири гривнi 00 копiйок) грн. за договором № 42032014 про надання інформаційних послуг від 21 березня 2014 року та стягнути судові витрати за цим позовом в сумі 243,60 (двісті сорок три) грн., 60 коп. з [PERSON] на користь фізичної особи- підприємця [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 березня 2014 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Договір про надання інформаційних послуг № 42032014. Згідно із п. 1.1. Договору Замовник в особі [PERSON] в порядку та на мовах, визначених Договором, дає завдання, а Виконавець в особі ФОП [PERSON] зобов'язується відповідно до завдання Замовника надавати йому за плату такі - формаційні послуги, як дослідження ринку праці за переліком професій - менеджер з продажу (продавець - консультант). Відповідно до п. 1.2. на підтвердження факту надання послуг за договором, 10 червня 2014 року Позивачем та Відповідачем було складено Акт приймання-передачі послуг відповідно до Договору № 42032014 про надання інформаційних послуг. Актом підтверджується надання Позивачем послуг передбаченим договором, а також відсутність у відповідача будь-яких претензій щодо кількості та якості наданих послуг. Актом також передбачено, що Відповідач зобовязаний сплатити 1 200 (одна тисяча двісті) грн., 00 коп. за надані Позивачем послуги. Відповідно до п. 4.3. Договору Позивач мав сплатити Відповідачу плату згідно з Договором протягом 30 днів після підписання Акту, тобто до 11 липня 2014 року. У звязку з наведеними вище обставинами, з метою безпосереднього врегулювання спору, Позивач неодноразово звертався до Відповідача з претензіями в усній формі про наявність в нього заборгованості у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн, 00 коп., внаслідок невиконання грошового зобовязання по оплаті за надані інформаційні послуги, яку необхідно сплатити в найкоротші строки. Станом на момент подачі позовної заяви Відповідач так і не сплатив Позивачу суму передбачену Актом у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн., 00 коп та пеню у розмірі 2664 (двi тисячi шiстсот шiстдесят чотири гривнi 00 копiйок) грн. за договором № 42032014 про надання інформаційних послуг від 21 березня 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове з'явився, просив у позові відмовити за його безпідставністю, оскільки позивачем не належно виконано обоввязки по договору. Сам договір не відповідає вимогам чинного законодавства. Разом з тим вважає, що позивач не мав права здійснювати саме таку діяльність на здійснення якої укладено договір про надання інформаційних послуг від 21.03.2014 року. Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд в задоволенні позову відмовляє з наступних мотивів та передбачених законом підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 21 березня 2014 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Договір про надання інформаційних послуг № 42032014. Згідно із п. 1.1. Договору Замовник в особі [PERSON] в порядку та на мовах, визначених Договором, дає завдання, а Виконавець в особі ФОП [PERSON] зобов'язується відповідно до завдання Замовника надавати йому за плату такі - формаційні послуги, як дослідження ринку праці за переліком професій - менеджер з продажу (продавець - консультант). Разом з тим позивачем не представлено документів, які підтверджують можливісь здійснення підприємницької діяльності власне в частині надання інформаційних послуг щодо працевлаштування. За змістом ст.36 Закону України «Про зайнятість населення» до послуг : посередництва у працевлаштуванні належать пошук роботи та сприяння з працевлаштуванні особи, добір працівників відповідно до замовлень роботодавців (з тому числі іноземних) у межах укладених з роботодавцями договорів (контрактів) Перелік суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва з працевлаштуванні, та суб'єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у інших роботодавців, формується та ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до п.2 ст.37 цього закону суб'єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, забороняється отримувати від громадян, яким надано зазначені послуги, гонорари, комісійні та інші винагороди. Оплата послуг з працевлаштування здійснюється виключно роботодавцем, якому надано такі послуги. За змістом ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі існує спір. Таким чином, судом приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити за недоведеністю права матеріально-правової вимоги.

Outcome: dismissed