Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], про що видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з належної останньому земельної ділянки площею 6,320 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської сільської Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП № 029956, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 7851 від 27 березня 2002 року, виданого на ім'я [PERSON]. За життя померлий залишив заповіт від 09 лютого 2000 року, посвідчений секретарем Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 12, по якому вказану земельну ділянку заповідав їй, тому вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, а дружина померлого - відповідач по справі [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 1241 ЦК України є спадкоємцем обов'язкової частки як непрацездатна особа, однак остання відмовляється від прийняття обов'язкової частки спадщини на її користь. Для оформлення свідоцтва на спадщину вона звернулась до нотаріальної контори із заявою від 10 квітня 2014 року, де їй письмово 23 травня 2014 року, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено право на звернення до суду, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач та її представник - адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про представництво клієнта з юридичних питань від 18 червня 2014 року (а.с. 8, 9) не з'явились, до суду від надійшли заяви (а.с. 28, 29), згідно яких просять справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, до суду надано заяву (а.с. 27), в якій просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення, при цьому вона дійсно відмовляється від належної їй обов'язкової частки в спадщині на користь позивачки. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення при попередньому розгляді справи, згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], [INFO] (а.с. 3) - [PERSON], про що видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с. 10), після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з належної останньому земельної ділянки площею 6,320 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської сільської Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП № 029956, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 7851 від 27 березня 2002 року, виданого на ім'я [PERSON] (а.с. 7, 11). За життя померлий залишив заповіт від 09 лютого 2000 року, посвідчений секретарем Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 12 (а.с. 5), по якому вказану земельну ділянку заповідав позивачці, тому вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, а дружина померлого - відповідач по справі [PERSON], [INFO] (а.с. 6), відповідно до ст. 1241 ЦК України є спадкоємцем обов'язкової частки як непрацездатна особа, однак остання відмовляється від прийняття обов'язкової частки спадщини на користь позивачки. Для оформлення свідоцтва на спадщину позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою від 10 квітня 2014 року (а.с. 19), де їй письмово 23 травня 2014 року (а.с. 4), було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено право на звернення до суду, тому позивач звернулась до суду з даним позовом (а.с. 1, 2). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст.ст. 1235, 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, при цьому заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. У відповідності до ст.ст. 1268, 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець за законом чи за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку для прийняття спадщини подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Право позивача на спадщину в порядку спадкування за заповітом підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах цивільної справи в їх сукупності та які були приведене вище, а також копією спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] за № 96/2014 (а.с. 17-21). Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачем право власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачами, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність земельної ділянки спадкодавцю, суд вважає за необхідним постановити рішення про визнання за позивачем права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом, яке не успадковане та від частини якої відмовляються інші спадкоємці. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved