Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду, просив суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS], визнати недійсним договір дарування серії та номер 2-668, виданий 23.02.2006 року державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Дашко Ю.О., скасувати рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (державний реєстратор - [PERSON]) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер - 11078701 від 20.02.2014 року про реєстрацію права власності, зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві внести запис про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - цілу частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] (номер запису про право власності - 4739784)(а.с. 1-3 том 1) Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем майна своїх померлих родичів, а саме матері - [PERSON] та брата - [PERSON], відповідно до матеріалів спадкових справ № 373/13 та № 299/13. Спадковим майном є квартира [ADDRESS]. Оригінал правовстановлюючого документу знаходиться у нього. Зазначена квартира в рівних частинах належить спадкодавцям і будь-яким іншим особам не відчужувалась. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з наявністю реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] В державному реєстрі речових прав нерухомого майна підставою виникнення права власності на вказану квартиру за [PERSON] зазначено договір дарування № 2-668 виданий 23.02.2006 року державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Дашко Ю.О. Згідно листа вказаного нотаріальною контори, на запит Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві, вказаний договір купівлі-продажу нотаріусом Дашко Ю.О. не посвідчувався. За ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України Оболонським РУГУ МВС України порушено кримінальне провадження за фактом підроблення вказаного договору. Разом з тим, на підставі вказаного договору, державним реєстратором внесено відповідний запис про право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Вважає, що спірний договір дарування не відповідає волевиявленню спадкодавців [PERSON] та [PERSON], його зміст суперечить ЦК України, що є підставою для визнання правочину недійсним. Ухвалою суду від 21.12.2015 року постановлено без виходу до нарадчої кімнати до участі у справі в якості третьої особи залучена [PERSON], яка є спадкоємницею померлого [PERSON] (а.с 175-176 том 1) [PERSON] звернулась до суду з самостійними позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], Реєстраційної служби Головного управління в м. Києві., згідно яких просила суд визнати недійсним договір дарування кв. [ADDRESS] від 23.02.2006 року, вчинений від імені [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], нібито посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори у реєстрі № 2-668 Дашко Ю.О.; не застосовувати до зазначених правовідносин ст. 216 ЦК України; скасувати рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про реєстрацію права власності на нерухоме майно [ADDRESS] за [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно - ? частки спірної квартири. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємницею померлих [PERSON], [PERSON] Померла [PERSON] є її бабусею, а [PERSON] - батьком. Вона не знала про смерть своїх родичів, не була на похоронах, оскільки від неї приховали факт смерті спадкодавців. Після розлучення її батьків вона стала для бабусі та батька небажаною онукою та дочкою, їй були нераді та ніколи не виявляли задоволення з приводу її відвідування. Наприкінці 2011 року вона приходила до них, але вони були у нетверезому стані та зустріч видалась невдалою. У неї є двоє малолітніх дітей 2011 та 2013 року народження, які часто хворіють, в зв'язку із чим вона не мала можливості відвідувати своїх родичів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Після надходження позову [PERSON], представники позивача її позовні вимоги визнали, та просили позов позивача задовольнити з урахуванням вимог третьої особи. [PERSON] та її представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові. При цьому позов позивача визнали частково. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв, заперечень, клопотань суду не надав, у зв'язку з зазначеним суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, направив до суду пояснення по справі, в яких просив розглядати справу без його участі та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направив до суду письмові заперечення, в яких просив у задоволені вимог пред'явлених до реєстраційної служби відмовити, розгляд справи проводити у його відсутності. У зв'язку з зазначеним суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності даного представника на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представників, третьої особи [PERSON] та її представника, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача та третьої особи [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є сином померлої [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 22203 та братом померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 22204 та свідоцтвом про народження [PERSON] № 388 від 07.08.2013 року. (а.с. 34, 35, 115 - зворот.) В свою чергу [PERSON] є донькою та спадкоємницею померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження третьої особи, де батьком зазначений спадкодавець [PERSON], свідоцтвом про шлюб, з якого вбачається що після реєстрації шлюбу вона змінила призвіще з [PERSON] на [PERSON]. ( а.с. 218, 219). Спадкодавцям спірна квартира належала в рівних частках по ? частині згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва від 02.03.1994 року, відповідно до якого померлим [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних долях належала квартира [ADDRESS]. (а.с.8) та свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, що відкрилась після смерті померлого [PERSON], по 1/6 частини квартири [ADDRESS] кожний. (а.с. 10) Як вбачається із спадкових справ щодо майна померлих [PERSON] та [PERSON] Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, позивач 28.03.2013 року та 25.05.2013 року звернувся до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини де зазначив, що крім нього до кола спадкоємців відноситься [PERSON] ( а.с. 112 - зворот, 126 - зворот). Постановою Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від 04.07.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, що належала померлим [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з наявністю реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за іншою особою. ( а.с.6). Як вбачається із справи № 5516129 Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві ( а.с.161-174) право власності на спірну квартиру було зареєстровано за відповідачем [PERSON] 20.02.2014 року, тобто після смерті [PERSON] та [PERSON], на підставі договору дарування квартири [ADDRESS] від 23.02.2006 року, вчиненого від імені [PERSON] та [PERSON] на користь відповідача, в якому зазначено, про посвідчення його державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Дашко Юлією Олександрівною та про реєстрацію в реєстрі за № 2-668. Разом з тим, на запит суду заступник завідувача Шостої Київської державної нотаріальної контори Мотицька С.А. листом № 213/01-16 від 21.05.2015 року повідомила, що 23.02.2006 року нотаріусом даної контори Дашко Ю.О. договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не посвідчувався.( а.с.79). Судом встановлено, що спадкодавці фактично проживали та були зареєстровані в спірній квартирі по день смерті ( а.с.113- зворот, 114, 127-зворот, 128), отже вона не вибувала з їх користування, володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинено у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, враховуючи зазначене суд приходить до висновку про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] від 23.02.2006 року, вчинений від імені [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON], в якому зазначено, про посвідчення його державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Дашко Юлією Олександрівною та про реєстрацію в реєстрі за № 2-668. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Позивач [PERSON] та померлий [PERSON] як сини входять до кола спадкоємців першої черги після смерті своєї матері [PERSON], отже мають право по ? частині спадкового майна що належала спадкодавцеві при житті. Враховуючи зазначене за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на ? частку квартири [ADDRESS]. [PERSON] після смерті своєї матері не встиг прийняті спадщину у виді ? частини вказаної квартири оскільки помер до спливу шестимісячного строку передбаченого ст. 1298 ЦК України. [PERSON] відноситься до кола спадкоємців першої черги, на час відкриття спадщини після смерті свого батька [PERSON], є єдиною спадкоємницею, яка від спадщини не відмовилась. Суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за законом, в тому числі в порядку спадкової трансмісії, на ? частки квартири [ADDRESS]. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині скасування рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер - 11078701 від 20.02.2014 року про реєстрацію права власності, зобов'язання Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві внести запис про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - цілу частину квартири [ADDRESS] за [PERSON], оскільки вказані вимоги є передчасними. Так, відповідно до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141 дане рішення є підставою для внесення відповідних записів до Державного реєстру прав та автоматично тягне за собою скасування запису про державну реєстрацію права власності за [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial