Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про навчання, мотивуючи, що 29.09.2009 року між ним та відповідачем було укладено договір №09-572 про навчання відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу , а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах ВС протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати повязані з утримання у навчальному закладі. Після здобуття вищої освіти, відповідача направлено для подальшого проходження служби. Тим самим навчальним закладом виконано умови Договору. Відповідно до наказу від 08.10.2014 року [PERSON], звільнено за власним бажанням, тим самим порушив умови вищевказаного договору . Відповідно до п.2.3.6 Договору, відповідач зобовязався у разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими до п.3. Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Вартість витрат повязаних з утриманням відповідача у навчальному закладі складає 30074,23 грн. Однак відповідач в добровільному порядку відшкодувати вказану суму відмовився. У звязку з наведеним просив позов задовольнити, стягнути з відповідача витрат повязаних з утриманням відповідача у навчальному закладі за договором №09-572 від 29.09.2009 року про навчання в розмірі 30074,23 грн. та судові витрати в сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримав, проти заочного вирішення справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не сповістив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 29.09.2009 року між КНУВС, комплектуючим органом УМВС України в Херсонській області та відповідачем було укладено договір №№09-572 про підготовку фахівця у КНУВС та відповідно до наказу №568 від 31.07.2009 року [PERSON] зараховано до 1 курсу Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Психологія» з 01.09.2009 року. Відповідно до Додаткового договору №1 від 12.12.2012 року до договору №09-572 від 29.09.2009 року змінено назву вузу на «[PERSON] внутрішніх справ». Відповідно до умов якого [PERSON], навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати повязані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до Наказу №603 від 14.06.2013 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію бакалавра психології освітньо-кваліфікаційного рівня «Психологія» та видано диплом бакалавра. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов Договору відповідача направлено для подальшого проходження служби. Тим самим навчальним закладом виконано у повному обсязі. Відповідно до витягу з Наказу №603 від 14.06.2013 року курсант [PERSON] закінчив навчання та присвоєно кваліфікацію бакалавра психології освітньо-кваліфікаційного рівня «Психологія». Відповідно до Наказу від 08.10.2014 року №271 о/с відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого рапорту за власним бажанням. Відповідно до довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у [PERSON] академії внутрішніх справ від 23.05.2013 року розмір фактичних витрат повязаних з навчанням у навчальному закладі складає - 30074,23 грн.,(про що ознайомлений [PERSON], що підтверджується підписом), також підтверджується довідками розрахунками, що є в матеріалах даної цивільної справи. Відповідно до умов договору про підготовку фахівця у КНУВС виконавець зобовязується забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України (п.2.1.3.); після закінчення навчання й отримання відповідної кваліфікації видати особі документ про освіту встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників, нагрудний знак та грошові виплати, передбачені відповідними нормативно-правовими актами (п.2.1.7.); після відрахування особи (закінчення навчання) затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання (п.2.1.8.); замовник зобовязується призначити особу, яка після завершення навчання прибула за направленням, на посаду, визначену державною комісією з персонального розподілу фахівців, чи на іншу посаду, про призначення на яку є письмова згода особи (п.2.2.3.); особа зобовязується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років (п.2.3.5.); у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком (п.2.3.6.). Відповідно до п. 3.2 договору про підготовку фахівця у КНУВС, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п.4.1. договору про підготовку фахівця у КНУВС, відшкодування особою фактичних витрат на підготовку, здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Статтею 56 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року, який діяв на момент навчання та випуску відповідача, передбачено, що випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, і у разі таких порушень настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Отже, уклавши договір з КНУВС відповідач погодився на умови навчання та подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ після закінчення навчального закладу як такі, що його влаштовували. Навчальний заклад не примушував, не нав'язував своїх послуг позивачу та не вимагав укладення договору. Отже, перевіривши надані позивачем розрахунки суми, витрачених на утримання відповідача в учбовому закладі, судом встановлено, що загальна вартість утримання курсанта [PERSON], за період навчання з 01.09.2009 року по 14.06.2013 року склала - 30074,23 грн. З даними довідки відповідач був ознайомлений, що підтверджено його підписам. До теперішнього часу вказана сума відповідачем не відшкодована. Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повному обсязі. При вирішенні питання щодо судових витрат суд керується загальними правиламист.88 ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 1378 гривень.

Outcome: approved