Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 29850,69 грн. 19 грудня 2017 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено ухвалу про відкриття провадження та призначено справу до підготовчого засідання. В ході підготовчого засідання суду уповноважений представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності №юр/3190 від 29.12.2017 року, надала письмові пояснення відповідно до яких просила суд вважати належним відповідачем по справі [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник [PERSON] - [PERSON] у підготовчому засіданні не заперечував проти виключення зі складу відповідачів по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки [PERSON] помер, [PERSON] не проживає за адресою: 85200 м. Торецьк Донецької області, смт. Новгородське, вул. В.Інтернаціоналістів 14/24, [PERSON] є дитиною [PERSON] Таким чином, в підготовчому засіданні судом було встановлено склад осіб, які будуть брати участь у справі. Відзив на позов не було подано. Підстав для ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні судом не встановлено, у звязку з чим Дзержинським міським судом Донецької області була постановлена ухвала від 20 березня 2018 року про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач повідомив, що відповідач проживає в багатоквартирному [ADDRESS] в смт.Новгродське, м. Торецьку Донецької області, який підключений до тепломереж виробничої одиниці «Дзержинськтепломережа». У вищезазначеній квартирі зареєстрована [PERSON] позивач надає послуги по теплопостачанню, за які, в свою чергу, споживачі зобовязані сплачувати щомісячні платежі, однак своїх обовязків відповідач не виконала в повному обсязі. Внаслідок цього за період з 01.02.2014 року по 30.11.2017 року утворилась заборгованість за спожиту послугу з теплопостачання в загальній сумі 29850,69 грн., яка складається з наступного: борг за теплову енергію в сумі 24404,61 грн., інфляційні збитки в сумі 5382,77 грн., 3% річних 63,31 грн. Уповноважений представник позивача зазначила, що Виробнича одиниця «Дзержинськтепломережа» зверталася до Дзержинського міського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за вищезазначеною адресою. 04.04.2017 року Дзержинським міським судом Донецької області по справі №2-н/225/68/2017 постановлено ухвалу якою відмовлено заявнику у видачі судового наказу про стягнення боргу з [PERSON], оскільки існує спір про право. Таким чином позивач змушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. 16.04.2018 року уповноважений представник позивача [PERSON] надала до суду уточнення до позовної заяви в якій зазначила, що в ході підготовки матеріалів відбулося механічна помилка в частині визначення періоду виникнення заборгованості, а тому і в сумі основного боргу та в сумі нарахувань 3% річних, суми інфляційної складової, враховуючи вищевикладене та з метою обєктивного вирішення справи просить визначити суму позову в розмірі 27981,19 грн., яка складається з суми основного боргу в розмірі 22444,88 грн., 3% річних в розмірі 896,83 грн., інфляційної складової в розмірі 4639,48 грн.; визначити період виникнення суми заборгованості з грудня 2014 року по жовтень 2017 року. Відповідно до ст.43 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Таким чином в судовому засіданні 16.04.2018 року суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про уточнення позовних вимог слід відмовити у звязку з тим, що вона була заявлена поза межами строку встановленого ЦПК України. Уповноважений представник позивача [PERSON] 04.05.2018 року в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Уповноважений представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважає позов необґрунтованим та не доведеним, оскільки відповідач [PERSON] не має жодних правовідносин з позивачем так як останній є виробником теплової енергії що було підтверджено в судовому засіданні та не заперечується представником позивача. Всі спірні правовідносини виникли між виробником теплової енергії і виконавцем тобто Житлово-будівельного кооператива «Прогрес-2». Представник відповідача зауважив, що в матеріалах справи містяться документи які доводять той факт що виробник надає теплову енергію лише до точки розмежування якою є зовнішня стіна будинку, далі теплоенергія роздається виконавцем і лише виконавець може вимагати оплату за надані послуги від споживача комунальних послуг, а виробник, в свою чергу, має право вимагати своєчасну оплату за надані послуги від виконавця. Крім того договори які надані представником позивача вони є двосторонніми. Таким чином, [PERSON], як споживач, їх не підписувала тому вона не може нести відповідальність щодо сплати заборгованості перед виробником. Також уповноважений представник відповідача зауважив, що розрахунок який надається позивачем є не обґрунтований, оскільки позивачем не ураховано позовну давність. Окрім того, представник відповідача зазаначив, що в квартирі відповідача демантовані радіатори центрального опалення у зв'язку з чим вона теплову енергію не отримує. Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. Заслухавши учасників справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1,5 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які виникли між сторонами регулюються нормами Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-1V «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Цей обовязок споживача зазначений і в п.7 Правил користування приміщеннями у житлових будинках, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для послуг є календарний місяць. Плата за послуги-вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Право споживача на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами, встановлене статтею 24 Закону України від 02 червня 2005 року № 2633-ІУ «Про теплопостачання». Можливість відмови від користування послугою виконавця або виробника, у тому числі від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, передбачена пунктом 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 року № 1268). Як передбачено п. 21 зазначених Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуга справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Таким чином у відповідача [PERSON] як у споживача послуг теплопостачання утворилась заборгованість за період з 01.02.2018 року по 01.11.2017 року у розмірі 29850,69 грн., яка складається з суми основного боргу 24404,61 грн., інфляційних витрат у сумі 5382,77 грн., 3% річних у сумі 63,31 грн.(а.с. 7-9). Відповідно до положень статей 21, 22 Закону України від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV теплопостачальна організація є виробником послуг і укладає договір поставки з органами місцевого самоврядування на виробництво і створення житлово-комунальних послуг (ст.22 ч. 1 п.3), а також із виконавцем послуг - житловою організацією. В обов'язки виробника послуг не входить укладення договору безпосередньо із споживачем. Як вбачається з п.4.2,4.3 договорів № 12 від 01 січня 2010 року про умови надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, укладеного між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дзержинськтепломережа» (виробник) та Житлово-будівельним кооперативом «Прогрес-2» (Виконавець), який пролонгований за узгодженням сторін до 01 січня 2017 року, за надання послуг споживачі (співвласники будинку) сплачують вартість отриманих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на розрахунковий рахунок Сторони 1, який вказано в платіжному дорученні. Отримані кошти є доходом Сторони 2; Сторона 1 самостійно веде облік оплати за надані послуги, заборгованість споживачів, облік пільг і надання субсидій для населення. Самостійно виконує стягнення заборгованості за надані послуги, в тому числі і в судовому порядку. З акту №б/н від 06.09.2007 року голови ЖБК «Прогрес-2» вбачається, що в кв.№24 будинку №14 по вул.В. Інтернаціоналістві в смт.Новгородське м.Торецька батареї опалювальної системи прийшли в непридатність: утворилася течія, місцями батареї були вкриті іржею, в результаті чого батареї відключили від центральної опалювальної системи (а.с.67). На теперішній час центральне опалення в зазначеній вище квартирі відсутнє, батареї відрізані та заглушені, цей факт підтверджений актом №б/н про обстеження житлового приміщення від 05.02.2018 року. Окрім того, питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Пунктом 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно п. 26 Правил, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі коли технічна можливість такого відключення передбачена схемою теплопостачання, затвердженою органами місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання», за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року за № 1478/11758 (надалі - Порядок) зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 06 листопада 2007 року № 169 встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. П. 2.1. вказаного вище Порядку, передбачено, що для вирішення питання відключення житлового будинку від мережі централізованого опалення, його власник повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО та ГВП. Після проведення робіт з відключення від мереж центрального опалення складається акт про закінчення робіт, та після затвердження акта на черговому засіданні комісії, сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Однак, в матеріалах справи відсутні будь які докази того, що відповідач зверталась з відповідною заявою про відключення від мережі теплопостачання до міжвідомчої комісії та отримувала належний дозвіл на таке відключення. Тож, суд приходить до висновку, що вини теплопостачальної організації в неотриманні з боку [PERSON] послуг з опалення квартири немає, а тому нарахування коштів по сплаті послуг за теплопостачання нараховувалося правомірно і законних підстав для звільнення відповідача від їх сплати немає. Крім того матеріалами справи підтверджений той факт, що будинок №14 по вул.В. Інтернаціоналістві в смт.Новгородське м.Торецька систематично опалювався в опалювальні сезони (а.с.68,72). Ураховуючи наведене, судом не приймається група аргументів уповноваженого представника відповідача, щодо відсутності обов'язку сплачувати за послуги з посточання теплової енергії у зв'язку із фактичною відсутністю радіаторів опалення у квартирі відповідача з причин їх демонтування, а також група аргументів стосовно того, що [PERSON] є неналежним відповідачем. При цьому, уповноважений представник відповідача в судовому засіданні звертався до суду із клопотанням про застосування строку позовної давності. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути заборгованість, яка утворилась за період з лютого 2004 року по листопад 2017 року включно. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. ст.257,258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік. Згідно з ч. ч. 1, 5ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За таких обставин, заборгованість відповідачів необхідно стягувати в межах строку позовної давності (01.11.2014 року по 01.11.2017 року). Тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за теплову енергію у розмірі 22444 грн. 88 коп., інфляційні збитки в сумі 5256 грн. 54 коп., 3% річних в сумі 57 грн. 58 коп. В задоволенні решти частини позову слід відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи наявна квитанції про сплату судового збору в розмірі 1600,00 грн. (а.с.1,2), то суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1487,89 грн. ((27759:29850,69)Х1600). На підставі викладеного,

Outcome: partial