Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу в якому зазначив, що 03.03.2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] Вказував, що сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер та зазначав про відсутність спору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим у зв'язку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння та вони мають різні погляди на життя. У зв'язку із вказаними вище підставами, просив розірвати шлюб між ними. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував на те, що між сторонами не вирішено питання про утримання спільної дитини та не вирішено питання про поділ спільного сумісного майна подружжя. Просив до вирішення вищевказаних питань, не вирішувати позов по суті. Разом з тим зазначив, що дійсно, сторони спільно не проживають з грудня 2013 року та не ведуть спільного господарства, оскільки позивач проживає з іншою жінкою. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 03 березня 2000 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 221. Від зареєстрованого шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із відповідачем. Сторони спільного господарства не ведуть з грудня 2013 року, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спір щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя та питання про утримання спільної дитини буде вирішуватися сторонами додатково. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved