Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в сумі 1 510 євро, що в гривневому еквіваленті станом на 20 липня 2017 року становить 45 179,20 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. Обґрунтовуючи вимоги тим, що у червні 2017 року за усною домовленістю між позивачем та відповідачем [PERSON] була досягнута згода щодо оформлення [PERSON] для позивача квитків Авіакомпанії «МАУ» з відкритою датою. Вартість квитків становила 1 510 євро. [PERSON] передав відповідачу [PERSON] зазначену суму, а останній обіцяв оформити квитки до кінця червня 2017 року. 18 липня 2017 року [PERSON] та [PERSON] повідомили позивача про те, що оформити квитки не вдається можливим, а тому грошові кошти у розмірі 1 510 євро будуть повернуті до 20 липня 2017 року про, що відповідачем [PERSON] складена розписка від 18.07.2017 року. Проте, станом на дату подання позовної заяви відповідач грошові кошти не повернув. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось не можливим, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, позивач просить про задоволення позовних вимог. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів. (а.с.18). 15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України у редакції Закону України «2147-VІІІ від 03.10.2017 року. Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду (а.с.30-31). 18 травня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на автомобіль Opel Omega 0, сірого кольору, 1988 року випуску, який зареєстрований на ім'я [PERSON] (а.с.83-84). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Додатково пояснила, що звертаючись до суду із вимогами щодо солідарного обов'язку відповідачів, позивач виходив з того, що хоча домовленість [PERSON] і була з [PERSON] Проте [PERSON], яка являється дружиною [PERSON] працювала у Авіакомпанії «МАУ», в якій він повинен був придбати квитки для позивача. А отже, в силу положень Сімейного Кодексу України, дана угода відбулась за згодою [PERSON] А тому, обов'язок по відшкодуванню коштів набутих без відповідної правової підстави полягає на обох відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов до суду не надійшло. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що розпискою від 18 липня 2017 року [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] кошти у сумі 1 510 євро у строк до 20 липня 2017 року. У зв'язку з тим, що не виконав своїх зобов'язань щодо оформлення квитків авіакомпанії «МАУ». (а.с.9). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача щодо неповернення суми коштів [PERSON] у розмірі 1510 євро суду не надав. Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Під час судового розгляду представник позивача повідомила, що відповідачем, не повернуто грошові кошти за означеною розпискою. Відповідно до ч. 2,3, ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття належності, достовірності , допустимості та достатності доказів. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 510 євро, що станом на 20 липня 2017 року становить 45 179 грн. 20 коп., посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, а [PERSON] працює у приватному акціонерному підприємстві «Міжнародної авіаційної компанії». Відповідно до частини 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використано в інтересах сім'ї. Таким чином, для виникнення солідарного боргового обов'язку подружжя необхідно, щоб позивач довів, що відповідачів [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, а також що отримані кошти були витрачені чоловіком в інтересах сім'ї. Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Проте доказів того, що відповідачі перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі а також, що кошти отримані [PERSON] від позивача у розмірі 1510 євро було використано в інтересах сім'ї суду не надано. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] доведено факт передачі відповідачу [PERSON] грошових коштів у розмірі 1510 євро для придбання позивачу квитків Авіакомпанії «МАУ», які відповідач [PERSON] зобов'язався повернути у строк до 20.07.2017 року, проте кошти не повернув. З огляду на означене, суд не убачає правових підстав для покладання на відповідачів солідарного обов'язку по поверненню коштів і приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 1 510 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 20 липня 2017 року складає 45 179 грн 20 коп. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial