Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, в якому просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні батька, [PERSON] , з дочкою, [PERSON] . Визначити спосіб участі у спілкуванні та вихованні дочки, [PERSON] , встановивши наступні дні та години зустрічей з дитиною: забирати з п`ятниці з 18:00 год. з ночівлею по понеділок 09:00 год. за місцем проживання відповідача, а саме [ADDRESS] з правом відвідування медичних та культурних закладів, спортивних заходів та відпочинку без присутності матері дитини; 30 календарних днів під час літніх канікул для спільного проведення дозвілля, відпочинку та оздоровлення без присутності матері; 15 календарних днів під час зимових канікул для спільного проведення дозвілля, відпочинку та оздоровлення без присутності матері; 15 календарних днів під час осінніх канікул для спільного проведення дозвілля, відпочинку та оздоровлення без присутності матері; 15 календарних днів під час весняних канікул для спільного проведення дозвілля, відпочинку та оздоровлення без присутності матері; спілкування з малолітньою дочкою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; безперешкодна участь у спільному святкуванні [PERSON] народження [PERSON] (з можливою участю інших осіб) кожного року 01 листопада з 08:00 год до 21:00 год. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно свідоцтва про шлюб, 23 квітня 2016 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб. За час перебування у зареєстрованих шлюбних відносинах у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З 18 грудня 2019 року позивач з відповідачкою проживають окремо одне від однонго. [PERSON] переїхала проживати з дочкою за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] залишився проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] . З того часу у них з відповідачкою виникає спір щодо способу участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею, а саме щодо періодичності та місць побачень. Шляхом домовленості врегулювати відносини визначення порядку участі у вихованні дитини не вдалося, а тому вважає, що запропонований ним графік участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею, з врахуванням інтересів їх малолітньої дочки [PERSON] , буде найбільш справедливим. Так, згідно розпорядження ФРА ЛМР №301 встановлено позивачу наступні дні та години зустрічі із дочкою: ?1-3 суботу місяця з 15:00 год. до 19:00 год. ?2-4 неділя місяця з 10:00 год. до 13:00 год. ?01 листопада День народження дитини кожного року у присутності обох батьків ? [PERSON] зобов`язати не чинити перешкод зустрічам та спілкуванні батька [PERSON] з дочкою [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Так як позивач не має можливості на одинці спілкуватись з дитиною, забезпечити медичну та педагогічну допомогу, вийти з дитиною прогулятись, погратися з нею, просить позов задоволити. \~ \~ \~ \~05 листопада 2021 року на адресу суду поступив відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що зі сторони [PERSON] жодним чином не чиняться перешкоди у спілкуванні із дитиною, однак вважає, що зустрічі повинні проходити в її присутності. Так, згідно розпорядження органу опіки і піклування\~ ФРА ЛМР від 30.06.2020 р. вказано, що мати [PERSON] не заперечує щодо побачень з дитиною, однак бажає , щоб такі відбувались у її присутності.\~Крім того відповідачка наголошує на тому, що позивач неодноразово поводив себе агресивно, чим завдав [PERSON] легких тілесних ушкоджень. \~ \~ \~ \~23.09.2020 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова шлюб між сторонам розірвано. Малолітня донька [PERSON] на даний час проживає з відповідачкою [PERSON] . Позивач не виконує належним чином розпорядження ФРА ЛМР №301 від 03.07.2020 року, а саме не завжди відвідує доньку за встановленим графіком. На підставі вищевикладеного просить у задоволенні позову відмовити. У підготовчому засіданні 06.11.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому останній просить відхилити аргументи, наведені відповідачем у відзиві у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги з врахуванням пропозиції щодо встановлення способу участі у вихованні [PERSON] своєї доньки та спілкуванні з нею підтримав у повному обсязі, та просив такі задоволити. В судовому засіданні представник відповідачки заперечила щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак така неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статтей 12,80,81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23 квітня 2016 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народженнясерії [NUMBER] , згідно якого батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією відповіді Личаківської районної адміністрації, однак з грудня 2019 року остання проживає із відповідачкою за адресою: [ADDRESS] . Даний факт не ставиться під сумнів та не заперечується сторонами. 23.09.2020 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова шлюб між сторонам розірвано. Згідно акту обстеження умов проживання, а саме квартири [ADDRESS] , виданого Управлінням «Служба у справах дітей» Личаківського району, встановлено, що за даною адресою фактично проживає позивач.\~ Умови вищевказаної квартири належні: простора, обмебльована та в такій наявна побутова техніка. Санітарно-гігієнічні вимоги добрі.\~ Квартира чиста та прибрана. Для візиту чи гостювання дочки, квартира обставлена, наявне спальне місце, шафи для одягу, іграшки та одяг. Між сторонами склались правовідносини щодо участі у спілкуванні та вихованні доньки, що регулюються нормами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини та нормами\~Сімейного кодексу України. Частиною третьою статті 51\~Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із ст.\~151\~СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У відповідності до ст.\~153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами 1 3 ст.\~157\~СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ч.ч. 1 2 ст.\~159\~СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно із висновком Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 р. в справі №61-6769св19 будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 19\~СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно із розпорядженням ФРА ЛМР №301 встановлено позивачу наступні дні та години зустрічі із дочкою: ?1-3 суботу місяця з 15:00 год. до 19:00 год. ?2-4 неділя місяця з 10:00 год. до 13:00 год. ?01 листопада День народження дитини кожного року у присутності обох батьків ? [PERSON] зобов`язати не чинити перешкод зустрічам та спілкуванні батька [PERSON] з дочкою [PERSON] , [INFO] . Доводи сторони відповідача відносно того, що побачення та спілкування батька з донькою можуть проходити лише в присутності матері нічим не аргументовані, так як матеріали справи не містять належних доказів того, що діями позивача права дитини порушувались або можуть бути порушенні та підлягають захисту. Проте, це не позбавляє можливості відповідача, в подальшому за наявністю достатніх доказів звертатися до суду з позовом про усунення батька від спілкування та виховання доньки. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України,способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: partial