Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 30.09.2008 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір б/н, в рамках якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місць, тобто 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує свої зобов'язання, має заборгованість по кредитному договору на загальну суму - 19746,59грн., тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в письмовій заяві позов підтримав повністю. Просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідач проти задоволення позову заперечував, просив застосувати строк позовної давності, до суду не з'явився, повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне. 30.09.2008 року [PERSON] подано заяву (а.с.11) про отримання кредитних коштів в сумі 3000,00грн. зі сплатою відсотків у розмірі 2% на місяць (24% річних) та щомісячної комісії в розмірі 3,5%. Уповноваженим представником ПАТ «Акцент - Банк» прийнято дану заяву. В силу ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Шляхом написання вищезазначеної заяви відповідачка підтвердила своє ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг, а також погодилась, що ця заява разом з запронованими ПАТ «Акцент - Банк» тарифами складає кредитно - заставний договір. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.2 ст.640 ЦК України). Доказами укладення договору є надання заяви на отримання кредитних коштів, ознайомлення з умовами надання банківських послуг, правилами користування грошовими коштами, одержання кредитних коштів в рамках договору, що підтверджено банківською випискою та меморіальним ордером. Тобто, в силу ст.509 ЦК України, між Сторонами виникли майнові зобов'язання. Отже, правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором та ЦК України. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України, відповідач повинен виконати дане зобов'язання належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідач не виконує свої зобов'язання, станом на 04.04.2014 р. має заборгованість по кредитному договору, що підтверджується розрахунком заборгованості/а.с.8-10/: - 2535,88грн. - заборгованість за кредитом; - 9269,21 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 6505,00грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 916,50 - штраф (відсоткова частина) - згідно п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем жодним чином не спростовано вимоги позивача. Строк виконання зобов'язання настав 16.03.2014р. З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що востаннє відповідач проводив погашення боргу 19.10.2010р. При визначенні розміру заборгованості з урахуванням перебугу строку позовної давності суд Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). При обчисленні строку позовної давності враховує висновки, викладені у Постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року, у якій йдеться про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно з ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У справі судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником кожного місяця, що зазначено в заяві (а.с.9), початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. При вирішенні спору суд враховує позицію Верховного суду України висловлену у справі №6-14цс14, згідно якої відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Однак, висловлюючи дану правову позицію Верховний суд виходив з кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки (перший абзац мотивувальної частини Постанови). Однак, такі норми в заявах позичальника, умовах надання банківських послуг чи правилах користування карткою відсутні. Тобто, висновок позицію Верховного суду України висловлену у справі №6-14цс14 стосується відмінних правовідносин, тому не можуть бути враховані Оскільки, позов пред'явлено 19.05.2014р., то відносно нарахованих процентів, тіла кредиту, комісії до 19.05.2011р. сплинув трирічний строк позовної давності. Згідно розрахунку заборгованості визначено борг станом на 31.05.2011р., тобто при вирішенні спору суд виходить з цієї дати, яка є найбільш наближеною до початку перебігу строку давності. Таким чином, стягненню підлягають: · тіло кредиту 2535,88грн. (розмір визначений в позові) - 774,19грн. (прострочена сума станом на 31.05.2011р.) = 1761,69грн. · проценти 9269,21грн. (розмір визначений в позові) - 3928,60грн. (нараховані станом на 30.06.2011р.) = 5340,61грн.; · комісія 6525,00грн. (розмір визначений в позові) - 2850,00грн. (нараховані станом на 30.06.2011р.) = 3675,00грн.; Тому, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в наступному розмірі: 1761,69грн. (тіло кредиту) + 5340,61грн. (проценти) + 3675,00грн. (комісія) 500,00грн. (штраф передбачений п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг) + 538,87грн. (5% штраф передбачений п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг розрахований від суми боргу з урахування строку позовної давності) = 11816,17грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам: позов пред'явлено на суму 19746,59грн., задоволено в сумі 11816,17грн., тобто на 59,84%, отже відшкодуванню підлягає 145,77грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial