Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив про розірвання трудового договору , укладеного між ним - [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інгуз», укладений на невизначений строк, на підставі наказу №11/09-к від 11.09.2006 року, з ініціативи працівника, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Позивач вимоги позову підтримав, просив про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з*явився, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи просив про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності учасників процесу, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. Згідно наказу №11/09-к від 11.09.2006 року [PERSON] прийнятий на посаду охоронця до ТОВ «Інгуз», що підтверджується записом у трудовій книжці позивача. Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу, що видана Пенсійним Фондом України у Центральному районі м. Миколаєві, відрахування з нарахованої заробітної плати [PERSON] по сплаті страхових внесків на загальнообов*язкове пенсійне страхування та по оплаті податку з доходів фізичних осіб ТОВ «Інгуз» здійснювалось до 2010 року. З 2010 року ТОВ «Інгуз» не виконує свої обов'язки , заробітну плату не нараховує та не виплачує, страхові внески та податки не сплачує. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.11.2012 року з ТОВ 2Інгуз» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 25085,36 грн., грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2010 -2011 роки в розмірі 1751,92 грн. Рішення суду набрало законної сили. [PERSON] було видано виконавчий лист, та постановою від 01.04.2013 року відкрито виконавче провадження. Управлінням пенсійного фонду України у Заводському районі м. Миколаєва відмовлено [PERSON] у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки останній є працюючим пенсіонером. [PERSON] направляв ТОВ «Інгуз№ заяву про розірвання трудового договору, проте відповіді не отримав. У відповідності до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved