Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що 03.07.2014 року відповідач [PERSON] отримав у позику від позивача грошові кошти у сумі 288 000 грн. зі строком повернення до 01.08.2014 року, що підтверджується борговою розпискою, власноручно написаною відповідачем. Крім того, для забезпечення виконання повернення частини боргу між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки від 03.07.2014 року, згідно до якого він несе солідарну відповідальність з [PERSON] за повернення останнім частини позики в сумі 10\~000 грн. Відповідач грошові кошти позивачу не повернув, від виконання взятих на себе зобовязань щодо повернення коштів ухиляється. Поручитель також не виконує умови договору поруки. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість, інфляційні втрати та 3% річних. В судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх з підстав вказаних в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій зазначив, що він визнає позов та просить розглядати зазначену справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 288\~000 грн. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником у момент передачі суми позики. Суму позики позичальник зобовязався повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01 серпня 2014 року. У звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов договору позики щодо строків її погашення, станом на 13.05.2017 року його заборгованість перед позивачем становить 517\~791,00 грн. та складається з основного боргу 288 000 грн., трьох відсотків річних з простроченої суми 24 883,00 грн., інфляційних втрат 214908,00 грн. 03 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед [PERSON] за виконання зобовязань [PERSON] в частині погашення останнім свого боргу в сумі 10\~000 грн., який виник по договору позики за розпискою від 03 липня 2014 року на суму 288\~000 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Отже, договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей, що виступають предметом зазначеного договору. Надана суду розписка є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики, та отримання грошей відповідачем. Згідно з ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Outcome: approved