Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування посилаючись на те, що [INFO] відкрилася спадщина померлої [PERSON] , його тітки, яка на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . 29.01.2020 року ним була подана заява про прийняття спадщини. Заява подана засобами поштового зв`язку, підпис на заяві засвідчено 22.11.2019 року консулом Генерального консульства України в м. Торонто Канада [PERSON] , за реєстровим № 573-1886. За заповітом від 21.02.1997 року [PERSON] заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А. 21.02.1997 року, зареєстровано в реєстрі за № 1у-192. 28.12.2020 року його представник [PERSON] , подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на його (позивача) ім`я, однак постановою від 28.12.2020 року було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що [PERSON] не є спадкоємцем, документи про зміну імені не подавав. В заяві про прийняття спадщини [PERSON] та завірення його підпису 22.11.2019 року консулом було допущено помилку та вказано його старе ім`я - [PERSON] . У зв`язку з чим просив встановити факт прийняття ним спадщини та визнати право власності на спірну квартиру в порядку спадкування. До суду позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. До суду приватний нотаріус не з`явився, надіслав лист про слухання справи без його присутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Дана заява зареєстрована в Дніпровському районному суді м. Києва 23.06.2021 року. 25.06.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 22.07.2021 року за клопотанням представника позивача постановлено ухвалу про витребування доказів. 11.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 11.11.2021 надійшли витребувані документи. В суді встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьки - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] народилась [INFO] , батьки - [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вказані документи, [PERSON] та [PERSON] є сестрами, мають спільну матір - [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , батьки - [PERSON] та [PERSON] . 21.02.1997 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Вороніною С.А., зареєстровано в реєстрі за № 1у-192. Заповіт чинний. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] [PERSON] померла. З наданих документів установлено, що позивач проживає за кордоном, має громадянство Канади, та 29.08.2003 року змінив ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 22.11.2019 року консулом Генерального консульства України в м. Торонто Канада [PERSON] засвідчено підпис [PERSON] на заяві [PERSON] , адресованій державним та приватним нотаріусам про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Заява отримана приватним нотаріусом Борисової С.О. 29.01.2020 року, зареєстрована за № 7/02-14. 28.12.2020 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що заява про прийняття спадщини подана [PERSON] , тоді як заява на видачу свідоцтва про право на спадщину подано [PERSON] , і документів щодо зміни імені не подавалися. З копії спадкової справи убачається, що крім [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Відповідно до Свідоцтва про право власності (дублікат) квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1262 ЦК України визначає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до статті 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. З матеріалів справи установлено, що на момент смерті [PERSON] був чинний заповіт на ім`я [PERSON] , та [PERSON] . Однак, [PERSON] померла до відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини крім [PERSON] , ніхто не звертався. Таким чином, враховуючи норми спадкового законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] , за заповітом, та 1/2 частину квартири [ADDRESS] , за законом, як спадкоємець п`ятої черги. З огляду на вище викладене, з урахуванням наданих доказів та вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Жодних доказів на спростування доводів позивача матеріали справи не містять. На підставі викладеного та

Outcome: approved