Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, мотивуючи тим, що з 1987 року по 20.05.2013 року він працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді водія автотранспортних засобів. На день звільнення адміністрація ВАТ «ХБК» з ним не розрахувалась. На сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі складає 22473,32 грн. В добровільному порядку адміністрація відмовляється погасити заборгованість по заробітній платі, тому він змушений звернутись за поновленням свого порушеного права на оплату праці до суду. На сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена. Відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за 179 днів з 05.04.2017 року по 18.12.2017 року. У зв'язку з чим просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10074,12 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2017 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що уповноважена особа Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» отримала копію ухвали про відкриття провадження 03.01.2018 року, але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач не подав відзив. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 1987 року по 20.05.2013 року працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді водія автотранспортних засобів. Наказом № 31-к від 20.05.2013 року звільнений з посади у зв'язку з ліквідацією підприємства, що підтверджується копією трудової книжки. Як вбачається з довідки ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» № 4/34/25-19-499 від 20.05.2013 року заборгованість ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» з заробітної плати перед позивачем складає 22473,32 грн. Згідно довідки № 4/34/25-19-441 від 15.05.2014 року, виданої ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 1181,90 грн. Середньоденна заробітна плата позивача складає 56,28 грн. (2363,80 грн. (середньомісячна заробітна плата за останні два місяці перед звільненням (квітень-березень 2013 року) : 42 робочих дні за два місяці (22 робочих днів у квітні 2013 року + 20 робочих дні у березні 2013 року). Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04.04.2017 року стягнуто з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні в сумі 6528,48 грн. за період з 20.10.2016 року по 04.04.2017 року. Відповідно до вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені вище строки при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 27 цього Закону встановлено, що середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.2,3,4,8 Порядку). Судом визначено, що період затримки фактичного розрахунку по заробітній платі із позивачем, за час затримки розрахунку за період з 05.04.2017 року по 18.12.2017 року, складає 176 робочих днів (з 05 квітня 2017 року по 30 квітня 2017 року - 17 днів, травень 2017 року - 20 днів, червень 2017 року - 20 днів, липень 2017 року - 21 день, серпень 2017 року - 22 дні, вересень 2017 року - 21 день, жовтень 2017 року - 21 день, листопад 2017 року - 22 дні, з 01.12.2017 року по 18.12.2017 року - 12 днів). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 9905,28 грн. (56,28 грн. Х 176 робочих днів за час затримки розрахунку). В зв'язку з викладеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 990,52 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial