Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Маразліївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 08.01.2012 року, право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 6,57 гектарів в межах згідно з планом за №163, що розташована у масиві №12 на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №472772, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №210/11. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є заява її представника, відповідно до якої останній просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08.01.2012 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №286467, видане виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №01. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка, площею 6,57 гектарів в межах згідно з планом за №163, що розташована у масиві №12 на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлій на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №472772, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №210/11. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За життя мати позивача склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 03 липня 2008 року за реєстровим номером №239, відповідно до якого на випадок своєї смерті належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] (після розірвання шлюбу змінила прізвище на дошлюбне [PERSON]). Окрім позивача спадкоємцем майна померлої був її чоловік [PERSON], який мав право на обовязкову частку у спадщині. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 17.01.2012 року [PERSON] відмовився від спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача. 15 січня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №328351 від 16 січня 2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №49. [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, заяву не відкликала, відмову від спадщини не заявляла, а отже вважається такою, що прийняла спадщину та додатково встановлювати вказаний факт не є необхідним. Однак, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки не має оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка є спадковою масою, про що останній було повідомлено листом державного нотаріусу та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON], яка померла 08.01.2012 року, однак, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Таким чином права [PERSON], як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved