Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 07.11.1978 року у м. Виноградів Райвіддіом ЗАГСу Закарпатської області. Свої вимоги мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема розходження поглядів на сімейне життя. Відповідач переїхала на постійне місце проживання в іншу країну. З 2012 року проживають окремо; шлюбні відносини припинилися. Шлюб носить формальний характер. Подальше подружнє життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. У судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, зокрема через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Поважність причин неявки суду не повідомила. У встановлений судом строк відзив не подала. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 07.11.1978 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у [INFO], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №210. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. . Зазначене підтверджується оригіналом Свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ФМ № 359806 від 07.11.1978 року. Як встановлено судом з матеріалів справи, подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося в силу різних причин. З 2012 року проживають окремо; шлюбні відносини припинилися. З вищенаведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить його інтересам, тому просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved