Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить скасувати постанову державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Ястремської Ж.В. № 1699/02-14 від 30.04.2013 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та зобов'язати Десяту Київську державну нотаріальну контору видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все майно померлої [INFO] [PERSON]. Мотивуючи вимоги тим, що 28 травня 2005 року він зареєстрував шлюб із [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] актовий запис № 7066. За життя, 14 листопада 2005 року [PERSON] склала на його користь заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Бардичевою Ж.О. за №6373, яким все своє майно заповідала позивачу. Разом з тим, 01 вересня 2006 року [PERSON] в присутності свідків склала інший заповіт на користь [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., реєстровий номер 4976, яким все своє майно, що належатиме їй на момент смерті заповідала [PERSON] Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2010 року, яке набрало законної сили, заповіт складений на користь [PERSON] від 01 вересня 2006 року визнано нікчемним. Даним судовим рішенням також відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту, складеного [PERSON] на його ім'я 14 листопада 2005 року недійсним, та усунення його від спадкування. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Ястремської Ж.В. від 30.04.2013р. № 1699/02-14 йому було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, посилаючись на те, що наявність вказаного судового рішення про визнання нікчемним останнього заповіту складеного на користь [PERSON], не відновлює дію попереднього заповіту, згідно із ч. 4 ст. 1254 ЦК України. Із даною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає, що заповіт недійсним не визнавався, а нікчемний заповіт не скасовує дію попереднього заповіту, у зв'язку із чим у державної нотаріальної контори відсутні підстави для відмови у видачі йому свідоцтва про прийняття спадщини, після померлої [INFO] [PERSON], що змушує його звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2017 року залучено до участі у справі, у якості третьої особи [PERSON]. У судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково представник позивача пояснила, що нікчемний правочин, визнаний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.09.2010 року, на її думку є неукладеним, а тому не породжує будь-яких правових наслідків. Від відповідача до суду надійшла заява з проханням проводити розгляд справу у відсутність представника Десятої Київської державної нотаріальної контори та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Треті особи у судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 306. ( а.с. 57). Під час судового розгляду також було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюбний договір 21.05.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бардичевою Ж.О. , зареєстрований в реєстрі за № 9551, за яким належне [PERSON] на праві особистої власності майно, яке складається із квартири [ADDRESS], площею 43,7 кв.м., садового будинку [ADDRESS], площею 67,60 кв.м., земельної ділянки площею 0,0613 га у Харківському районі [ADDRESS] після реєстрації шлюбу із [PERSON] переходить у їх спільну власність і належатиме сторонам порівну, по 1/2 частині кожному (а.с. 59). Разом з тим, позивач не зареєстрував на підставі даного договору своє право власності на нерухоме майно. Як убачається із матеріалів справи 14.11.2005 року [PERSON] склала заповіт на ім»я чоловіка - [PERSON], яким заповідала йому усе належне їй на день смерті майно. ( а.с. 58). Крім того, 01.09.2006 року [PERSON] склала заповіт на на ім»я [PERSON], яким заповідала останній усе належне на день її смерті майно (а.с. 69). Згідно свідоцтва про смерть виданого повторно 14.05.2007 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві [PERSON] померла [INFO] у віці 89 років, про що зроблено відповідний актовий запис №7066 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, що територіально знаходиться у Дніпровському районі м. Києва. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2007 року у цивільній справі №2-о-126/07, встановлено факт, яким визнано дійсним заповіт складений 01 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Кулініч Н.Ю., згідно якого [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с. 74). 17 березня 2008 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено заяву [PERSON] про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2007 року у цивільній справі за заявою [PERSON], заінтересовані особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Наталія Юріївна про визнання заповіту дійсним (а.с. 80). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2010 року, яке набрало законної сили, у справі №2-39/10 позов [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., третя особа: Міністерство юстиції України про визнання нікчемним заповіту та зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. внести до спадкового реєстру відомості про визнання заповіту недійсним, - задоволено частково. Визнано заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. 01 вересня 2006 року від імені [PERSON] на користь [PERSON] (реєстровий номер 4976) - нікчемним. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., Бардичева Жанна Олександрівна, [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту дійсним та визнання заповіту посвідченого приватним нотаріусом Бардичевою Ж.О. на користь [PERSON] (реєстровий номер 26373) недійсним та усунення від спадкування [PERSON] відмовлено (а.с. 13-14). 19.10.2012 року позивач звернувся до Десятої Київської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину. (а.с.15). Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Ястремської Ж.В. від 30.04.2013 року № 1699/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим 14 листопада 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Бардичевою Ж.О. за реєстровим №6373 на квартиру [ADDRESS], на майно померлої [INFO] [PERSON]. Мотивуючи тим, що заповіт [PERSON] складений 01 вересня 2006 року скасував попередній заповіт [PERSON] складений 14.11.2005 року на ім»я [PERSON] Наявність судового рішення про визнання останнього заповіту нікчемним не відновлює дію попереднього заповіту (а.с. 16). З таким рішенням відповідача суд погоджується з огляду на наступне. Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Таким чином, нікчемний правочин за своєю правовою природою є недійсним, до якого підлягають застосуванню наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч. 2-4 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. За правилами ст.ст. 10,60 ЦПК України, саме на сторони покладено обов»язок по доведенню тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків передбачених законом. Належних та допустимих доказів того, що на момент складання [PERSON] заповіту 01 вересня 2006 року на ім»я [PERSON], вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними чи те, що заповіт був вчинений під впливом насильства (ст.ст.225,231 ЦК України), суду не надано. Не встановлено даних обставин і судовими рішеннями, які досліджені судом, що містяться у матеріалах справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed