Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до про стягнення з відповідача 17964,58грн. заборгованості за договором позики та три відсотки річних. Позивач посилається на те, що 03 грудня 2013 року між ними був укладений договір позики грошей та відповідач зобов'язався повернути їх до 15 грудня 2013 року, про що свідчить розписка відповідача, проте на день розгляду справи борг не повернуто. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Як вбачається із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що 03.12.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошей, в сумі 14 800грн. та відповідач зобов'язався повернути гроші до 15.12.2013 року, про що свідчить розписка [PERSON] Однак, відповідач порушив умови договору позики та на день розгляду справи [PERSON] не повернув позивачу заборгованість. Також підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми, що становить 296,81 грн., втрати від інфляції 1 794,47грн та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання 1073,30 грн. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved