Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 27 972 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн. 80коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 22 січня 2019 року по 06 березня 2019 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач працював у Відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» державного підприємства «Львіввугілля» на посаді начальника відділу організації праці і заробітної плати в період з 17.12.2016р. по 22.01.2019р. 22 січня 2019р. звільнений з роботи з ініціативи працівника згідно ст.38 КЗпП України, наказ ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» від 22.01.2019р. № 18-к. На день звільнення з роботи існувала заборгованість по заробітній платі за грудень 2018р. в сумі 18342,97грн. і нарахованим сумам за січень 2019р. (заробітна плата, компенсація невикористаної відпустки, допомога з тимчасової непрацездатності за січень 2019р. тощо) в сумі 38817.32грн. Копії розрахункових листків за грудень 2018р. і січень 2019р. на ім`я [PERSON] індивідуальний податковий номер [NUMBER] , додаються. В день звільнення позивач працював, але належних йому коштів за грудень 2018р. і за січень 2019р. підприємство не виплатило. На письмове звернення надати інформацію у які строки виплачено належні йому при звільненні суми. Відокремлений підрозділ «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» листом від 18.03.2019р. № 311/26. повідомив, що заробітна плата за січень 2019р. виплачена 15.02.2019р. в повному обсязі. Відповідь ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» від 18.03.2019р. в частині інформації щодо строків виплати заборгованості по заробітній платі була неповною і некоректною. Неповнота і некоректність відповіді полягали в тому, що відповідач не вказав строки фактичної виплати інших сум, належних позивачу від підприємства при звільненні, коли була виплачена заробітна плата за грудень 2018р.. допомога з тимчасової непрацездатності за січень 2019р., в тому числі за рахунок коштів підприємства і за рахунок коштів Фонду соціального страхування України. Вищевказаним листом від 18.03.2019р. Відповідач повідомив, що середньоденний заробіток [PERSON] обчислений відповідно до абзацу 3 п. 2, абзацу 2, 3 п.4 та пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 за два місяці перед звільненням (листопад 2018р. і грудень 2018р.) становить 874грн. 15коп. (у листопаді 2018р. відпрацьовано 22 робочі дні. у грудні 2018р. відпрацьовано 20 робочих днів). 02травня 2019р. позивач звернувся з повторною заявою до роботодавця для отримання належної інформації по строкам виплати заборгованості, але відповіді на неї не отримав. Своєю бездіяльністю відповідач порушив ст.31 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.2005р. № 108/95-ВР («...відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника»). 10 квітня 2019р. і 14 травня 2019р. позивач звернувся до Керівника Головного управління Держпраці у Львівській області про сприяння в отриманні необхідної інформації від ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», але цей державний орган також не відреагував на його звернення. [PERSON] здійснив усі від нього залежні дії щоб отримати від Відповідача підтвердження строків виплати належних йому сум. Позивач отримує заробітну плату в Ощадному банку України. Згідно виписки по-картковому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (паспорт [NUMBER] ), отриманої з інтернет-банкінгу Ощад24/7, за період з 01/12/2018-29/03/2019 вбачається, що виплата заробітної плати (безготівкове зарахування) за грудень 2018р. здійснювалось частинами (сім разів) у такі терміни: 24/01/19, 28/01/19, 30/01/19. 01/02/19. 05/02/19. 06/02/19. 22/02/19. Сума виплаченої загалом заробітної плати за грудень 2018р. становить 14766грн. 10коп., що відповідає шифру виплат Ощадкаса «560» - 14766.10грн. згідно розрахункового листка заробітної плати за грудень 2018р. Виплата (безготівкове зарахування) належних від Підприємства сум при звільненні за січень 2019р. здійснювалось також частинами, п`ять разів: -15/02/19 виплачено заробітну плату в сумі 21841грн. 18коп., що відповідає шифру виплат Ощадкаса «560» згідно розрахункового листа за січень 2019р.; -15/02/19. 01/03/19, 07/03/19 виплачено відповідно 1306.50грн., 470,34грн., 836,15грн., що відповідає шифру виплат лікарняних (допомога з тимчасової непрацездатності) за рахунок коштів підприємства «599» в загальній сумі 2612грн.99коп. згідно розрахункового листка заробітної плати за січень 2019р.; 29/03/19 виплачено 6793.77грн., що відповідає шифру виплат лікарняних (допомога з тимчасової непрацездатності) за рахунок коштів Фонду соціального страхування «588» згідно розрахункового листка заробітної плати за січень 2019р. Копія виписки по картковому рахунку з інтернет-банкінгу Ощад24/7 додається. Таким чином, усі належні мені від Підприємства суми при звільненні з роботи виплачені 29 березня 2019р. Здійснюючи господарську діяльність Відповідач не виконав свої зобов`язання із своєчасної виплати належної працівникові заробітної плати, а отже є винним у несвоєчасній виплаті належних при звільненні сум. Позивач здійснив усі від нього залежні дії, щоб отримати від Відповідача підтвердження (докази) щодо наявної заборгованості і строків виплати належних [PERSON] сум, але Відповідач надав некоректну відповідь 18.03.2019р. і залишив без відповіді звернення позивача від 02.05.2019р. Поза тим, вказані обставини підтверджуються іншими доказами. [PERSON] підтверджує, що не подавав іншого позову до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Невиплата звільненому працівнику належних йому сум є триваючим правопорушенням, а отже визначити остаточний обсяг своїх вимог позивач може лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку (29 березня 2019р.) Таким чином перебіг тримісячного строку звернення до суду розпочався 30 березня 2019р. (з дня наступного після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок). Згідно до Відповіді на Відзив відповідача, [PERSON] мотивує тим, що Відповідач 17.10.2019р. надіслав відзив, на позовну заяву і заяву про зменшення позовних вимог, яким заперечує позовні вимоги позивача, просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що «...віднесення допомоги по тимчасовій непрацездатності до виплат при звільненні, передбачених статтею 116 КЗпП України, позивачем здійснено протиправно, оскільки дані виплати врегульовані спеціальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, де чітко вказано незалежність цих виплат від звільнення». Відповідач зазначає, що згідно ст. 7 Закону України «Про оплату праці» і ст.97 КЗпП України законодавець розмежовує поняття оплата праці та інші платежі, вказуючи при цьому, що допомога з тимчасової непрацездатності не належить до обов`язкових платежів, які належить виплатити працівнику у день його звільнення, оскільки є ніби-то іншим платежем, який виплачується після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відзив відповідача грунтується на Постанові Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2016р. у справі № 809/575/16 за позовом ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування припису та постанови, Постанові Верховного Суду від 25.07.2018р. у справі № 809/575/16 (адміністративне провадження № К79901/12190/18) за касаційного скаргою ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016р. Суть даного спору полягає в оскарженні постанови про накладення штрафу за невиконання припису Управління Держпраці в Івано-Франківській області щодо нарахування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника. А тому, [PERSON] просить суд задовольнити позовні вимоги повністю, стягнути з державного підприємства «Львіввугілля» в користь [PERSON] 27 972 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн.80коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 22 січня 2019р. по 06 березня 2019р. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, однак подав заяву про зменшення позовних вимог в яких просить , стягнути з державного підприємства «Львіввугілля» в його користь 27 972 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн.80коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 22 січня 2019р. по 06 березня 2019р., а також заяву про розгляд справи у його відсутності просить позовні задоволити. Представник відповідача ДП «Львіввугілля» в судове засідання не прибув, однак подав заяву , просить в позові відмовити. Згідно до письмового звернення про надання інформації у які строки виплачено належні [PERSON] при звільненні суми. Відокремлений підрозділ «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» листом від 18.03.2019р. № 311/26. повідомив, що заробітна плата за січень 2019р. виплачена 15.02.2019р. в повному обсязі. Відповідно до довідки віданої ДП «Львіввугіля» середньоденний заробіток обчислений відповідно до абзацу 3 п. 2, абзацу 2, 3 п.4 та пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 за два місяці перед звільненням (листопад 2018р. і грудень 2018р.) становить 874грн. 15коп. (у листопаді 2018р. відпрацьовано 22 робочі дні, у грудні 2018р. відпрацьовано 20 робочих днів). Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018р. №78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» за період з 21.01.2019р. по 07.03.2019р. було 33 робочих дні, таким чином період невиплати належних від підприємства сум становить 33 робочих дні (у січні 2019р. - 8 робочих днів, у лютому 2019р. - 20 робочих днів, у березні 2019р. - 5 робочих днів ). Частиною першої ст. 47 КЗпП Українивизначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені уст. 116 КЗпП України. А відповідно до ч.1 ст.116КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунків при звільненні суд зазначає наступне. Відповідно дост.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці`не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України. Як зазначає позивач у своїй заяві, його середньоденна заробітна плата становила 874 грн. 15 коп., а затримка розрахунків при звільненні станом на день подання позову до суду 06 червня 2019 року складає 33 робочих днів. Таким чином для розрахунку середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Враховуючи наведене, розрахунок здійснюється за формулою: 874.15грн. х ЗЗ роб. дні = 28 846 (двадцять вісім тисяч вісімсот сорок шість) гри.95коп. Враховуючи те що позивачем [PERSON] було подано заяву про зменшення позовних вимог в якій він просить стягнути з державного підприємства «Львіввугілля» в користь [PERSON] 27 972 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн. 80коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 22 січня 2019 року по 06 березня 2019 року. Отже, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунків у розмірі 27972 грн. 80 коп. знайшла своє підтвердження і підлягає до задоволення З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити у повному обсязі і стягнути з відповідача на користь позивача 27 972 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн. 80коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 22 січня 2019 року по 06 березня 2019 року.. Крім вказаного, відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави слід стягнути з відповідача відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved