Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] відшкодування майнової шкоди у розмірі 100 000 грн., пеню - 35 753, 05 грн., три проценти річних - 3 090, 16 грн., а всього 138 843, 21 грн. (сто тридцять вісім тисяч вісімсот сорок три грн. 21 коп.). В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 25.08.2018 р. о 19:35 год. у м. Львові на перехресті вулиць Кульпарківська - Копистинського - Героїв УПА, [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota» (р.н.з. [NUMBER] ), спричинила зіткнення із автомобілем «Audi» (р.н.з. [NUMBER] ) під його керуванням, внаслідок чого транспортним засобам були заподіяні технічні ушкодження. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2019р. [PERSON] була визнана винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «СХХ» № [NUMBER] , автомобіль «Audi» (р.н.з. [NUMBER] ) належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до висновку № 322 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.09.2018р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi» (р.н.з. [NUMBER] ), становить 299 811 грн. 32 коп. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «AM» №5903158, виданого ПрАТ «СГ «ТАС». Відповідно до зазначеного Полісу, страхова сума за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 100 000 грн. Зважаючи на встановлений у Полісі ОСЦПВ розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 100 000 грн., на ПрАТ «СГ «ТАС» покладається обов`язок виплатити на мою користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 100 000 грн. З метою отримання страхового відшкодування 29.08.2018р. він прибув до офісу ПрАТ «СГ «ТАС», де мною були заповнені і подані повідомлення про ДТП, заяву про страхове відшкодування та копії усіх необхідних документів. Працівником ПрАТ «СГ «ТАС» було повідомлено, що страхове відшкодування буде виплачено після отримання судового рішення, яким [PERSON] буде визнана винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 30.09.2019р., тобто після отримання копії постанови Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2019р., до ПрАТ «СГ «ТАС» ним було подано копію зазначеної постанови та за вказівкою працівника ПрАТ «СГ «ТАС» повторно заяву про страхове відшкодування. 14.11.2019р., після отримання копії постанови Львівського апеляційного суду ухвали про залишення без розгляду апеляційної скарги [PERSON] на постанову Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2019р., ним було подано копію зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції та втретє заяву про страхове відшкодування. Однак, листами від 16.10.2019р. та 18.11.2019р. ПрАТ «СГ «ТАС» відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із перевищенням терміну подання заяви про страхове відшкодування на підставі п.37.1.4. ст. 37 Закону. Вважає, що рішення ПрАТ «СГ «ТАС» про відмову у виплаті страхового відшкодування є безпідставним. Невиплата ПрАТ «СГ ТАС» страхового відшкодування протягом 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування, а також повідомлення мені неправдивої інформації про існуючий порядок виплати страхового відшкодування, явно свідчить про недобросовісну поведінку ПрАТ «СГ «ТАС». Очевидно, що в даному випадку Відповідач вчинив умисні дії з метою штучного створення передумов для уникнення виплати мені страхового відшкодування. Зважаючи на те, що ним було виконано усі обов`язки, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подано заяву про страхове відшкодування в межах встановленого строку, виконано усі вказівки ПрАТ «СГ «ТАС» щодо подання необхідних заяв та документів, у тому числі незаконні вказівки щодо очікування судового рішення, враховуючи відсутність будь-яких реальних підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, з ПрАТ «СГ «ТАС» просить стягнути відшкодування майнової шкоди у розмірі 100 000 грн. Ухвалою судді Франківськогого районного суду м. Львова від 20.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначине підготовче судове засідання. Представник відповідача подав на адресу суду відзив, який мотивований тим, що 28.08.2018 рокц позич звернувся до АТ «СГ «ТАС» із повідомленням про настання події з приводу ДТП, яке мало місце 25.08.2018 року. Крім того, 30 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування, тобто з пропуском річного строку. На підставі вищевикладеного, просить відмовити в задоволенні позову. 10.03.2020 року на адресу суду поступила заява від [PERSON] про розгляд спрпави у його відсутності. Просить задаволити позовні вимоги в частині стягнення 100 000 грн. Крім того, на адресу суду поступили пояснення від третьої особи. В судове засідання сторони не з`явилися, однак, суд вважає, що їхня неявка не перешкоджає розгляду справи так як позивач у вищевказаній заяві зазначив про розгляд справи без його участі. Щодо неявки представника відповідача, то суд вважає, що справа підлягає розгляду так як у матеріалах справи наявний відзив. Третя особа в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів спраи вбачається, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2018 року у справі № 465/5287/18 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено неї стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в дохід держави. Постановою Львівського апеляційного суду від 09.04.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] та захисника Давидова О.А. задоволено частково. Постанову Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2018 року скасовано, а матеріали справи про адміністративне правопорушення через Франківський районний суд м. Львова повернуто до УПП у Львівській області ДПП для проведення додаткової перевірки. За фактом проведення додаткової перевірки до Франківського районного суду м. Львова 06.06.2019 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 001616 від 31.05.2019 року із доданими до нього матеріалами, відповідно до якого водію [PERSON] ставиться у вину порушення п. 1.5; 2.3.б; 2.3.д; 16.11 ПДР , за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. З долученої до справи копії постанови Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2019 року у справі № 465/5287/18, яка набрала законної сили, вбачається, що [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 КпАП України, а провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Враховуючи наведені норми, обставини встановлені у постанові Франківського районного суду м. Львова від 08.08.2019 року в справі № 465/5287/18 не потребують доказування. Так, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 25.07.2014 року підтверджується, що транспортний засіб марки «AUDI A7», державний номерний знак [NUMBER] належить позивачу [PERSON] . Згідно копії полісу № АМ/5903158 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.04.2018 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», строк дії договору з 17.04.2018 р. до 16.04.2019 р. У відповідності до полісу страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн. Відтак, судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.08.2018 року у м. Львові на перехресті вул. Кульпарківська - Копистинського - Героїв УПА, діяв поліс № АМ/5903158 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.04.2018 року. Відповідно до ч.1 і 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно з ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Положеннями ч. 1 ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором і страхового акту (аварійного сертифіката). Крім того, частиною 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до відповіді ПАТ «СГ «ТАС» від 18 листопада 2019 року, [PERSON] відмовлено у страховому відшкодуванні на підставі ст.37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 33 Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) 33.1. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Слід зазначити, що настання цивільно-правової відповідальності за скоєнняя ДТП є складовою настання цивільно-правової відповідальності особи за шкоду завдану майну, внаслідок спричинення ДТП. Отже, без підтвердження вини особи, яка вчинила ДТП, а саме отримання постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи, яка вчинила ДТП, не може відбуватися страхового відшкодування. Судом встановлено, що ДТП мала місце 25.08.2018 р, проте постановою Франківського районного суду м. Львова 08.08.2019 року у справі № 465/5287/18, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 КпАП України, а провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Отже, доводи відповідача ПАТ «СГ «ТАС» про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки пропущено строк звернення щодо відшкодування шкоди, спростовуються доводами позивача. Крім того, з наявних у матеріалах справи пояснень третьої особи, суд може зробити висновок про те, що позивач у межах строку, визначеного в ст.37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так як позивач зазначив про задоволення позовних вимог лише в рамках стягнення відшкодування майнової шкоди у розмірі 100 000 грн., суд заявлених решту вимог не розглядає. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» 100 000 грн., на користь позивача, у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача належить стягнути 1388,44 грн. судового збору.

Outcome: approved