Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що він є власником автомобіля «Форд Фьюджен» н/з [NUMBER]. 16 листопада 2011 року [PERSON], керуючи автомобілем «ДЕУ» н/з [NUMBER], по вул. 130 Т. Дивізії в м. Маріуполі порушив правила дорожнього руху, спричинивши ДТП, із завданням матеріальної шкоди автомобілю позивача. Постановою суду від 30 листопада 2011 року [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача зазнав ушкоджень. За висновком автотоварознавчої експертизи вартість матеріальної шкоди завданої позивачу складає 45959,74 грн. Позивачем було сплачено вартість проведеної експертизи в сумі 350 грн. Автомобіль відповідача був застрахований у страховика, «ХДІ Страхування», який повинен відповідати за завдані позивачу збитки внаслідок ДТП. Страховик внаслідок настання страхового акту сплатив позивачу 37299,78 грн. страхового відшкодування. Однак залишок суми завданої шкоди позивачу не було страховиком відшкодовано. Внаслідок ДТП сума втрати товарної вартості автомобіля позивача складає 6166,56 грн. Внаслідок неправомірних дій відповідача, [PERSON], [PERSON] була завдана моральна шкода, що виразилося у втраті на тривалий час душевного спокою, було змінено життєвий уклад позивача. На підставі переліченого просив суд стягнути з [PERSON] та ПАТ «ХДІ страхування» завдану внаслідок ДТП матеріальну та моральну шкоду. Під час розгляду справи [PERSON] змінив заявлені раніше ним позовні вимоги, внаслідок чого просив в суду стягнути солідарно з ПАТ «ХДІ страхування» та [PERSON] суму втрати товарної вартості автомобіля позивача, стягнути з ПАТ «ХДІ страхування» недоплачену суму матеріальної шкоди в розмірі 8659,96 грн., стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 1000 грн, стягнути з ПАТ «ХДІ страхування» моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також просив суд стягнути з відповідачів витрати на звернення до суду, до оцінювача та на правову допомогу. Від позивача надійшла заява до суду з проханням вирішувати поданий [PERSON] позов за відсутності позивача, за якою [PERSON] повністю підтримував заявлені ним позовні вимоги. У судове засідання ані позивач, [PERSON], ані його представник, яка діє на підставі договору, [PERSON], не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник ПАТ «ХДІ страхування», який діє на підставі довіреності, Супрун Т. В., до судового засідання не з'явився, надавши заяву з проханням вирішити спір у відсутність представника страховика, посилаючись на письмові заперечення, за якими не визнавав заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, що розмір завданої матеріальної шкоди автомобілю позивача не заперечується страховиком. Однак зазначена сума зменшується на розмір франшизи, яка складає 1000 грн. Також немає законних підстав у позивача вимагати від страховика сплати вартості ПДВ (20%), яка закладена у суму відновлюваного ремонту автомобіля [PERSON], бо ним не було підтверджено факт проведення цього ремонту організацією, платником ПДВ. Внаслідок цього представниками страховика було сплачено страхове відшкодування у розмірі 37299,78 грн. Не погоджуються також з вимогами [PERSON] щодо стягнення зі страховика моральної шкоди в сумі 5000 грн., бо ПАТ «ХДІ страхування» не відповідає по завданій моральній шкоді потерпілій особі, а також позивачем не було доведено факт завдання йому моральних страждань. На підставі переліченого просили відмовити у задоволенні позову повністю. Представник відповідача, [PERSON], який діє на підставі договору, у судовому засіданні не визнавав вимоги [PERSON], посилаючись на те, що ліміт страхового відшкодування страховиком не було перевищено при проведенні виплат [PERSON], тому розмір втрати товарної вартості автомобіля [PERSON] повинна відшкодовувати ПАТ «ХДІ страхування». Також зазначав, що [PERSON] своєчасно сплатив суму франшизи [PERSON], тому підстав для стягнення з нього моральної шкоди на користь позивача немає, бо він жодним чином не завдав страждань позивачу. При цьому вказував, що саме страхова компанія повинна відшкодувати моральні страждання [PERSON] На підставі переліченого просив суд відмовити у задоволенні заявлених вимог [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] повністю підтримав доводи свого представника, та просив суд повністю відмовити у задоволенні позову [PERSON] Суд, вислухавши учасників процесу, що з'явились, вивчивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Згідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом рішення - Закон), потерпілими за цим законом є юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок ДТП з використанням транспортного засобу. На підставі ч. 4 ст. 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. При цьому володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно ч. 7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. За ч. 1 ст. 2 Закону відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. При цьому у вказаній нормі зазначено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми саме Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону страховою сумою є грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За ч. 1 ст. 22 Закону в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є, крім іншого, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль «Форд Фьюджен» н/з [NUMBER] згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданому 15 листопада 2011 року 1-м ВРЕР міста Маріуполя при УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області, належить [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до постанови від 30 листопада 2011 року, яка набрала законної сили, Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя [PERSON] був визнаний винним в спричиненні ДТП, що сталась 16 листопада 2011 року в м. Маріуполі по вул. 130 Таганрозької дивізії біля будинку № 137 між транспортним засобом «Форд Фьюджен» н/з [NUMBER], яким керував [PERSON], та транспортним засобом «ДЕУ» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого відповідача було притягнуто до відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП до адміністративного стягнення в вигляді штрафу у розмірі 340 (а. с. 8). За свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 21 грудня 2007 року, виданим 2-м ВРЕР міста Маріуполя УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області, вбачається, що автомобіль «ЗАЗ-ДЕУ» н/з [NUMBER] належить [PERSON] (а. с. 26). Згідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30 липня 2011 року, який був укладений між ПАТ «ХДІ страхування» та [PERSON] на строк з 31 липня 2011 року по 30 липня 2012 року, вбачається, що за цим полісом був застрахований транспортний засіб «ЗАЗ-ДЕУ» н/з [NUMBER], встановлено ліміт відповідальності у розмірі 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну одної потеплілої особи, та розмір франшизи в сумі 1000 грн. (а. с. 20). Відповідно до посвідченої нотаріусом довіреності від 4 серпня 2011 року на право керування автомобілем «ЗАЗ-ДЕУ» н/з [NUMBER] та посвідчення водія, виданого [PERSON], в судовому засіданні було підтверджено факт керування [PERSON] автомобілем «ЗАЗ-ДЕУ» н/з [NUMBER] на законних підставах під час ДТП, що сталась 16 листопада 2011 року (а. с. 26, 27). За ст. 28 Закону шкодою, заподіяною в результаті ДТП майну потерпілого, є шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. На підставі ст. 34 Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов'язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. У відповідності до ч. 1 ст. 36 Закону страховик,

Outcome: partial