Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 13 лютого 1999 року між сторонами був укладений шлюб, актовий запис № 02 зроблений Васищевською селищною радою Харківського району Харківської області. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні риси характеру та протилежні погляди на життєві обставини через що виникають постійні сварки, тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила позовну заяву розглядати без її участі, проти позову не заперечувала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 13 лютого 1999 року. Реєстрація шлюбу здійснена Васищевською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] виданим 13.02.1999 року. Під час шлюбу у сторін народилися дві доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданим 01 лютого 2000 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 22 січня 2009 року. Певний час після укладання шлюбу сторони жили дружньо, хоча в той час і виникали суперечки але причина їх виникнення була притирання їхніх характерів і завдяки спільним зусиллям, сторони йшли на поступки один до одного, та знаходили шляхи їх вирішення. Через деякий час після народження другої дитини взаємовідносини між сторонами стали погіршуватися. З кожним наступним роком спільного проживання суперечки між сторонами ставали більш гострішими та почали переростати у сварки, оскільки, як виявилось, сторони мали не тільки різні риси характеру та протилежні погляди на життєві обставини і різне ставлення до шлюбу та своїх обов'язків. На певному етапі ці суперечки і сварки стали переростати у скандали, під час яких, сторони допускали образи один до одного. Постійні сутички, образи, почуття незадоволення та неприязні негативно вплили на стан їхнього подружнього життя та на стан здоров'я дітей. Все це призвело до того, що сторони остаточно втратили спільну мову, а непорозуміння між ними стали носити глибокий характер. З 2012 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Між сторонами склався критичний характер взаємовідносин, через який подальше спільне проживання однією сім'єю неможливе і це суперечить інтересам позивача та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Після припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачкою, позивач щомісячно надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Крім того, між сторонам досягнута домовленість про те, що після розірвання шлюбу, відповідачка разом з дітьми будуть і надалі проживати у належному позивачу на праві особистої приватної власності житловому будинку. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved