Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 52 226,83 грн., яка складається з: 33500,25 грн. заборгованості за основним боргом; 14872,28 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 330,65 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості, 523,65 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 жовтня 2011 року сторони уклали кредитний договір №192/592. Згідно якого [PERSON] зобов'язався повернути позивачу впродовж 120 місяців 60000 грн. та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 19 %. . Банком свої зобов'язання за кредитним договором виконано належним чином. З 30 вересня 2014 року позичальник перестав виконувати свої зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, звернулись в суд з клопотанням про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення у пресу. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду не звертався. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Матеріалами справи встановлено, що 21 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України», в особі керуючого філії - Харцизьке відділення №5373 АТ «Ощадбанк» з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, був укладений кредитний договір №192/592. Згідно п.1.1 якого Банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 60000 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 60000 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 19 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 20 жовтня 2021 року на споживчі потреби позичальника. Відповідно до п. 1.5 договору Позичальник зобов'язується щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним , проводити погашення Кредиту рівними частками в сумі 500 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за Кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк»починаючи з 21 листопада 2011 року на відповідні рахунки Позичальника, відкриті у філії-Харцизьке відділення АТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення Кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 20 жовтня 2021 року. Згідно п. 3.4 договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми Кредиту в цілому, або у невизначеній законом частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належить до сплати за цим договором. Пунктом 4.2.2. договору При виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.3.2. Договору встановлено обов'язок позичальника повернути кредит в сумі 60000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції , у строках та на умовах , що визначені договором. Відповідач належним чином не виконував свої зобовязання згідно умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом 15 грудня 2016 року складає 52 226,83 грн., яка складається з: 33500,25 грн. заборгованості за основним боргом; 14872,28 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 330,65 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості, 523,65 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 15 грудня 2016 року. (а.с.4) Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязаннні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі наведеної норми, зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, позивачем за період з 21 жовтня 2011 року по 15 грудня 2016 року нараховано та заявлено до стягнення інфляційні витрати від простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 3330 грн. 65 коп. та 3% річних простроченої суми заборгованості, що підтверджується розрахунком (а.с.5-20) У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюванню чи на захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З цих підстав, аналізуючи в сукупності наведені вище обставини, судом встановлено порушення інтересів позивача внаслідок неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору, які підлягають до захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк » заборгованість за кредитним договором №192/592 від 21 жовтня 2011 року в сумі 52 226,83 грн., яка складається з: 33500,25 грн. заборгованості за основним боргом; 14872,28 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 330,65 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості, 523,65 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved