Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати недійсним з моменту укладення Договір оренди земельної ділянки, площею 3,230 га, кадастровий номер 122381000:02:002:0067, розташованої на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений 10 березня 2012 року між [PERSON] (РНОКПП 19558066338) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» (Код ЄДРПОУ 35601700), державна реєстрація якого проведена 22 жовтня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЛ №944384, виданого 05 березня 2012 року Новомосковською районною державною адміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2009 року №2-2274, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 122328101000064, [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,230 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої 122381000:02:002:0067, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 27 жовтня 2016 року з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71547502 від 27 жовтня 2016 року, позивач дізнався про те, що 16 жовтня 2015 року держаним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] проведено державну реєстрацію Договору оренди земельної ділянки від 10 березня 2012 року, нібито укладеним між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», рішення про державну реєстрацію №25480142 від 22 жовтня 2015 року. Зазначений договір був укладений строком на 7 (сім) років, з правом пролонгації. Отримавши копію договору позивач дізнався, що за Договором, за користування земельною ділянкою, належною позивачу [PERSON] нараховує Орендодавцю щороку оренду плату в грошовій формі у розмірі 4% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2889,00 грн., а також проводить безкоштовну поставку 1 тони соломи до садиби Орендодавця, а також культивація та оранка присадибної ділянки, розміром до 0,4 га. Вказує, що у 2012 році жодного Договору щодо оренди належної йому земельної ділянки з відповідачем не укладав. Згідно вищезазначених відомостей про спірний договір оренди земельної ділянки вбачається, що він укладений між позивачем та відповідачем 10 березня 2012 року, але державний акт серії ЯЛ № 944384 на право власності на земельну ділянку площею 3,2300 га (кадастровий номер 1223281000:02:002:0067), що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, був виданий [PERSON] лише 27 березня 2012 року, що підтверджується відповідним записом в державному акті. Тобто, право власності на землю в позивача виникло 27 березня 2012 року. Таким чином, позивач не міг укладати з відповідачем ніякого договору оренди земельної ділянки, оскільки, станом на 10 березня 2012 року, в нього не було юридичних підстав для здійснення таких дій. Також відповідно інформації яка зазначена в інформаційній довідці від 27 жовтня 2016 року, спірний договір оренди земельної ділянки між Позивачем та Відповідачем був укладений 10 березня 2012 року, а зареєстрований 22 жовтня 2015 року, тобто спірний договір було зареєстровано через три з половиною роки після його укладення. Крім того відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1202737602015 від 09 вересня 2015 року, у відомостях про обмеження у користуванні земельної ділянки площею 3,2300 га (кадастровий номер 1223281000:02:002:0067), яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області обмеження не зареєстровані. З цього вбачається, що станом на 09 вересня 2015 року в Державному реєстрі речових прав, право оренди земельної ділянки зареєстровано не було. Як вказує позивач, з моменту набуття права власності він обробляє землю самостійно, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09 вересня 2015 року, в якому відсутні відомості про обмеження у користуванні земельною ділянкою, а саме відсутні відомості про оренду землі. Таким чином, Договір оренди земельної ділянки площею 3,2300 га (кадастровий номер 1223281000:02:002:0067), яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, нібито укладений 10 березня 2012 року між позивачем та відповідачем та зареєстрований 22 жовтня 2015 року, суперечить внутрішній волі позивача, так як позивач даний договір не підписував, та не мав бажання укладати його з відповідачем, тому просить суд визнати недійсним, з моменту укладення. Представник позивача згідно з поданою суду заявою підтримав вимоги позову та просив його задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЛ №944384, виданим 27 березня 2012 року Новомосковською районною державною адміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 червня 2009 року №2-2274, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 122328101000064, [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,230 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер якої 122381000:02:002:0067, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 жовтня 2016 року вбачається, що 16 жовтня 2015 року о 12:45 год. держаним реєстратором Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] проведено державну реєстрацію Договору оренди земельної ділянки від 10 березня 2012 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000».Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №25480142 від 22 жовтня 2015 року. Договір укладено строком на 7 років. З наданої відповідачем копії договору оренди земельної ділянки вбачається, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» в особі [PERSON], який діє на підставі статуту товариства 10 березня 2012 року укладено Договір оренди земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 3,230 га, кадастровий номер якої 122381000:02:002:0067, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, належної [PERSON] В договорі вказано, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 72212 грн. Договір укладено на 7 років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди.З наданого суду договору оренди вбачається, що він укладений 10 березня 2012 року. З наданого разом з договором оренди акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та її приймання-передачі вбачається, що в ньому відсутня дата укладання. Також з нього вбачається, що акт складений відповідно до укладеного договору оренди землі від 10 березня 2012 року. Крім того вказано що [PERSON] є власником земельної ділянки на підставі державного акту, який виданий 27 березня 2012 року. Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.1 статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені особи. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. У відповідності до ст.15 Закону України «Про оренду землі»в редакції станом на 10 березня 2012 року, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди;орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін;умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі є в тому числі: акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди. Згідно ст.15 Закону України «Про оренду землі» в редакції на 03 березня 2015 року,істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ст.16 Закону). Обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст.16 Закону). У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.639 ЦК України,договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У відповідності до ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ст.125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18 грудня 2009 року, № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи за позовами про визнання питання про наявність або відсутність тих чи інших правовідносин, суд при задоволенні позову зобов'язаний у необхідних випадках зазначити в резолютивній частині рішення і про ті правові наслідки, які тягне за собою таке визнання (наприклад, про анулювання актового запису про реєстрацію шлюбу в разі визнання його недійсним, анулювання свідоцтва про право власності в разі задоволення позову про витребування майна від добросовісного набувача тощо). Враховуючи те, що спірний Договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON]І та Відповідачем 10 березня 2012 року, а державний акт серії ЯЛ № 944384 на право власності на земельну ділянку площею 3,2300 га (кадастровий номер 1223281000:02:002:0067), що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, був виданий [PERSON] лише 27 березня 2012 року, що підтверджується відповідним записом в державному акті, тобто до набуття права власності на [PERSON] на землю, відповідачем на відповідну ухвалу суду про необхідність надання на огляд суду оригіналу договору оренди, означений оригінал не подано, внаслідок чого вирішити питання щодо наявності чи відсутності підпису позивача в договорі на підтвердження справжньої волі на його укладання є неможливим, суд вважає, що укладений між сторонами договір оренди від 10 березня 2012 року підлягає скасуванню. Внаслідок викладеного позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд керується положеннями ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved