Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 27 квітня 2007 року АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 895/06-034-273, за умовами якого боржник отримав кошти в сумі 50 200 швейцарських франків. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] 27 квітня 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого за п.1.1 на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотеко держателю належне йому на праві власності майно: квартиру, житловою площею 60,7 кв.м., загальною площею 63,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що боржник не виконав своїх зобов`язань перед Банком за кредитним договором і має заборгованість з повернення кредиту та відсотків, позивач має намір скористатися правами кредитора та іпотекодержателя, наданими чинним законодавством, та звернути стягнення на вищезазначене майно, що є предметом іпотеки. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 160813020 від 25.03.2019 року позивачу стало відомо, що на іпотечне майно накладено арешт, та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: № 6684579, 7297246, за яким заборонено відчуження всього нерухомого майна, що належить [PERSON] , обтяжувач Соснівський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, обтяження зареєстровано 28 лютого 2008 року та 30 травня 2008 року на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 367680 від 27 лютого 2008 року та АА [NUMBER] від 30 травня 2008 року. Зазначені обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 27 квітня 2007 року та реєстрації іпотеки, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна. Тому просить скасувати арешт нерухомого майна [PERSON] , що знаходиться в іпотеці АТ «Укрсоцбанк», а саме: квартири, житловою площею 60,7 кв.м., загальною площею 63,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладений Соснівським відділом державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 367680 від 27 лютого 2008 року та АА [NUMBER] від 30 травня 2008 року. 02 липня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Треті особи до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства та Законом України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 895/06-034-273, за умовами якого боржник отримав кошти в сумі 50 200 швейцарських франків. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] 27 квітня 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно якого за п.1.1 на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотеко держателю належне йому на праві власності майно: квартиру, житловою площею 60,7 кв.м., загальною площею 63,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. За ч. 1 ст. 33 цього ж Закону визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Теж саме передбачено ст.. 572 ЦК України, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (застоводавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У зв`язку з тим, що боржник не виконав своїх зобов`язань перед Банком за кредитним договором і має заборгованість з повернення кредиту та відсотків, позивач зазначив, що має намір скористатися правами кредитора та іпотекодержателя, наданими чинним законодавством, та звернути стягнення на вищезазначене майно, що є предметом іпотеки. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 160813020 від 25.03.2019 року вбачається, що на іпотечне майно накладено арешт, та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: № 6684579, 7297246, за яким заборонено відчуження всього нерухомого майна, що належить [PERSON] , обтяжувач Соснівський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, обтяження зареєстровано 28 лютого 2008 року та 30 травня 2008 року на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 367680 від 27 лютого 2008 року та АА [NUMBER] від 30 травня 2008 року. Відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Зазначені обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 27 квітня 2007 року та реєстрації іпотеки, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. За таких обставин, суд вважає, що вказаний арешт та обтяження перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо розпорядження належним йому майном, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню. Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1 921 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved