Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації, в якому вказує, що з 1983 року працював на ВАТ «ХБК», а з 01.09.2004 року на посаді заступника директора з охорони праці та пожежної безпеки комбінату. На підставі п.6 ст.36 КЗпПУ 12.02.2007 року його було звільнено з вищевказаної посади, однак при звільнені відповідач не провів остаточний розрахунок. Крім того, зазначає, що ВАТ «ХБК» з січня 2005року йому неправильно була нарахована заробітна плата за час простою, а саме не донарахували 4131,35грн, які не виплатили, та не донарахували компенсацію утрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 11091,39грн. Вважає, що при звільненні відповідач не розрахувався з ним з дотриманням ст.ст.47,116 КЗпПУ, в зв'язку з чим, з ВАТ «ХБК» в порядку ст.117 КЗпПУ підлягає стягненню сума середнього заробітку за період з 13.02.2007р. по 01.11.2016р. (114 місяців), виходячи з окладу заступника директора 900грн., у розмірі 102600грн. У зв'язку з наведеним просив позов задовольнити, стягнути з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» середній заробіток в сумі 54105,97грн., 5802,11грн. компенсації утрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків їх виплати за період затримки з 01.01.2005р. по 01.12.2016р., а всього 59908,08грн. Позивач в судове засідання надав заяву про уточнення позовних вимог, а саме просив стягнути з ВАТ «ХБК» середній заробіток в сумі 18000,00грн., та 5802,11 грн., компенсації утрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період затримки заробітної плати з 11.03.2015 року по 30.11.2016 р., та надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що з 1983 року, працював на ВАТ «ХБК», а з 01.09.2004 року на посаді заступника директора з охорони праці та пожежної безпеки комбінату. На підставі п.6 ст.36 КЗпПУ 12.02.2007 року його було звільнено з вищевказаної посади, що підтверджується Трудовою книгою, від 10.10.1962 року. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду від 18.02.2014 року на користь позивача стягнуто з відповідача середній заробіток в сумі 51116,77, 4131,35 недонарахована та не виплачена заробітна плата та 4051,98 грн., компенсація за період затримки заробітної плати з 01.01.2005 року по 30.01.2014 р., а всього 59300,10 грн. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.03.2015 року стягнуто з ВАТ «ХБК» на користь позивача середній заробіток в сумі 12600,0грн. та 1227,30грн. компенсацію за період затримки виплати заробітної плати з 31.01.2014 року по 10.03.2015 р. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку, що є в матеріалах справи, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 54105,97 грн. з 01.01.2005 року по 01.12.20016 року. До суду від позивача надійшли уточнення відповідно до яких позивач зазначив суму середнього заробітку 18000,00 грн. за період з останнього рішення суду, тобто за 20 місяців та 5802,11 грн. компенсація утрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період затримки з 11.03.2015 року по 30.11.2016 рік. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із суми судового збору - 551,20грн.

Outcome: approved