Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, яку в подальшому уточнив, про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 серпня 2011 року у розмірі 15 287 грн. 05 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп., зазначаючи, що 25 серпня 2011 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він отримав від позивача кредит в сумі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 21 червня 2018 року складає 15 287 грн. 05 коп., з яких: 6\~108 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом; 3\~295 грн. 27 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 678 грн. 65 коп. заборгованість за пенею, а також 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 704 грн. 14 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відзиву не надіслав. Тому суд визнає його неявку неповажною, та, зі згоди позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти. 25 серпня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав від позивача кредит в сумі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с.12-28/. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується його особистим підписом у заяві /а.с.12-28/. Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, сплачувати відсотки за його користування, перевіряти платіжний ліміт, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.7 «Умов та Правил надання банківських послуг» власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню офердтрафту. Згідно п.2.1.1.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку клієнт має виконати зобовязання з повернення кредиту, виплати винагороди банку. Відповідно до 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушення позичальником строків платежу по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, однак відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до матеріалів справи, відповідач станом на 21 червня 2018 року має заборгованість у розмірі 15 287 грн. 05 коп., з яких: 6\~108 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом; 3\~295 грн. 27 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 678 грн. 65 коп. заборгованість за пенею, а також 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 704 грн. 14 коп. штраф (процентна складова). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені та штрафів суд виходить з наступного. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням, передбаченим договором більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6 Умов). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.\~\~ Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені як різновидів неустойки є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобов'язання. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 082 грн. 90 коп., з яких: 6\~108 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом; 3\~295 грн. 27 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 678 грн. 65 коп. заборгованість за пенею. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial