Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликався на те, що 31.05.2006р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-600/2021/2006, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 48000 доларів США. Відповідач зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 31.05.2006р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-600/294І/2006. Однак позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим станом на 30.05.2014р. сума заборгованості з урахуванням основного боргу, процентів , пені та штрафів становить 46892,65 доларів США та 2045071,67грн. пеня, що всього по курсу НБУ 12.1831грн. за 1 долар США станом на 04.08.2014р. становить 2616369,51грн., з яких: 42000 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 4892,65 доларів США - відсотки за користування кредитом; 2045071,67грн. - пеня за прострочення зобов'язання. Загальна сума простроченої заборгованості складає 46892,65 доларів США та 2045071,67грн. У зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань, банком надсилались вимоги позичальнику та поручителю про повне дострокове погашення заборгованості. Спілкування з позичальником з цього приводу, до дієвого результату також не призвели. Тому просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача - Цимбалістий М.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини. Просив позов задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, при цьому пояснили, що на даний момент у зв'язку з зростанням курсу долара США та скрутним матеріальним становищем в них немає котів для погашення заборгованості. Заслухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 31.05.2006р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № ML-600/2021/2006, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 48000 доларів США на строк до 29.05.2026р. Відповідач зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором (а.с.7-11,12,13-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.19) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачував, у зв'язку з чим станом на 30.05.2014р. його заборгованість по кредиту становить 46892,65 доларів США, з яких: 42000 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 4892,65 доларів США - відсотки за користування кредитом, а також 2045071,67грн. - пеня за прострочення зобов'язань. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань 31.05.2006р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» укладено договір поруки № SR-600/2941/2006 з [PERSON] (а.с.15), яка несе солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що й боржник. Дані обставини відповідачами не заперечуються, визнаються, тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України такі не підлягають доказуванню. Так, згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тому виходячи з умов справедливості та розумності, суд вважає за можливе зменшити розмір пені з 2045071,67грн. до 571297,84грн. - суми заборгованості за договором (тіло кредиту + відсотки) за виключенням пені. Відтак, враховуючи вищенаведене, та те, що відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, суд вважає, що з відповідачів слід солідарно стягнути в користь позивача заборгованість в гривневому еквіваленті у розмірі 1142595,60грн. (з яких: 42000 доларів США (511690,20грн.) - заборгованість по кредиту; 4892,65 доларів США (59607,64грн.) - заборгованість по відсотках за користування; 571297,84грн. - пеня), відмовивши при цьому в решті позовних вимог про стягнення пені у розмірі 1473773,83грн. Наведене узгоджується із правовими позиціями, які висловлені у правовому висновку Верховного Суду України за результатами розгляду цивільної справи (Постанова № 6-79 цс 14 від 02.07.2014р.), де вказано зокрема, що «Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст.ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.» Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed