Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд визнати заборгованість [PERSON] перед ПАТ « КБ « Приватбанк» у розмірі 20 855 грн. безпідставною та такою, що підлягає скасуванню. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що у 2013 році між позивачем та відповідачем укладеного кредитний договір, на момент укладання якого позивач проживав в м. Донецьк. Після початку бойових дій у м. Донецьк позивач змінив місце проживання та у травні 2017 року направив до ПАТ КБ « Приватбанк» заявку із проханням погасити решту кредиту в розмірі 2 700 грн. та закрити кредитну історію. На що було отримано відповідь про наявність у позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 700 грн. та заборгованості по нарахованим відсоткам за прострочення кредиту в розмірі 23 555,08 грн.. Позивач посилаючись на те, що з 2014 року по теперішній час з вини відповідача він не мав можливості виконувати свої обов'язки за договором, отже, нарахування відсотків за даний період є незаконними та такими, що порушують його права. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає за можливе позов задовольнити частково на підставі встановлених обставин по справі. Судом встановлено, що у 2013 році між [PERSON] та ПАТ « КБ «Приватбанк» укладено договір споживчого кредиту на суму 4000 грн., відповідно до умов якого позивач мав сплачувати суму кредиту відповідно до графіку погашення споживчого кредиту. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 2017 рік розмір заборгованості складає: 2712,88 грн. залишок заборгованості за наданим кредитом ( тіло кредиту); загальний залишок заборгованості за відсотками 28 138,25 грн., в тому числі6 151,76 грн. - залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість, 27 986,49 грн. - залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість, 300 грн. - заборгованість за пенею та комісією ( а.с. 51). З матеріалів справи вбачається, що станом на 2014 рік [PERSON] постійно проживав у м. Донецьк. Відповідно до положень Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»- передбачене введення мораторію на виконання договірних зобов'язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов'язаннями. А саме, згідно до Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять ( провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження №1053-р від 30.10.2014 року та № 1079-р від 05.11.2014 року, місто Маріуполь Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалась антитерористична операція. Відповідно до положень ст. 1 Закону України « Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції-це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Відтак, згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а « Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населенні пункти Донецької та Луганської області ( без виключень). З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що з 14.04.2014 року позивачу була нарахована заборгованість за пенею та комісією в розмірі 300 грн., яка згідно Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється до нарахування. Тому позовні вимог в частині списання суми заборгованості за пенею та комісіями в розмірі 300 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Решту суми, яку позивач просить визнати безпідставною та такою, що підлягає списанню складають відсотки за прострочення заборгованості. Оскільки Законом України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не передбачене введення мораторію на виконання договірних зобов'язань та на нарахування відсотків за прострочення основної суми заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов'язаннями суд вважає в задоволені решти частини вимог відмовити за необґрунтованістю . На підставі викладеного та

Outcome: partial