Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 25.07.2015 року з метою утеплення свого житла уклав договір з відповідачем про придбання профілю білого ПВХ, з заповненням 4-16-м за 5900 гривень. Так як на момент укладання договору у позивача не було коштів, то він уклав з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір і банком було перераховано відповідачу кошти в рахунок оплати придбаного позивачем товару в сумі 5000 гривень, решту 900 гривень сторони домовилися, що позивач сплатить за два дні до поставки, відповідач повідомить, що буде поставляти товар на адресу позивача, а відповідач зобов`язався виготовити та поставити товар протягом 24 робочих днів з дня підписання договору, однак до цього часу товар так і не був доставлений, тому позивач змушений звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача 5000 гривень безпідставно набутих коштів та моральної шкоди в сумі 5000 гривень. Позивач та представик позивача в судовому засіданні позов підтримали посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлені належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не відомі. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд заслухавши доводи представника позивача, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового слідства встановлено, що 25.07.2015 року позивач [PERSON] уклав з відповідачем [PERSON] договір про придбання профілю білого ПВХ, з заповненням 4-16-м вартістью 5900 гривень. Факт того, що позивач дійсно уклав договір з відповідачем підтверджується копією договору б/№ від 25 липня 20175 року (а. с.8). В зв`язку з тим, що на момент укладання договору у позивача не було коштів, то він уклав з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір і банком було перераховано відповідачу кошти в рахунок оплати придбаного позивачем товару в сумі 5000 гривень, решту 900 гривень сторони домовилися, що позивач сплатить за два дні до поставки, відповідач повідомить, що буде поставляти товар на адресу позивача, а відповідач зобов`язався виготовити та поставити товар протягом 24 робочих днів з дня підписання договору, що підтверджується копіями довідок виданих АТ КБ «ПриватБанк» (а. с.10-12). Але, до цього часу товар відповідачем так і не був доставлений, тому позивач змушений звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача 5000 гривень безпідставно набутих коштів та моральної шкоди в сумі 5000 гривень. Відповідно до п.22 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно п.4 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до ч.1 ст. ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст. ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності до ч.1 ст. ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. п.1- 4 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. У відповідності до ч.1 ст. ст. 665 ЦК України,у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ч.1 ст. ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Крім цього, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив в 5000 гривень. Згідно з ч. 1 та п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч.1. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно ч.1. ст. 77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1. ст. 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач довів те, що діями відповідача йому було заподіяно шкоду в сумі 5000 гривень безпідставно одержаних відповідачем коштів та моральну шкоду, яку позивач оцінив в 5000 гривень, які підлягають стягненню. Крім цього у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 гривень. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 23, 509, 526, 530, 610, 611, 655. 662, 1212 ЦК України, ст. ст. 76, 77, 81, 141 ЦПК України та Законом України «Про захист прав споживачів», -

Outcome: approved