Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якій вказує, що 13.11.2019 року між АТ «Страхова компанія «АРСК» та ТОВ «Продтранс» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АО-4207168 щодо майнових інтересів страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «MAN 18.224», державний номерний знак [NUMBER] . Вказує, що 21.08.2020 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «MAN 18.224», в м. Івано-Франківську здійснив зіткнення з транспортним засобом «NISSAN TIDA», внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. На підставі даної заяви та страхового акту, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 18 841,41 грн. Разом із тим, оскільки відповідач самовільно покинув місце ДТП, на підставі спеціального закону, у страховика виникло право регресної вимоги до водія забезпеченого транспортного засобу на вказану суму виплаченого відшкодування. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в розмірі 18 841, 41 гривень. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 13.11.2019 року між акціонерним товариством «Страхова компанія «АРСК» та ТОВ «Продтранс» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АО-4207168. Предметоам даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «MAN 18.224», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4207168 від 13.11.2019 року. Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 344/11223/20 від 28.09.2020 року, 21.08.2020 року м. Івано-Франківську по вул. Є. Коновальця, 112 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN 18.224», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «NISSAN TIDA» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Після вчинення ДТП, [PERSON] залишив місце дорожньо-транспорної пригоди. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. за ст. 124 КУпАП та 255 (двісті п`ятдесят п`ять) за ст. 122-4 КУпАП. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Отже, суд вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме винними діями [PERSON] , водія автомобіля «MAN 18.224», державний номерний знак [NUMBER] , було заподіяно шкоду транспортному засобу «NISSAN TIDA» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] окрім того. Встановлений є те, що що [PERSON] покинув місце ДТП після його вчинення. На підставі договору, протоколу огляду транспортного засобу від 26.08.2020 року, звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 26.08.2020 року, страхового акту №ARX2629819 та платіжного дорученням №708321 від 28.09.2020 року, позивачем було відшкодовану [PERSON] шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 18841,41 гривень. Відповідно до вимог п. 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно із статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Таким чином, після виконання договірного зобов`язання за полісом - здійснення страхового відшкодування, позивач набув права регресної вимоги до водія [PERSON] на умовах вищевказаних норм спеціального закону. Відповідачу про виникнення майнової вимоги на підставі умов 38.1.1. Закону, було повідомлено шляхом направлення майнової претензії, якою позивач звернувся із пропозицію в порядку регресу добровільно відшкодувати понесені матеріальні збитки, однак таку претензію відповідачем проігноровано, шкоду не відшкодовано.. Таким чином встановлено, що відповідач був водієм транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та залишив місце події. Позивачем була відшкодована завдана шкода у розмірі 18841,41 гривень на користь постраждалої особи. Враховуючи положення 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач набув право регресного відшкодування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved