Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що відповідно до наказу №31 від 07.05.2012 року по СВК «Агрофірма «Маріампольська» він з 07.05.2012 року призначений інженером по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії зазначеного підприємства. Згідно штатного розпису СВК «Агрофірма «Маріампольська» на 2012 рік йому встановлено посадовий оклад в розмірі 1 963 гривні, на 2013 рік - 1 986 гривень, однак позивач вважає, що його заробітна плата не відповідає вимогам чинного законодавства, в зв'язку з тим, що його посада повинна прирівнюватися до посади керівника основної виробничо-технічної служби (головного інженера) СВК «Агрофірма «Маріампольська», як встановлено ст.15 Закону України «Про охорону праці», це ж стосується і заробітної плати, а саме: посадовий оклад головного інженера сільськогосподарського підприємства, згідно Галузевої угоди між Міністерством аграрної політики та продовольства України, галузевими об'єднаннями підприємств та Профспілкою працівників агропромислового комплексу України на 2011-2013 роки, повинен складати не менше 3 054 гривні, а заробітна плата повинна бути ще вищою, тому позивач просить: визнати неправомірними дії СВК «Агрофірма «Маріампольська» щодо не прирівнювання інженера по охороні праці, пожежній безпеці і гіромсанітарії [PERSON] по його посаді і заробітній платі до керівника основної виробничо-технічної служби - головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська», як встановлено ст. 15 Закону України «Про охорону праці»; зобов'язати СВК «Агрофірма «Маріампольська» з 07.05.2012 року встановити розмір заробітної плати інженера по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії [PERSON] прирівнявши його відповідно до розміру заробітної плати головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська»; стягнути з СВК «Агрофірма «Маріампольська» на користь [PERSON] різницю між сумою заробітної плати головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська» та сумою заробітної плати [PERSON] за період з 07.05.2012 року по 31.12.2013 року в розмірі 54 173,99 гривень; зобов'язати СВК «Агрофірма «Маріампольська» з 01.01.2014 року проводити нарахування та виплату заробітної плати інженера по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії [PERSON] в розмірі прирівняному відповідно до розміру заробітної плати головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська»; стягнути з СВК «Агрофірма «Маріампольська» на користь [PERSON] 50 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, іцо спричинена з вини відповідача внаслідок порушення законних прав на отримання заробітної плати у розмірі встановленої законом та стягнути з СВК «Агрофірма «Маріампольська» на користь [PERSON] судові витрати. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав. Суд заслухавши сторони, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В ході судового слідства встановлено, що відповідно до наказу №31 від 07.05.2012 року по СВК «Агрофірма «Маріампольська» позивач з 07.05.2012 року призначений інженером по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії зазначеного підприємства. Згідно штатного розпису СВК «Агрофірма «Маріампольська» на 2012 рік йому встановлено посадовий оклад в розмірі 1 963 гривні, на 2013 рік - 1 986 гривень. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме:створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов'язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров'я виробничих факторів; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці; вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону праці», на підприємстві з кількістю працюючих 50 і більше осіб роботодавець створює службу охорони праці відповідно до типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. На підприємстві з кількістю працюючих менше 50 осіб функції служби охорони праці можуть виконувати в порядку сумісництва особи, які мають відповідну підготовку. На підприємстві з кількістю працюючих менше 20 осіб для виконання функцій служби охорони праці можуть залучатися сторонні спеціалісти на договірних засадах, які мають відповідну підготовку. Служба охорони праці підпорядковується безпосередньо роботодавцю. Керівники та спеціалісти служби охорони праці за своєю посадою і заробітною платою прирівнюються до керівників і спеціалістів основних виробничо-технічних служб. В СВК «Агрофірма «Маріампольська» середня кількість працюючих в еквіваленті повної зайнятості становить більше 300 осіб, що підтверджується штатним розписом підприємства та даними звітів з праці форми № 1-ПВ. В зв'язку з цим, відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону праці», на цьому підприємстві в обов'язковому порядку повинна бути створена служба охорони праці, керівники та спеціалісти якої за своєю посадою і заробітною платою прирівнюються до керівників і спеціалістів основних виробничо-технічних служб. Пунктом 1.2 Типового положення про службу охорони праці (затверджено наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 15.11.2004 року №255, зареєстровано в Міністерстві юстиції 01.12.2004 року за №1526/10125) передбачено, що структуру служби охорони праці, її чисельність, основні завдання, функції та права її працівників визначає роботодавець відповідно до законодавства. Рішенням правління СВК «Агрофірма «Маріампольська» від 11.02.1999 року (протокол №2) було створено службу охорони праці на підприємстві та затверджено Положення про службу охорони праці. Зазначене Положення діяло до 31.05.2013 року, п. 2 Положення передбачалось, що згідно із Законом України «Про охорону праці», на підприємстві створено службу охорони праці в особі спеціаліста з охорони праці, який входить до основних виробничо-технічних служб і підпорядковується безпосередньо керівникові агрофірми. Рішенням правління СВК «Агрофірма «Маріампольська» від 31.05.2013 року (протокол № 3), з метою приведення положення про службу охорони праці СВК до типового положення про службу охорони праці, затверджено Положення про службу охорони праці в СВК «Агрофірма «Маріампольська», згідно якого, керівником служби охорони праці є інженер з охорони праці [PERSON] ( абз. 4 п. 1.1 Положення), керівник служби охорони праці за своєю посадою та заробітною платою прирівнюється до керівників основних виробничо - технічних служб, та повинен відповідати кваліфікаційним вимогам, зазначеним у Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників ( Наказ міністерства праці і соціальної політики від 16 лютого 1998 року № 24) ( п.2.3 Положення). Позивач повністю відповідає встановленим вимогам: має повну вищу технічну освіту та необхідні посвідчення. Специфіка роботи та повноваження інженера з охорони праці СВК «Агрофірма «Маріампольська» до 31.05.2013 року та після зазначеної дати, тобто дати затвердження нової редакції Положення про службу охорони праці, ніяким чином не змінювалась: службу охорони праці очолює інженер з охорони праці, який за своїми посадовими обов'язками надає, в тому числі і головним спеціалістам, обов'язкові для виконання приписи ( розділ 5 Положення). Оскільки відповідачем служба охорони праці створена зі штатною чисельності в кількості однієї штатної одиниці, особа, що займає посаду інженера по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії одночасно є керівником цієї служби та відповідно по своїй посаді і заробітній платі повинна бути прирівняна до керівника однієї з основних виробничо - технічних служб підприємства, найбільш підходящою для порівняння є посада головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська». Однак, заробітна плата інженера по охороні праці та головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська» фактично є неспіврозмірними, інженер по охороні праці в декілька разів отримує меншу заробітну плату ніж головний інженер господарства, його середня заробітня плата за 2012 -2013 роки становить більше 5 000 гривень. Таким чином, встановлена роботодавцем заробітна плата для керівника служби охорони праці не прирівняна до заробітної плати керівника основної виробничо-технічної служби, що є порушенням вимог ст. 15 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 21, ст. 22 Закону України «Про оплату праці», законодавчі та інші нормативні акти є підставою організації оплати праці. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до п. 5.2 Колективного договору між правлінням СВК «Агрофірма «Маріампольська» Петрівського району та профкомом СВК «Агрофірма «Маріампольська», затвердженого на загальних зборах трудового колективу СВК від 27 лютого 2012 року, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Петрівської районної державної адміністрації, за №10 від 26.04.2012 року, а також відповідно до п. 5.2 Колективного договору СВК «Агрофірма «Маріампольська» на 2013 рік, схваленого загальними зборами трудового колективу 22 лютого 2013 року, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Петрівської районної державної адміністрації, за № 9 від 05.03.2013 року, зазначено,що «розміри заробітної плати визначити згідно з тарифними ставками і схемою посадових окладів встановленими згідно з Законом України «Про оплату праці», галузевою угодою». Враховуючи ті обставини, що СВК «Агрофірма «Маріампольська», відповідно до свого фірмового бланку підтверджує свою належність до Міністерства агропромислового комплексу України, а профспілковий комітет СВК «Агрофірма «Маріампольська», відповідно до напису на печатці, належить до профспілки агропромислового комплексу України, та те, що відповідно до Колективних договорів на 2012, 2013 роки, заробітна плата працівників СВК встановлюється відповідно до Закону України «Про оплату праці» та галузевої угоди, при встановленні заробітної плати інженеру з охорони праці СВК [PERSON], підлягає застосуванню Мінімальні гарантовані розміри та коефіцієнти міжпосадових співвідношень розмірів посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців підприємств сільського господарства п. 6.22 Галузевої угоди між Міністерством аграрної політики та продовольства України, галузевими об'єднаннями підприємств та Профспілкою працівників агропромислового комплексу України на 2011-2013 роки, із змінами та доповненнями від 01.03.2012 року, зареєстрованими в Міністерстві соціальної політики України 16.03.2012 року за №11. Згідно яких, мінімальний розмір посадового окладу головного інженера підприємства, як і інших головних спеціалістів, становить 3 054 гривні (коефіцієнт міжпосадових співвідношень розмірів посадових окладів і посадового окладу техніка всіх спеціальностей 2,20). Відповідно до Примітки до зазначеного додатку до п. 6.22 Галузевої угоди, «розміри посадових окладів працівників з охорони праці визначаються в колективних договорах підприємств з дотриманням встановлених у цьому додатку мінімальних гарантованих розмірів посадових окладів тих категорій працівників, до яких вони належать». На порушення вище зазначених вимог закону, Колективних договорів на 2012, 2013 роки, Галузевої угоди, адміністрацією СВК «Агрофірма «Маріампольська», як суб'єктом організації оплати праці працівників підприємства, встановлена заробітна плата керівнику служби охорони праці підприємства, у розмірі, що не відповідає законодавству з питань оплати праці керівника служби охорони праці, внаслідок чого за одностороннім рішенням відповідача погіршено умови на оплату праці, встановлені законодавством для такої категорії працівників. Згідно зі ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту, визначаються цим Кодексом, Закону України «Про оплату праці» та іншими нормативно - правовими актами. В даному випадку питання оплати праці керівників та спеціалістів служби охорони праці на підприємстві з чисельністю працюючих 50 і більше осіб врегульовано на державному рівні у ст. 15 Закону України «Про охорону праці». В зв'язку з цим та на підставі ст. 9 КЗпП України, умови його трудового договору, які погіршують його становище в питаннях прирівнювання його посади і заробітної плати до посади і заробітної плати керівника основної виробничо - технічної служби СВК «Агрофірма «Маріампольська», порівняно з законодавством про працю, є недійсними. Вище зазначені висновки повністю підтверджуються наданим роз'ясненням Територіальної державної інспекції з питань праці у Кіровоградській області № к/809р-04-12 від 16.11.2012 року, направленим позивачу за його зверненням. Інспекція з питань праці, за результатами перевірки, встановила неправомірним встановлення заробітної плати інженера з охорони праці нижчим її розміру головних спеціалістів СВК. На неправомірні дії керівнику СВК було вручено припис про недопущення виявлених порушень та складено адміністративний протокол по ст. 41 ч.1 КУпАП. Професійна спілка працівників Агропромислового комплексу України, своєю відповіддю на звернення позивача, підтвердила неправомірність дій адміністрації СВК «Агрофірма «Маріампольська» щодо встановлення заробітної плати інженера з охорони праці. Згідно довідок про заробітну плату виданих відповідачем, заробітна плата позивача за травень - грудень 2012 року склала 16 061 гривня 31 копійка, а за січень - серпень 2013 року 16 381 гривня 58 копійок. Згідно Галузевої угоди між Міністерством аграрної політики та продовольства України, галузевими об'єднаннями підприємств та Профспілкою працівників агропромислового комплексу України на 2011-2013 роки, посадовий оклад головного інженера сільськогосподарського підприємства складає не менше 3 054 гривень. Але відповідно до п. 10.4. Статуту СВК «Агрофірма Маріампольська» кооператив самостійно визначає форми, порядок і розміри оплати праці, відповідно до положення про оплату праці, яке затверджується зборами членів кооперативу. Кооператив самостійно визначає систему оплату праці. Згідно ст. 4 Закону України «Про оплату праці» вбачається, що джерелом коштів на оплату праці госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. За період 2011-2013 років СВК «Агрофірма Маріампольська» набула статусу збиткового підприємства, внаслідок скорочення об'ємів виробництва у рослинництві і тваринництві, обумовлених природно - кліматичними умовами і повним скасуванням державних дотацій на підтримку тваринницької галузі. Це призвело до фінансових труднощів і тому не було реальної можливості підвищувати розміри посадових окладів усім працюючим і [PERSON] в тому числі. Внаслідок збитковості підприємства СВК «Агрофірма Маріампольська» змушена була взяти кредит у КБ «Приватбанк» на суму 2 млн. під 21.5 % для нормального функціонування підприємства в 2012-2013 роках. В грудні 2013 року з урахуванням процентної ставки кредит погашено повністю, що підтверджується копіями документів наданих представником відповідача на підтвердженння фінансових труднощів СВК «Агрофірма Маріампольська». Тобто з вищевказаного вбачається, що в СВК «Агрофірма Маріампольська» не було реальної можливості підвищувати розміри посадових окладів. Як вже зазначалось, фонд оплати праці формує саме підприємство з урахуванням обсягів виробництва, діючих норм трудового законодавства, нормативів чисельності продуктивності праці. У вказаний період - 2011-2013 роки - об'єми виробництва в агрофірмі скоротились. Згідно п. 6.40 Галузевої Угоди між Міністерством аграрної політики та продовольства України, галузевими об'єднаннями підприємств та Профспілкою працівників агропромислового комплексу України на 2011-2013 роки зазначено, норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче норм, визначених цією Угодою, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватись лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства, але не більше як 6 місяців. За період одного місяця 2012 року і 6 місяців 2013 року недоплачена заробітна плата позивачу - [PERSON] становить 7 084 гривні 20 копійок. В 2012 році за один місяць посадовий оклад головного інженера підприємства складав 3 054 гривні. З урахуванням виплаченої заробітної плати інженеру з охорони праці за 1 місяць в 2012 році - 2 007 гривень 66 копійок. (16061.31:8), різниця складає: 3 054 гривні та віднявши 2 007 гривень 66 копійок, це дорівнює 1 046 гривень 34 копійки. Відповідно до п. 6.40 Галузевої Угоди в 2012 році за 6 місяців при перерахуванні заробітної плати [PERSON] у зв'язку з фінансовими труднощами - не враховується. Таким чином недовиплачена заробітна плата позивачу в 2012 році складає 1 046 гривень. 34 копійки. В 2013 році виплачена заробітна плата інженера з охорони праці за 1 місяць складає - 2 047 гривень 69 копійок. (16381.58:8). Заробітна плата за 1 місяць головного інженера в 2013 році склала 3 054 гривні. Різниця недовиплаченої заробітної плати [PERSON] за 1 місяць складає: 3054 гривні та віднявши 2 047 гривень 49 копійок, це дорівнює 1 006 гривень 31 копійкі. За 6 місяців недовиплачена заробітна плата головного інженера буде складати 6 037 гривень 86 копійок. Таким чином всього - за 1 місяць 2012 року і 6 місяців 2013 року недовиплачена заробітна плата позивачу - [PERSON] складає: 1 046 гривень 34 копійки та додавши 6 037 гривень 86 копійок, це дорівнює 7 084 гривні. 20 копійок. Крім цього, і в Колективному договорі агрофірми, і в Положенні про службу про охорону праці чітко прописано про розміри заробітної плати, яка визначається згідно з тарифними ставками, схемою посадових окладів, згідно Закону України «Про оплату праці», Галузевою Угодою. Відповідно ст. 32 Закону України «Про оплату праці», трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Згідно з ч. 3 ст. 233, ст. 237, ст. 238 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь - яким строком. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відшкодувати працівнику моральну шкоду у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню в сумі 5 000 гривень, при цьому суд враховує тяжкість та тривалість страждань позивача. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можутьгрунтуватися на припущеннях. Відповіднодо ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного суд вважає, що позивачем доведено те, що дії відповідача щодо не прирівнювання інженера по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії [PERSON] по його посаді і заробітній платі до керівника основної виробничо-технічної служби - головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська», відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону праці» є неправомірними. Але вважає що позовні вимоги в часитині стягненння різниці між сумою заробітної плати головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська» та сумою заробітної плати [PERSON] за період з травня 2012 року по 31 грудня 2013 року підлягають частковому задоволенню в розмірі 7 084 гривні 20 копійок. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання СВК «Агрофірма «Маріампольська» з 07.05.2012 року встановити розмір заробітної плати інженера по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії [PERSON] прирівнявши його відповідно до розміру заробітної плати головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська» та зобов'язання СВК «Агрофірма «Маріампольська» з 01.01.2014 року проводити нарахування та виплату заробітної плати інженера по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії [PERSON] в розмірі прирівняному відповідно до розміру заробітної плати головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська», в звязку з тим, що суд не може зобов'язати відповідача зробити перерахунок заробітної плати позивачу за минулий час з 07.05.2012 року та обов'язати відповідача проводити нарахування та виплату заробітної плати з 01.01.2014 року на майбутнє. Якщо у позивача в майбутньому виникне спір з відповідачем з приводу розміру його заробітної плати то він зможе знову звернутисьдо суду за вирішеннням цього спору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові втрати в сумі 1 041 (одна тисяча сорок одна) гривня 74 копійки сплаченого судового збору. Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про оплату праці» та Кодексом законів про працю України, ст. ст. 58, 60, 61, 88 ЦПК України,

Outcome: partial