Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.11.2015 відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов`язання за договором своєчасно систематично не виконує, внаслідок чого станом на 21.05.2020 року утворилася заборгованість у загальній сумі 13572,06 гривень, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 11381,94 гривень; процентів за користування кредитом 1810,70 гривень; комісії 6,00 гривень; пені за несвоєчасність погашення процентів за користування кредитом у розмірі 126,60 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 230,71 гривень; втрат від інфляції 16,11 гривень. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Відповідно до ухвали суду від 09 липня 2020 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Разом зі тим, 01 грудня 2020 року від представника позивача, [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала повністю, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку.\~ Крім того, 01 грудня 2020 року від відповідача у справі [PERSON] надійшла письмова заява про визнання пред`явленого позову у повному обсязі. Зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, просив вирішувати справу у його відсутність. В сенсі наведених обставин, суд не вбачає будь-яких перешкод для розгляду справи по суті на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 206 ЦПК України, та дохожить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що 16 листопада 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі\~ Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк», з одного боку, та позичальником [PERSON] , з іншого, була досягнута домовленість про надання останньому кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. При цьому позивальник [PERSON] був ознайомлений із умовами зазначеного договору, порядком користування платіжною карткою, строками та порядком погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грошима, що підтверджується його особистими підписами у договорі від 16.11.2015. Отже, суд вважає встановленим факт укладення між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] договору кредиту № б/н від 16.11.2015. Відповідно до статуту АТ «Державний ощадний банк України», затвердженого від 20.11.2019 за № 949, змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Частиною другою статті 1050 ЦК України та п. 5.7 Правил користування платіжною карткою закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов`язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов`язання. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, позичальник [PERSON] свої зобов`язання за договором систематично не виконує, внаслідок чого станом на 21.05.2020 утворилася заборгованість у загальній сумі 13572,06 гривень, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 11381,94 гривень; процентів за користування кредитом 1810,70 гривень; комісії 6,00 гривень; пені за несвоєчасність погашення процентів за користування кредитом у розмірі 126,60 гривень; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 230,71 гривень; втрат від інфляції 16,11 гривень. Відповідач [PERSON] наведені обставини, розмір утвореної заборгованості за кредитом, а також наявність підстав для стягнення з нього такої заборгованості визнав повністю та не заперечив. При цьому таке визнання пред`явленого позову відповідачем не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути\~ з відповідача на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом у загальному розмірі 13572,06 гривень, тим самим задовольнивши позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору. Інша частина витрат з оплати судового збору підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved