Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про визначення йому додаткового двомісячного строку для прийняття спадщини за матірю [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 серпня 2010 року помер його батько [PERSON], а 30 квітня 2017 року матір [PERSON] Остання фактом спільного проживання з чоловіком [PERSON] одноосібно прийняла спадщину за ним. Ще за життя матір склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла йому. Відтак він є єдиним спадкоємцем майна померлих батьків. Оскільки через перебування на заробітках за межами області про наявність заповіту він довідався після спливу встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом у оформленні такої йому було відмовлено, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, задовольнити позов у повному обсязі та не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2017 року померла матір позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 224678, виданим виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 03 травня 2017 року (а. с. 5, 6). Також встановлено, що згідно заповіту від 27 листопада 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1801, [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON], [INFO], все своє майно (в тому числі належні їй майнові права), де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, яке належало їй у той час, на день її смерті та на яке мала би право по закону (а. с. 7). Крім цього встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії ВО №344743, виданого Перечинським РВ УМВС України у Закарпатській області 17 лютого 1998 року, зареєстрованим місцем проживання [PERSON] з 17 червня 2004 року є с. Турички Перечинського району, тоді як його матір проживала у [INFO]; після смерті останньої в межах строків, передбачених ч. 1 ст. 1270 ЦК України, позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки про наявність заповіту йому відомо не було (а. с. 8, 18-19). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 12/01-16 від 02 лютого 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], яка померла 30 квітня 2017 року, оскільки відповідно до ст. 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв спадщину (а. с. 26). Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України суд може за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Однак, нотаріус наявність заповіту за даними Спадкового реєстру не перевірив та відповідно виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця, не здійснював. За таких обставин, суд вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, внаслідок чого позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0.0.905966084.1 від 30 листопада 2017 року позивачем [PERSON] сплачено 640 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати, у звязку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права Перечинської міської ради Закарпатської області, тому судовий збір у розмірі 640 грн. стягненню з неї не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: approved