Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив встановити додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], померлої 07.12.2012 року. У судовому засіданні [PERSON], та його представник- Денисова Н.Д., позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.. Сільський голова Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області у судове засідання не зявився, однак подав лист від 13.02.2018 року № 35/02-10/28/43, яким вимоги позову визнав повністю, просив суд справу розглянути за своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявнісь підстав для задоволення позову виходячи з наступного: За життя [PERSON] належала земельна ділянка, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», на території Новомиколаївської сільської ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області (за межами населеного пункту), що встановлено зі змісту державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 360060, виданого 10.01.2006 року Комінтернівською районною державною адміністрацією Одеської області. [PERSON] померла 03.12.2012 року (свідоцтво про смерть серії I-ЖД № 491730 від 22.07.2017 року). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується змістом свідоцтва про народження серії І-ЖД № 542664 від 15.12.2017 року. За змістом довідки Каїрської сільської ради Лиманського району Одеської області від 18.08.2017 року № 496 [PERSON] до дня смерті [PERSON] доглядав її, проживав з нею однією сімєю, вів з нею одне господарство. 09.02.2018 року від [PERSON] до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області надійшла поштою заява про прийняття спадщини, за цією заявою заведена спадкова справа № 43/2018. Зі змісту спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили суду, що [PERSON] доглядав свою хвору матір, яка потребувала стороннього догляду, фактично до дня її смерті, віві з нею спільне господарство. Позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Встановивши виниклі між сторонами правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що зазначено в статті 1217 ЦК України. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній йому для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тому є підстави для судового захисту прав щодо реалізації права заявника на прийняття спадщини за заповітом. Аналогічна позиція викладена в частині 1 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, віднесено до компетенції суду. При викладених обставинах є всі підстави визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, заснованими на законі, однак підлягають частковому задоволенню, оскільки достатнім додатковим строком для подання заяви про прийняття спадщини є термін три місяці. На підставі наведеного,

Outcome: approved