Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про зняття арешту, посилаючись на те, що на виконанні у Соснівському відділі ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувають виконавче провадження № 48666813 з виконання виконавчого листа № 2/711/1807/15 від 03 вересня 2015 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у розмірі 350 грн. та виконавче провадження № 52711373 з виконання виконавчого листа № 711/3713/16-ц від 20 жовтня 2016 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку. 01 грудня 2014 року постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції був накладений арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. Станом 01 серпня 2017 року відповідно до матеріалів виконавчого провадження заборгованість у нього по аліментах відсутня. Однак, незважаючи на те, що борг, у звязку з виникненням якого було накладено арешт на майно, погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято, що порушує його законні права та інтереси щодо розпорядження майном, власником якого він є. Таким чином, змушений звертатися за захистом своїх прав до суду, оскільки виконавче провадження № 52711373 з виконання виконавчого листа № 711/3713/16-ц від 20 жовтня 2016 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, не завершене і продовжуватиметься до досягнення повноліття дитиною. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Державний виконавець Шемчук А.В. в судовому засіданні у вирішенні спору поклалася на розсуд суду та просила врахувати той факт, що у позивача мається заборгованість по аліментам, яка станом на 01 січня 2018 року становить 6\~675 грн. 89 коп. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, пояснивши, що позивач не належним чином сплачує аліменти, не в повному обсязі та на даний час є заборгованість по аліментах, підстави для зняття арешту з майна позивача відсутні. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства та Законом України «Про виконавче провадження». Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Соснівському відділі ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувають виконавче провадження № 48666813 з виконання виконавчого листа № 2/711/1807/15 від 03 вересня 2015 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення додаткових витрат з [PERSON]Б у розмірі 350 грн. щомісячно на утримання дитини на користь [PERSON] до повноліття дитини та виконавче провадження № 52711373 з виконання виконавчого листа № 711/3713/16-ц від 20 жовтня 2016 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання дитини на користь [PERSON] до повноліття дитини. 01 грудня 2014 року постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції був накладений арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 2/711/1807/15 від 03 вересня 2015 року заборгованість у [PERSON] перед [PERSON] станом 01 серпня 2017 року відсутня. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 711/3713/16-ц від 20 жовтня 2016 року заборгованість у [PERSON] перед [PERSON] станом 01 серпня 2017 року відсутня. Проте, відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 711/3713/16-ц від 20 жовтня 2016 року заборгованість [PERSON] перед [PERSON] станом 01 січня 2018 року становить 6\~675 грн. 89 коп. Представником позивача в судовому засіданні надано копію квитанції від 29 січня 2018 року на суму 1\~700 грн. в рахунок сплати аліментів. Проте вказану квитанцію, суд не може прийняти до уваги як доказ обґрунтування позовних вимог, оскільки сплачена сума не підтверджує погашення позивачем заборгованості по аліментах в повному обсязі. Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном Згідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частина 4\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-УІІІ від 02.06.2016 року\~встановлює підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Однією із підстав визначеною п.7 ч.4 ст.59 Закону є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Відповідно ч.5. ст. 13 Закону постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч.4\~ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Стаття 19 Конституції України\~встановлює що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, позивачами за позовом про зняття з майна арешту можуть бути особи, які вважають, що арештоване майно належить їм, а не боржникові. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що дії державного виконавця під час виконання виконавчого провадження є процесуальною дією державного виконавця, між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем виникають виконавчо-процесуальні відносини. З позовної заяви вбачається, що позивач фактично не погоджується з діями, рішенням державного виконавця, який на думку позивача, повинен здійснити всі відповідні дії щодо зняття арешту з належного йому майна. В даному випадку, позовні вимоги спрямовані до особи, яка не оспорює будь-які його права на майно, яке арештовано, між позивачем та державним виконавцем існують процесуальні відносини, які вирішуються в іншому порядку, отже у таких випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту. Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт. Отже, арешт майна, який не пов'язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами\~розділу VII ЦПК України. Таким чином, в даному випадку позов предявлено боржником виконавчого провадження щодо виконавчих дій, які здійснюються під час виконання рішення суду, тому відсутні підстави для задоволення позову про зняття арешту з майна.

Outcome: dismissed