Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликався на те, що відповідно ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств. Згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.03.2007р. №? 127 будинкам [ADDRESS] надано статус житла для тимчасового проживання. На підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16.06.2009р. № 298 будинкам [ADDRESS] надано статус гуртожитків для проживання сімей, за винятком кімнат №№ 29, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 45, 63, 73, 74,75 будинку [ADDRESS] Рішенням Івано-Франківської міської ради від 31.01.2012р. № 580-20 гуртожитки, що перебували на балансах житлово-експлуатаційних організацій міста, передано на баланс КП «Дирекція замовника». Балансоутримувачем будинку [ADDRESS] на даний час є КП «Дирекція замовника». Відповідно до п. 5.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 31.08.2011р. № 502 багатодітній сім'ї [PERSON] надано кімнату з фонду для тимчасового проживання [NUMBER] житловою площею 16,54кв.м. по [ADDRESS], на склад сім'ї 4 особи. Кімната надана на термін один рік з метою надання медичної допомоги в м. Івано-Франківську її сину, який є інвалідом з вадами мовлення. На підставі рішення міськвиконкому від 31.08.2011р. № 502 [PERSON] видано ордер на житлову площу в будинку для тимчасового проживання громадян з правом реєстрації терміном на один рік № 054 від 19.09.2011р. на право поселення з сім'єю з 4 осіб у вказану кімнату. Згідно з довідкою КП «Дирекція замовника» від 10.10.2012р. № 1603 в квартирі [NUMBER] за вказаною адресою зареєстровані четверо чоловік з 14.11.2011р. - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Однак як вбачається із заяви [PERSON] від 29.08.2012р., вона з сім'єю не вселилася в кімнату [NUMBER], оскільки дана кімната зайнята [PERSON], який проживає в ній без законних підстав. Актом обстеження кімнати [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS], складеного працівниками КП «Дирекція замовника» від 09.10.2012р., встановлено, що в кімнаті [NUMBER] проживає [PERSON] Дана кімната гуртожитку була ним самовільна зайнята. [PERSON] не заперечує, що чинив перешкоди для вселення [PERSON] в кімнату [NUMBER] за вказаною адресою. З моменту надання послуг КП «Дирекція замовника» комунальні платежі по цій кімнаті не сплачувались, заборгованість становить 647,87грн. Тому просив виселити [PERSON] з кімнати [NUMBER] по [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу слухати у її відсутності, позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із поганим самопочуттям, однак така заява не може бути прийнято судом до уваги, оскільки не підтверджена належними доказами, тому суд вважає повідомлення причин неявки неповажними. Відтак суд, враховуючи думку представника позивача, яка не заперечила проти вирішення справи за відсутності відповідача, а також положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд вважає наступне. Відповідно ч.1, 2 ст. 5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.03.2007р. № 127 будинкам [ADDRESS] надано статус житла для тимчасового проживання (а.с.4). На підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16.06.2009р. № 298 будинкам [ADDRESS] надано статус гуртожитків для проживання сімей, за винятком кімнат №№ 29, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 45, 63, 73, 74,75 будинку [ADDRESS] (а.с.5). Рішенням Івано-Франківської міської ради від 31.01.2012р. № 580-20 гуртожитки, що перебували на балансах житлово-експлуатаційних організацій міста, передано на баланс КП «Дирекція замовника» (а.с.6). У відповідності до п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2004р. №422 «Про затвердження Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання» ордер та договір найму є підставою для вселення в житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання і для користування таким житлом на договірних умовах. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 31.08.2011р. № 502 багатодітній сім'ї [PERSON] надано кімнату з фонду для тимчасового проживання [NUMBER] житловою площею 16,54кв.м. по [ADDRESS], на склад сім'ї 4 особи, та видано відповідний ордер на житлову площу в будинку для тимчасового проживання громадян з правом реєстрації терміном на один рік (а.с.7,8). Як вбачається з довідки КП «Дирекція замовника» від 10.10.2012р. № 1603 в кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстровані 4 чоловік - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON](а.с.9). Обставини про те, що відповідач [PERSON] самовільного зайняв кімнату [NUMBER] по [ADDRESS], підтверджуються заявою [PERSON] (а.с.10) та актом від 09.10.2012р., складеним працівниками КП «Дирекція замовника» (а.с.11). Ч. 3 ст. 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом, а відповідно до ч. 3 ст. 116 цього Кодексу осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їх іншого жилого приміщення. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Жодного доказу про те, що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради приймалося рішення про надання кімнати [NUMBER] по [ADDRESS] [PERSON] та видавався ордер на його вселення в дане житлове приміщення, відповідачем суду не подано, як і не подано доказів про те, що він займає спірне житло правомірно, на законних підставах. При цьому суд звертає увагу на те, що в заяві відповідача [PERSON] від 13.09.2013р., яка адресована заступнику міського голови (а.с.54,67-68), останній фактично визнав, що спірна кімната [NUMBER] ним зайнята для проживання на час проведення ремонту кімнати [NUMBER], а відтак згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в повній мірі є обґрунтованими, а відтак позов слід задоволити та виселити [PERSON] з спірного житлового приміщення - кімнати [NUMBER], що на [ADDRESS] без надання йому іншого житлового приміщення.

Outcome: approved