Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду до відповідачки посилаючись на те, що 19 жовтня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою і знаходиться на її утриманні. Подружнє життя з відповідачкою не склалося, з липня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, примирення між сторонами неможливе, тому позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила позов задовольнити, примирення неможливо. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. 19 жовтня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 114. Від подружнього життя сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою і знаходиться на її утриманні. Однак, подружнє життя у сторін по справі не склалося, з липня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сімї стали неможливими і суперечить інтересам сторін.\~\~\~ Питання про відшкодування судових витрат позивач в позовній заяві не ставив.

Outcome: approved