Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним правочин, реальним та виконаним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.11.1995 р. за №Н18-4154 на 17/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS], а саме: на земельній ділянці площею 920 кв.м розташований житловий будинок літ. А-1, загальною площею 176,4 кв.м., житловою площею 111,7 кв. м., сарай літ. Б, вбиральні літ. В,И,К, льох літ. Г,Д, гаражі літ. Ж,З, огорожа №1, ворота №2, хвіртка №5, водопровід №4, укладений на Харківській товарній біржі «Слобода». В обґрунтування позову позивач зазначив, що договір купівлі-продажу за № Н18-4154 від 03.11.1995 року був зареєстрований позивачем 04.11.1995 року в Харківському міському бюро технічної інвентаризації під №1920 на праві особистої власності. При укладені договору купівлі-продажу позивачу було роз'яснено, що договір має законну силу, не потребує подальшої реєстрації в нотаріальній конторі, також в самому договорі було вказано, що у відповідності до ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про Товарну біржу» цей договір зареєстровано на Товарній біржі «Слобода» на підставі біржового контракту Н18-4154 від 03.11.1995 року, що підтверджується договором купівлі-продажу 17/100 ідеальних частин житлового будинку. Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем був звільнений житловий будинок, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивач використовує будинок для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує його в належному санітарно-технічному стані. Позивач з метою реалізації належного права власника, вирішив розпорядитися своїм майном шляхом його продажу, але коли позивач звернувся до нотаріальної контори, йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, у зв'язку з тим, що у відповідності до ст.ст. 227, 242 ЦК України для договорів купівлі-продажу, міни нерухомості, у разі, якщо хоча б однією стороною є громадянин, встановлено обов'язкову нотаріальну форму договору. Із-за протиріч правових норм, діючих на час укладення правочинів в 1995 році, і через відмову компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час правочини дійсними, законними і виконаними, позивач звернувся з позовною заявою до суду про захист своїх прав. В обґрунтування свого позову позивач також посилається на ст. 392 ЦК України, і в назві позову позивач зазначає про визнання його права власності на придбане нерухоме майно, у зв'язку із чим, суд розглядає дві вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Інші сторони в судове засідання не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу за № Н18-4154 від 03.11.1995 року, який укладений на Харківській товарній біржі «Слобода» та зареєстрований 04.11.1995 року в Харківському міському бюро технічної інвентаризації під №1920, [PERSON] продала, а покупець [PERSON] придбала 17/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS], що також підтверджується технічним паспортом на житловий будинок.(а.с.6-13) Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р. якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Між тим, позивачем не надано суду доказів того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди. З цих підстав, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позивача щодо визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Між тим, позивачем не надано доказів того, що відповідач або інша особа оспорює або не визнає його право власності за спірним договором купівлі-продажу, а також доказів того, що ним втрачено документ, який засвідчує його право власності. З цих підстав, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог щодо визнання права власності на придбане майно. На підставі викладенного,

Outcome: dismissed