Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликався на те, що 27.10.2005р. між ним та відповідачем було укладено договір банківського рахунку № 2933. Відповідно до довідки АТ «Брокбізнесбанк» станом на 11.06.2014р. залишок на особовому рахунку становить 6053,58грн. У зв'язку з важким матеріальним становищем 28.05.2014р. він звернувся до керуючого банком з проханням повернути йому внесені на рахунок банку кошти. Листом керуючого Івано-Франківського РВ АТ «Брокбізнесбанк» позивача було повідомлено про тимчасову адміністрацію в АТ «Брокбізнесбанк» запроваджену строком на три місяці з 03.03.2014р. по 02.06.2014р. Строк тимчасової адміністрації минув, однак виплатити кошти відповідач не бажає. Тому просив суд розірвати договір банківського рахунку № 2933 від 27.10.2005р., стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 6053,58грн. та витрати на правову допомогу в сумі 200грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в за яві обставини, просив позов задоволити. Представник відповідача - Римарук М.І. в судовому засіданні позов заперечила, покликаючись на викладені в письмовому запереченні (а.с.28-29) обставини. Просила в позові відмовити у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Ч. 1 ст. 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Судом встановлено, що між підприємцем [PERSON] та Івано-Франківською філією АБ «Брокбізнесбанк» 27 жовтня 2005 року укладено договір банківського рахунку № 2933 (а.с.9). Відповідно до довідки АТ «Брокбізнесбанк» (а.с.8) станом на 11.06.2014р. залишок на особовому рахунку позивача становить 6053,58грн. Дані обставини відповідачем [PERSON] не заперечується, визнається, тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України такі не підлягають доказуванню. Так, ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 9 від 28.02.2014р., ПАТ «Брокбізнесбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено в ньому Тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2014р. по 02.06.2014р. Відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 10.06.2014р. № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014р. № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» на період з 11.06.2014р. по 10.06.2015р. включно. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки ( штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів. Однак, у п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону вказано, що якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Постановою Правління Національного Банку України № 339 від 10.06.2014р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Брокбізнесбанк». Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014р. № 45 «Про початок ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію вирішено розпочати ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 11.06.2014р. 28.05.2014р. позивачем була пред'явлена вимога до ПАТ «Брокбізнесбанк» про повернення власних коштів з його розрахункового рахунку в сумі 6053,58грн., однак така вимога залишилась без задоволення. В той же час суд вважає, що відкликання ліцензії, початок процедури ліквідації Банку, як юридичної особи, не означає, що юридичну особу вже припинено і що Банк не повинен виконувати зобов'язання, що виникли в правовідносинах, стороною яких є позивач. Ч. 2 ст. 1066 ЦК України визначено, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що банк порушив умови договору, тим самим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved