Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Відповідачки, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 13.01.2000 Раневицькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області, запис в книзі реєстрації актів про одруження №1, свідоцтво Серія [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.01.2000 уклав шлюб з відповідачкою, із якою мають двох спільних дітей: доньку, [PERSON] , 2000 року народження, та сина, [PERSON] , 2006 року народження. Вказує на те, що подружні відносини між ними припинилися більше року тому, з цього часу Позивач із відповідачкою проживає окремо, спільне господарство не ведуть. 27.01.2021 направлено запит до Відділу АДР Головного Управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідачки, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою судді від 08.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз`яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, право пред`явити зустрічний позов. У встановлений ухвалою термін відповідачем відзив на позовну заяву не подано, зустрічний позов не пред`явлено. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, за наявності обставин провести заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суду причини неявки. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13.01.2000, який зареєстрований 13.01.2020 Раневицькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області, запис в книзі реєстрації актів про одруження №1, Серія [NUMBER] , ( а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: доньку, [PERSON] , 2000 року народження та сина, [PERSON] , 2006 року народження. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved