Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 листопада 2012 року позивача було прийнято на роботу у ДП «ПРБМК НУДПСУ» на посаду інженера 1 категорії з проектно-кошторисної роботи на підставі наказу № 42-к від 28.11.2012 року. З 20 червня 2013 року Державне підприємство «Підприємство з реконструкції та будівництва майнового комплексу Національного університету державної податкової служби України» перейменоване на Державне підприємство «Центр капітального будівництва» Міністерства доходів і зборів України на підставі наказу № 23-а від 20.06.2013 року ДП «ЦКБ» Міндоходів. З 14.05.2015 року Державне підприємство «Центр капітального будівництва» Міністерства доходів і зборів України перейменоване на Державне підприємство «Центр капітального будівництва» на підставі наказу № 8-а від 14.05.2015 року ДП «ЦКБ». Наказом № 11-к від 24.06.2015 року Державного підприємства «Центру капітального будівництва» позивача було звільнено з роботи з 25.06.2015 року за уогодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Однак, боржник за період часу з січня 2015 року по червень 2015 року нарахував, але не виплатив йому заробітну плату у загальному розмірі 14090(чотирнадцять тисяч девяносто) гривень 69 копійок. Крім того, при звільненні позивачу йому не була виплачена компенсація за невикористану відпустку, що підтверджується довідкою № 6/1 ДП «ЦКБ» від 09.02.2016 року. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний був сплатити на її користь за час затримки розрахунку становить 40597 гривень 12 копійок = 146,56 грн./розмір середньоденної заробітної плати за останні 2 місяці/x277 днів/ кількість днів затримки за період з 26.06.2015 року по 28.03.2016 року. Також з відповідача підлягає стягненню невиплачена позивачу компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4540(чотири тисячі пятсот сорок) гривні 66(шістдесят шість) копійок, відповідно до довідки № 6/1 ДП «ЦКБ» від 09.02.2016 року. Крім того, такими діями відповідач завдав йому моральної шкоди. В звязку з викладеним, просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.06.2015 року по 28.03.2016 року у 40597 гривень 12 копійок, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4540, 66 грн. та моральну шкоду в сумі 10\~000 грн. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просить задовольнити, не заперечує проти заочного рішення по справі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у звязку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі». Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 25 червня 2015 року [PERSON] було звільнено з посади провідного інженера з проектно-кошторисної роботи планово-виробничого відділу Державного підприємства «Центр капітального будівництва» за угодою сторін, що підтверджується наказом від 24.06.2015 року № 11-к т.в.о. директора ДП «Центр капітального будівництва» (а.с.13). Судом встановлено, що заборгованість ДП «Центр капітального будівництва» перед [PERSON] по виплаті нарахованої, але не виплаченої заробітної плати становить 14 090,69 грн., заборгованість по виплаті компенсації за невикористану відпустку складає 4\~540,66 грн., що підтверджується довідками ДП «Центр капітального будівництва» від 09.02.2016 року №№ 6, 6/1 (а.с.14-15). Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач має перед позивачем заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 14 090,69 грн. та заборгованість по виплаті компенсації за невикористану відпустку - 4\~540,66 грн. Оскільки відповідачем не здійснено до цього часу виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку позивачу, тому суд задовольняє вимоги останнього, та стягує на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.06.2015 року по 28.03.2016 року в сумі 40\~597 гривень 12 копійок та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4\~540,66 грн. Відповідно до ст. 237-1 КзПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так як позивач зазнав моральної шкоди внаслідок порушення його законного права на отримання вчасно заробітної плати, з урахуванням розміру невиплаченого заробітку та тривалості часу невиплати такої заробітної плати, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди. Однак, суд зауважує, що розмір відшкодування моральної шкоди, на якому наполягає позивач, є завищеним та не повністю підтвердженим, тому стягує із відповідача на користь позивача 1000 грн. відшкодування моральної шкоди. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд стягує із відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. ст. 115 117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial