Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, зменшивши позовні вимоги просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 79329 грн. 53 коп., витрати з оплати проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 4500 грн. та 5225 грн. на загальну суму 9725 грн., а також витрати, які пов`язані із транспортуванням автомобіля до СТО в сумі 1000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2020 близько 22 год. 40 хв. позивач, керуючи автомобілем марки «Mazda 3», р.н. [NUMBER] , рухаючись по автодорозі «Західний обхід м.Львова», поблизу с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області в напрямку с.Зимна Вода, уникаючи наїзду на невстановленого пішохода, який раптово появився на проїзній частині дороги та рухався в попутному напрямку, не справився з керуванням, виїхав за межі проїзної частини в кювет, внаслідок чого позивач отримав тілесні ушкодження, а транспортний засіб - технічні пошкодження. Транспортний засіб позивача на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №700002/4605/0000047 від 08.11.2019, укладеного з відповідачем, 01.09.2020 позивач з місця ДТП повідомив відповідача про подію, страховий випадок зареєстровано за номером 00371479, а 04.09.2020 позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, до якої долучив усі необхідні документи, однак відповідач листом №4129 від 30.11.2020 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що позивач не повідомив про випадок з місця події відповідні контролюючі органи, а також не виконав обов`язку щодо виклику відповідних компетентних органів на місце події, чим, на думку відповідача, не виконав чи неналежно виконав свої обов`язки за договором страхування. Разом з тим, оскільки зазначені дії самі по собі не підпадають під підстави та критерії для відмови у виплаті страхового відшкодування, що визначені ст.991 ЦК України, ст.26 Закону України «Про страхування», так як можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися чи є ця подія страховим випадком. Більше того, позивач надав відповідачу довідку Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області №9704/42/08-20 від 23.09.2020, а також повідомив, що хоча працівники патрульної поліції позивачем безпосередньо з місця події не повідомлялися про випадок, однак такі компетентні органи бути на місці ДТП 01.09.2020, а отже були сповіщені та повідомлені про обставини, причини та умови випадку. Крім цього, підписаним між сторонами договором страхування взагалі не передбачено підстав для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування, а також обов`язку страхувальника повідомляти з місця події про випадок та викликати компетентні органи на місце події, а Правила та Умови страхування до договору добровільного страхування наземного транспорту не містять підпису позивача, а тому не можуть вважатися складовою договору страхування. Враховуючи наведене вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування необґрунтованою та безпідставною, такою, що порушує його права, тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Жовніра Г.Б. від 01.03.2021 постановлено вказану позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; призначити справу до розгляду в судовому засіданні на 22.04.2021 о 10 год. 00 хв. за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Жовніра Г.Б. від 03.08.2021 задоволено заяву судді про самовідвід, матеріали справи передано на новий розгляд іншому судді, визначеного ст.33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 для розгляду вказаної справи автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Головатого Р.Я. Ухвалою від 09.08.2021 вказану справу прийняти до свого провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.09.2021, яке було відкладено на 12.10.2021, а в подальшому на 30.11.2021. 28.04.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначив, що 08.11.2019 між сторонами було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №700002/4605/0000047, у п.1.7 зазначено, що [PERSON] підтвердив, що з Правилами з усіма Умовами страхування, що є невід`ємною частиною цього Договору, ознайомлений та погоджується, примірник договору з умовами на 12 сторінках та всі роз`яснення щодо його умов отримав. 01.09.2020 страхувальник повідомив страховика про настання події та в письмових поясненнях від 04.09.2020 зазначив, що транспортний засіб зазнав пошкодження 01.09.2020 внаслідок заносу та подальшого перевертання транспортного засобу, а також письмово зазначив, що про подію було заявлено з місця події в компетентні органи. Разом з тим, з відповіді Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області встановлено, що повідомлення до останнього щодо ДТП надійшло лише 05.09.2020 від медичної установи, а з відповіді Департаменту ПП УПП у Львівській області слідує, що [PERSON] в період з 08.11.2019 по 28.10.2020 не звертався, тому надана позивачем довідка суперечить іншим доказам по страві та не спростовує того факту, що позивач компетентні органи на місце пригоди не викликав, що суперечить вимогам п.6.1 умов Договору та п.10.1 Правил та згідно з п.14.1.3., 14.2 Правил страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Сума страхового відшкодування, розрахована у відповідності до умов договору страхування у зв`язку з повним конструктивним або фізичним знищенням транспортного засобу позивача складає 79329 грн. 53 коп. В той же час, якби позивач не порушив умови договору шляхом надання неправдивої інформації про випадок, то за відсутності довідки з компетентних органів позивачу було б виплачено страхове відшкодування в розмірі, зазначеному в пп.7.3.2, 7.3.3 за вирахуванням франшизи, в сумі 25000 грн. мінус франшиза 12000 грн., однак відповідач наполягає, що правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то така вимога є необґрунтованою і недоведеною, оскільки до позовної заяви не додано детального розрахунку суми судових витрат, доказів сплати правової допомоги у повному обсязі. В той же час, у разі задоволення позовних вимог та покладення на відповідача судових витрат просить на підставі ч.5 ст.137 ЦПК України зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки такі є неспівмірними, так як за одну і ту ж роботу (аналіз документів, знову аналіз документів, пошук судової практики) стягуються кошти по декілька разів, водночас такі роботи не лише не передбачені договором про надання професійної правничої допомоги, а й не можуть вважатися видом професійної правничої допомоги, оскільки адвокат зобов`язаний постійно підвищувати свій професійний рівень, а не аналізувати законодавство і судову практику безпосередньо при наданні правової допомоги. Крім того, представник позивача вже був ознайомлений з наявними доказами (документами) по справі, адже представляв інтереси позивача в процесі врегулювання страхового випадку з відповідачем у позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явився, разом з тим подав заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторонами визнано, що 08.11.2019 між ними укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №700002/4605/0000047, застрахованим транспортним засобом згідно з яким є автомобіль позивача, 01.09.2020 позивач з місця ДТП повідомив відповідача про пошкодження його транспортного засобу, а 04.09.2020 звернувся із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.979 ЦК України та ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст.20 вказаного Закону страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком. Листом №4129 від 30.11.2020 (т.1 а.с.69) відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що останній всупереч вимогам п.6.1 Договору не повідомив про випадок з місця події відповідні компетентні органи, оскільки з відповіді Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області встановлено, що повідомлення щодо ДТП надійшло 05.09.2020 від медичної установи, а з відповіді Департаменту ПП УПП у Львівській області слідує, що [PERSON] в період з 08.11.2019 по 28.10.2020 не звертався, що в свою чергу свідчить про надання позивачем свідомо неправдивої інформації відповідачу про факт настання події та згідно з п.10.1.5, 10.1.6, 6.2, 10.1.3 Договору та ст.26 Закону України «Про страхування» надає відповідачу право відмовити у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ч.1, 2 ст.26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Разом з тим, відмова у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що позивач не повідомив про випадок з місця події відповідні компетентні органи, що в свою чергу свідчить про надання позивачем свідомо неправдивої інформації відповідачу про факт настання події, не свідчить про наявність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування в розумінні вищевказаної норми Закону. У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі №757/56677/19-ц, а також у постановах: від 07 березня 2018 року у справі №577/5573/15-ц, від 26 березня 2018 року у справі №916/4613/15, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За результатами дослідження наданих сторонами доказів у їх сукупності, судом не встановлено факту створення позивачем страховику будь-яких перешкод у визначенні обставин та характеру настання страхового випадку. Більше того, 24.09.2020 позивач на виконання умов договору страхування скерував відповідачу довідку про ДТП від 23.09.2020 №9704/42/08-20, яка видана Пустомитівським ВП ГУНП у Львівській області (т.1 а.с.27-28), зі змісту якої вбачається, що позивач, 01.09.2020 близько 22 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «Mazda 3», р.н. [NUMBER] , рухаючись по автодорозі «Західний обхід м.Львова», поблизу с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, уникаючи наїзду на невстановленого пішохода, який раптово вийшов на проїзну частину дороги, не справився з керуванням, виїхав за межі проїзної частини в кювет, внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної гематоми тьмяної ділянки справа, ЗЧМТ, струс головного мозку, а транспортний засіб - технічні пошкодження. При цьому, посилання відповідача на те, що з відповіді Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області встановлено, що повідомлення щодо ДТП надійшло 05.09.2020 від медичної установи, а з відповіді Департаменту ПП УПП у Львівській області слідує, що [PERSON] в період з 08.11.2019 по 28.10.2020 не звертався, не свідчить про наявність у відповідача перешкод у визначенні обставин та характеру настання страхового випадку та про створення таких перешкод [PERSON] . Більше того, отримання [PERSON] тілесних ушкоджень у вигляді забійної гематоми тьмяної ділянки справа, ЗЧМТ, струсу головного мозку та звернення у зв`язку з цим до медичної установи свідчить про наявність поважних причин, з яких позивач не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не чекав прибуття поліцейських. Пунктом 5 Договору страхування визначено, що страховим випадком є, зокрема повне конструктивне чи фізичне знищення транспортного засобу. Як вбачається зі звіту про оцінку автомобіля №6440 суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , виконаного на підставі заяви СК «Уніка» (т.1 а.с.41-46), а також висновку №195 судової автотоварознавчої експертизи, проведеної за зверненням [PERSON] (т.1 а.с.73-90) вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує 75% від дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору, а тому транспортний засіб вважається фізично знищеним. Враховуючи наведене позивач має право на отримання від відповідача страхову виплату в загальному розмірі 79329 грн. 53 коп. (160000 грн. (передбачена договором страхова сума) - 12317 грн. 82 коп. (сума знецінення транспортного засобу) - 12000 грн. (франшиза)), а тому встановивши, що таке право позивача порушено у зв`язку з необґрунтованою відмовою відповідача у здійсненні такої виплати, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. витрат, які пов`язані із транспортуванням автомобіля до СТО, оскільки такі відшкодовуються власнику транспортного засобу відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі виплати різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, в той час як з відповідача на користь позивача стягнуто страхове відшкодування на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №700002/4605/0000047 від 08.11.2019. Крім цього, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, оскільки позов [PERSON] до відповідача задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягають стягненню і понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, що становлять 9725 грн. витрат пов`язаних із проведенням експертизи (т.1 а.с.132, 133) та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (т.1 а.с.168-178), пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 19479 грн. 45 коп. (79329,53грн.*(9725грн.+10000грн./80329,53грн.). При цьому, суд вважає необґрунтованим клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат у зв`язку з тим, що такі є неспівмірними, так як за одну і ту ж роботу (аналіз документів, знову аналіз документів, пошук судової практики) стягуються кошти по декілька разів, представник позивача вже був ознайомлений з наявними доказами (документами) по справі, адже представляв інтереси позивача в процесі врегулювання страхового випадку з відповідачем у позасудовому порядку, оскільки розмір витрат на правничу допомогу адвоката включає, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, у тому числі і під час досудового врегулювання спору. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, такий у розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial