Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою в якій просить визнати нотаріальний напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євгена Михайловича № 6654 виданого 08 лютого 2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суми грошових коштів в розмірі 6 024 (шість тисяч двадцять чотири) грн.50 коп. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що виконавчий напис вчинений за заявою особи яка не подала необхідних документів які б засвідчували право вимоги, вчинений не на документі якій підтверджує безспірність вказаної заборгованості та в межах позовної давності. Відповідач до суду надав заяву в якій визнав позовні вимоги. Просить в додатковій заяві вирішити справу мирним шляхом. На що представник позивача не погодилася, надала заяву про те що вона підтримує позов в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус належно повідомлений про час розгляду справи але поштове повідомлення повернулося оскільки ін там не знаходиться, держаний виконавець про час розгляду справ и повідомлений, про причини неявки суд не сповістив. Дослідивши наявні докази суд находить позов який підлягає задоволенню. Встановлено, що15 червня 2021 року постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Урсаленко Ю.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 65797706 за заявою стягувача в особі ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про стягнення з [PERSON] на користь стягувача суми грошових коштів в розмірі 6024 (шість тисяч двадцять чотири) грн.50 коп.. Підставою відкриття виконавчого провадження є заява стягувача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євгена Михайловича № 6654 виданого 08 лютого 2021 року. Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є.М., здійсненого 08 лютого 2021 року, зареєстровано в реєстрі № 6654 встановлено безспірний розмір заборгованості, здійснений за період з 27.02.2019 р. по 08 лютого 2021 р. у відповідності до кредитного договору укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес капітал» № 1-20180902-51592 від 02 вересня 2018 року:прострочена заборгованість за сумою кредиту -1500,00 гривні;заборгованість по несплаченим відсоткам і комісією -4474,50 гривні;за здійснення виконавчого напису нотаріусом - 50,00 грн., а всього становить 6024 (шість тисяч двадцять чотири) грн.50 коп. З виконавчого напису я дізналась, що ТОВ « ФІНАНПРОМ МАРКЕТ» діє на підставі Договору факторингу № 250121 ФК від 25.01.2021 р. Згідно з ст. 1077 ЦК України після укладення договору факторингу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч.1 ст.1088 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Однак, в супереч вимогам чинного законадавства а ні первісний кредитор, а ні правонаступник мене письмово не повідомляли про наявність Договору факторингу № 250121 ФК від 25.01.2021року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Пунктами 1.2 Переліку передбачено, що такими документами є: п.1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; п. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувана про погашення заборгованості. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» визначив, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні бухгалтерські документи (документи первинного бухгалтерського обліку), такими документами є документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». В тексті виконавчого напису не зазначено, які документи були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису . Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 04.07.2018 № 75). За відсутності засвідченої банком виписки з особового рахунку боржника нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису. За таких обставин у нотаріуса не було підстав вважати заборгованість безспірною. Таким чином, заявником не дотримано вимог закону щодо подання повного пакету документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, а нотаріусом на даний недолік не звернуто увагу і в порушення вимог закону вчинено виконавчий напис при відсутності вказаного необхідного документу (виписки з рахунку) чи іншого документу, який би був рівнозначний вказаному і доказував би безспірність заборгованості, її розмір та безспірність її стягнення. Отже, виконавчий напис вчинено за заявою особи, яка не подала необхідні документів і зокрема не подала документу, який би засвідчував право вимоги вказаної особи даний виконавчий напис вчинено не на документі, який підтверджує безспірність дана заборгованості і відповідно дає підстави для безспірного її стягнення. У виконавчому написі відсутня така інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності. Таким чином, право позивача у даному випадку порушене і воно підлягає судовою захисту у спосіб, визначений позивачем, який відповідає закону. Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року, а також Пленум ВСУ в постанові №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року зазначали, що однією із об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Слід перевіряти, що стягувані, звертаючись за вчиненням виконавчих написів, необгрунтоване завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди або звертаються про стягнення спірного боргу. Вищі судові інстанції акцентують увагу суддів на тому, що судами під час розгляду такої категорії справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені в письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема, чи є за боржником сума боргу. З огляду на викладене, вказаний виконавчий напис, не можна визнати таким, що вчинений із дотриманням вимог закону та він підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: approved