Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 09.08.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, про що свідчить його підпис у заяві. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку. Згідно до умов договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов`язання не виконує. Станом на 17.01.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 130 195, 02 грн., яка складається з: тіла кредиту - 10 293, 06 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом - 70 872, 14 грн., нарахованої пені - 49 029, 82 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 130 195, 02 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1952,93 гривень. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.03.2019 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, явка яких не є обов`язковою. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовною заявою подав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 09.08.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, про що свідчить його підпис у заяві (а.с. 12). Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 21.06.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 17.01.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 130 195, 02 грн., яка складається з: тіла кредиту - 10 293, 06 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом - 70 872, 14 грн., нарахованої пені - 49 029, 82 грн. Згідно п. 2.1.1.2.3. Умов, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до вимог п. 2.1.1.2.4. Умов, підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до вимог п. 2.1.1.5.5. Умов, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором. Як передбачено п. 2.1.1.12.6.1. Умов, у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту. Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов, при порушенні позичальник клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених діючим договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п. 1.1.7.12. Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком Згідно ч. 2 ст. 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо не виконав його у строк встановлений договором. Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, однак позивачем не доведено ту обставину, що відповідачем підписані Умови та Правила надання банківських послуг, як невід`ємну частину анкети-заяви (укладеного договору). Таким чином розмір процентної ставки, її збільшення/зменшення та сплата процентів умовами кредитного договору не врегульовано. Так, позивачем в суді обставини необхідні для стягнення процентів за користування кредитним договором не доведені. Розмір процентів, визначений в розрахунках, у різні періоди нарахувань заборгованості, на умовах укладеного договору не ґрунтується, належними, допустимими й достатніми доказами в суді не підтверджено, а відтак судом до уваги не береться. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог і обставин, які доводились позивачем в суді, підстав для стягнення заборгованості за необґрунтовано нарахованими процентами суд не вбачає. Виходячи з меж судового розгляду та принципу змагальності, самостійно здійснювати розрахунок відсотків за користування кошами згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ) суд не вправі. Розмір суми нарахованої заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 70 872 грн. 14 коп., коли заборгованість за кредитом складає лише 10 293 грн. 06 коп. не обґрунтовано та матеріалами справи не доведено. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить достатньої інформації, необхідної для перевірки достовірності і правильності відомостей зазначених у ньому та умовам укладеного договору не відповідає. Суд не вбачає підстав для стягнення суми (заборгованості по процентам за користування кредитом), яка більше ніж в шість разів перевищує розмір самого кредиту. Дана сума є не обґрунтованою, не доведеною, явно завищеною, що не відповідає умовам договору і закону. Таким чином позов в частині стягнення заборгованості по процентах в сумі 70 872 грн. 14 коп., є недоведеними, необґрунтованими на основі доказів не підтвердженим, а тому в задоволенні цієї частини позову слід відмовити. Також, згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за явності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Пеня у даному зобов`язанні нарахована таким чином, що її сума перевищує суму боргу за кредитом, що є очевидним порушенням принципу добросовісності. Тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені, що підлягає стягненню, до тіла кредиту. Отже підлягає стягненню з відповідача пеня у розмірі 10 293, 06 грн. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо часткового задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 20 586, 12 грн., яка складається з: 10 293, 06 грн. - заборгованість за кредитом; 10 293, 06 грн. - заборгованість з пені, яка зменшена до тіла кредиту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1952,93 гривень.

Outcome: partial