Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. У своєму позові позивач вказав, що 10.07.2008 року ВАТ «Комерційний банк Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] уклали кредитний договір № 10/2008/1379Фпкп, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн. із розрахунку 3,1% на місяць строком з 10.07.2008року по 08.07.2011 року Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Відповідно до умов кредитного договору, викладених у п.2.3.1, 2.3.2, відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно до 15 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меньшу, ніж зазначена в п.2.3.1 кредитного договору. Згідно п.4.1 договору у разі прострочення відповідачем строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.2.3.2 кредитного договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань відповідача щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.5 цього договору, а також відповідач сплачує пеню та штраф у розмірі 30.00 грн. Станом на 18.04.2011 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 31 776,88 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 31 776,88 грн. У судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі. у судовому засіданні позов підтримав і просить його задовольнити. Відповідач у судовому засідання не з'явився, але від представника [PERSON] надійшла заява, в якій представник просить розглянути справу без його участі, застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.07.2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір № та відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 грн, що підтверджується меморіальним ордером. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 10.07.2011 року має заборгованість 31776,88 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Але, суд вважає, що цей розрахунок не можна приймати до уваги, оскільки цей розрахунок не конкретизовано і не вбачається за який період і як була нарахована заборгованість за кредитним договором. Крім того, із розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачем здійснено в 2008році Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Як було встановлено в судовому засіданні із розрахунку заборгованості, що відповідач останній платіж відповідач здійснив 16.09.2008 року, строк погашення кредиту згідно Умов надання банківських послуг становить 30 днів, отже з 16.10.2008 р. були порушені права банку, і в цей же день у банку виникло право на звернення до суду, що підтверджується розрахунком заборгованості. .Отже, після 16.10.2008 р. у позивача виникло право на звернення до суду і почався перебіг строку позовної давності. Позивач звернувся до суду 10.01.2012р., тобто більше, ніж через 3 роки с початку перебігу строку позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено в суді, є підставою для відмови у позові. Окрім того, відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. До таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-14цс14. Оскільки по цій справі відповідач платежі не здійснював з жовтня 2008 року, а з моменту порушення прав банку та початку перебігу строку позовної давності минуло більше трьох років, суд вважає за необхідне застосувати позову давність відповідно до ст.256 ЦК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд в силу ст.88 ЦПК України не знаходить підстав для стягнення судового збору. Таким чином, позов не знайшов своє підтвердження і обґрунтування у судовому засіданні і тому задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Outcome: dismissed