Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просив зобов`язати» повернути йому кошти сплачені за нарахований коефіцієнт (додаткові витрати за приведення газу до стандартних умов) за період з жовтня 2018 року по серпень 2019 року в розмірі 714 грн. 32 коп. та здійснити перерахунок об`єму споживання природного газу без приведення газу до стандартних умов на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1498 від 23 листопада 2018 року. Також просив стягнути з відповідача заподіяну йому, внаслідок порушення його прав моральну шкоду в розмірі 500 грн. Свої вимоги мотивував тим, що вказаний коефіцієнт застосований відповідачем протиправно, оскільки він є побутовим споживачем, на якого не розповсюджується дія Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу №116, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2004 року. Крім того зазначив, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1498 від 23 листопада 2018 року відповідачу заборонено при здійсненні обліку природного газу, використаного побутовими споживачами, приводити об`єми природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами. Позивач в суді позов підтримав та просив про його задоволення з викладених у ньому підстав. Наполягав на розгляді справи по суті та прийнятті по ній рішення, оскільки чергове відкладення розгляду справи призведе до порушення його прав на своєчасний та справедливий судовий розгляд. Разом з тим, 12 жовтня 2020 року позивач подав уточнену позовну заяву, однак докази направлення копії заяви відповідачу по справі суду не надав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодекс позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Таким чином, подану позивачем заяву про збільшення позовних вимог від 12 жовтня 2020 року слід залишити без розгляду. Представник відповідача в суді проти задоволення позову заперечив, подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, приведення об`єму природного газу в точках комерційного обліку до стандартних умов в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу є обов`язком відповідача. Також зазначив, що на законодавчому рівні забезпечено принцип рівності споживачів на ринку природного газу та передбачено проведення розрахунків всіх категорій споживачів за природний газ, як товар, за умови приведення спожитих обсягів до стандартних умов, що відповідає принципу єдності вимірювань, передбаченого ч. 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу». Вважав, що Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1498 від 23 листопада 2018 року порушує п. 3 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому АТ «Київоблгаз» подано позовну заяву до Окружного адміністративного суду м. Києва про визнання її протиправною. Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1498 від 23 листопада 2018 року ніким не скасована та є чинною, а тому має виконуватися відповідачем. Відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив в якому зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає жодному із наведених в ст. 16 ЦК України. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, зі справи встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання на підставі Типового договору з надання населенню послуг з газопостачання укладеного 03 грудня 2013 року з АТ «Оператором газорозподільної системи «Київоблгаз». Вказані послуги надаються відповідачем за адресою [ADDRESS] . 30 травня 2019 року [PERSON] звернувся до відповідача і заявою, в якій просив надати йому довідку про нарахування боргу за несплату коефіцієнту за спожитий газ т не погодився з нарахування коефіцієнту (додаткових витрат на приведення газу до стандартних умов). У листі Вишгородського відділення ПАТ «Київоблгаз» №81001-Лв-816-0619 від 10 червня 2019 року зазначено, що відповідач як оператор ГРМ на території ліцензійної діяльності у Київській області здійснює комерційний облік спожитого природного газу, який повинен бути приведений до стандартних умов у відповідності до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу №116, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2004 року. 30 серпня 2019 року [PERSON] сплатив на корись Вишгородського відділення ПАТ «Київоблгаз» борг за вказаний коефіцієнт з жовтня 2018 року по серпень 2019 року в розмірі 714 грн. 32 коп. що підтверджується квитанцією №1702-5824-3136-7519 від 30 серпня 2020 року. 03 вересня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Київоблгаз Збут» проведено звірку взаємних розрахунків, за період з 01 серпня 2019 року по 03 вересня 2019 року. Згідно акту звірки взаємних розрахунків заборгованість [PERSON] станом на 01 серпня 2019 на показник лічильника 8 300 куб.м. складала 714 грн. 32 коп. Заборгованість станом на 03 вересня 2019 року відсутня. Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/2782, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496. Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі врегульовано розділом ІХ Кодексу ГРМ. Відповідно до пунктів 1, 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до газорозподільної системи (ГРМ) від суміжних суб`єктів ринку природного газу (газодобувних підприємств, виробників біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, оператора газотранспортної системи України, та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним операторам газорозподільної станції (оператор ГРС), та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними. Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється на підставі договору розподілу природного газу, укладеного між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до Закону. На виконання зазначених законодавчих вимог 30 вересня 2015 року НКРЕКП прийняла постанову №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» та постанову №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природнього газу побутовим споживачам». Тобто на цей час затверджено інший Типовий договір постачання природного газу, ніж той, відповідно до якого між сторонами у справі виникли відносини у 2013 році. 01 жовтня 2015 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу», яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу. Вказаними законодавчими актами впроваджено розмежування послуг та обов`язків оператора ГРМ та постачальника природного газу. Після виокремлення послуги з розподілу природного газу, ціна природного газу, що сплачується побутовими споживачами (постачання), зменшується на розмір тарифу на послуги розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Так, за змістом пункту 1.2 Типового договору умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ. За приписами пункту 5.1 Типового договору постачання природнього газу побутовим споживачам облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРС та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРМ. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРС та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРМ та договором (пункт 5.2 Типового договору). Також у пункті 5.3 Типового договору постачання природнього газу побутовим споживачам передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (куб.м.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексі ГРМ. За змістом абзацу другого пункту 3 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ питання приведення обсягів спожитого природного газу до стандартних умов врегульовано розділом XV Кодексу ГРМ. Постановою НКРЕКП від 26 січня 2017 року № 84 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо запровадження на ринку природного газу використання одиниць енергії», яка набрала чинності 15 березня 2017 року, до Кодексу ГРМ внесено зміни та доповнення, відповідно до яких Кодекс ГРМ доповнено розділом XV «Порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії». За змістом пункту 6 глави 1 зазначеного розділу в разі відсутності корекції тиску та температури в засобах вимірювальної техніки, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов за відповідною формулою. Для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики № 166. Оператор ГРМ зобов`язаний розмістити на власному сайті інформацію про розміри коефіцієнтів приведення об`ємів природного газу до стандартних умов, у разі якщо вузли обліку природного газу споживачів не забезпечують такого приведення. Тобто наведеними положення Кодексу ГРМ передбачено застосування коефіцієнтів, які визначені у Методиці № 116. Відповідно до пункту 2 Методики № 116 її дія поширюється на суб`єктів господарювання, які у господарсько-виробничій діяльності для вимірювання об`єму спожитого газу використовують лічильники, крім випадків використання газу за показами лічильників громадянами-підприємцями для власних потреб. Згідно п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Як встановлено по справі, позивач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, а відтак застосування до нього коефіцієнту приведення об`ємів природного газу до стандартних умов згідно Методики № 116 є протиправним, оскільки її положення застосовуються виключно до суб`єктів господарювання. Крім того, суд звертає увагу й на те, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1498 від 23 листопада 2018 року відповідно до статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» та статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у зв`язку із зверненнями споживачів природного газу та з метою захисту їх прав Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановила Заборонити ПАТ по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» при здійсненні обліку природного газу, використаного побутовими споживачами, приводити об`єми природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами. У разі приведення у жовтні 2018 року по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов останньому необхідно здійснити за жовтень 2018 року перерахунок об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єктах побутових споживачів відповідно до фактичних показань лічильників природного газу. Вказана постанова на час розгляду справи не скасована та є чинною. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відтак, суд доходить висновку, що кошти в розмірі 714 грн. 32 коп. за нарахування додаткових витрат за приведення газу до стандартних умов за період з жовтня 2018 року по серпень 2019 року сплачені [PERSON] без належної правової підстави, а тому відповідача слід зобов`язати повернути їх позивачу. Крім того, відповідача слід зобов`язати здійснити перерахунок об`єму споживання природного газу по побутовому споживачу [PERSON] відповідно до фактичних показників лічильника природного газу без нарахування додаткового коефіцієнту по приведенню газу до стандартних умов за період з жовтня 2019 року по час дії Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1498 від 23 листопада 2018 року. Вказаний спосіб захисту суд вважає адекватним змісту порушених прав позивача, який вправі вимагати повернення коштів, сплачених ним на підставі протиправних дій відповідача та зобов`язання останнього відновити становище, яке існувало до порушення його прав, шляхом зобов`язання здійснення перерахунку об`єму споживання природного газу відповідно до фактичних показників лічильника природного газу без нарахування додаткового коефіцієнту по приведенню газу до стандартних умов. Таким чином, поданий позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне так, згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, доказів заподіяння позивачеві моральної шкоди в суді не доведено. Яких саме душевних страждав зазнав позивач внаслідок дій відповідача в позові і в суді не обґрунтовано. Сам тільки факт наявності у позивача інвалідності ІІ групи, ряду хронічних захворювань,, періодичного лікування, підставою для відшкодування на його користь моральної шкоди бути не може. Отже підстав для відшкодування моральної шкоди згідно вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України по справі не встановлено. Відтак в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за задоволені дві вимоги немайнового характеру подані фізичною особою, в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 768 грн. 40 коп. за кожну (станом на час звернення позивача до суду), а всього розмірі 1 536 грн. 80 коп. Беручи до уваги викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial