Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 21 липня 2018 року та зареєстрований Переяслав-Хмельницький міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис за № 155. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подальше спільне сімейне життя із відповідачем неможливе через різні погляди на життя та ведення побуту. Збереження шлюбу неможливе. Спільного господарства не ведуть. Просить у відповідності до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити позов повністю. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення проти позову. 13 січня 2021 року ухвалою Київського апеляційного суду визначено Подільський районний суд м. Києва для забезпечення розгляду матеріалів позовної заяви. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справ. 18 лютого 2021 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Аналогічна заява отримана судом через поштовий зв`язок 23 лютого 2021 року. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про дату час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку позивача щодо розгляду справи, яка викладена у заяві, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 21 липня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у приміщенні Переяслав-Хмельницькому міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис за № 155, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб від 21 липня 2018 року серії [NUMBER] . Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження від 16 жовтня 2013 року серії [NUMBER] . У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові, в останнього відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам, а відтак суд прийшов до висновку про те, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та враховує загальні положення законодавства на які посилалась позивач у позовній заяві. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджено платіжним документом, який міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved