Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із цим позовом та зазначив, що 2 грудня 2014 року між Комунальною установою Білоцерківської міської ради «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» та відповідачем було укладено договір №П-1742 на користування об'єктом благоустрою під тимчасове розміщення не капітального металевого гаража [ADDRESS]. Відповідно до договору відповідач мав право використовувати гараж для зберігання особистого майна та щомісяця сплачувати за це по 50 грн. Посилаючись на те, що договір згідно з його п.5.1 був пролонгований на наступний календарний рік, а оплату відповідач не вносив з самого початку його дії, позивач, уточнивши позов, просив стягнути з відповідача суму заборгованості, яка утворилась за період з 02.12.2014 року 30.09.2017 року в розмірі 1698,38 грн. , та судові витрати в сумі 1600 грн. У судовому засіданні представник позивача - Гайдуков Б.Б., який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Представник відповідача - [PERSON] позов визнала частково, пояснила, що відповідач мав змогу користуватись гаражем лише до грудня 2015 року, після чого позивач заварив гараж, обмеживши його право доступу до орендованого майна. Тому позивач визнавав лише заборгованість з грудня 2014 року по грудень 2015 року в сумі 650 грн. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, на підставі такого. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пп.2.1.37 п.2 Правил благоустрою території м.Біла Церква, затверджених рішенням 34 сесії Білоцерківської міської ради У скликання від 11.07.2008 р. №800, об'єкти благоустрою - сукупність усіх територій міста, що складаються з окремих територій (їх частин) різного цільового призначення, у тому числі території житлової та громадської забудови, прибудинкові території, інші території в межах міста Біла Церква. З п.п. 1.1, 2.1, 2.2, 3.2 Договору №П-1742 від 02.12.2014 року, укладеного між Комунальною установою Білоцерківської міської ради «Інспекція з благоустрою міста Біла Церква» та відповідачем судом встановлено, що відповідач зобов'язався використовувати об'єкт благоустрою - територію по [ADDRESS] для зберігання особистого майна, та плачувати за це щомісяця 50 грн. Судом встановлено також, що, відповідно до п. 5.1 цього Договору він пролонговувався на наступні календарні роки, якщо сторони не подавали вмотивованих заяв про його припинення чи розірвання. Згідно з розрахунком позивача, з 02.12. 2014 року до 30.09.2017 року відповідач не вносив плату за користування гаражем, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1698,38 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527, ч.1 ст. 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 625, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, і боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи наведені норми та встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а тому задовольняє позов у повному обсязі. Доводи відповідача стосовно того, що він не зобов'язаний вносити плату за 2016-2017 р.р., тому що позивач обмежив його право доступу до гаража, суд до уваги не бере, оскільки відповідно до п.2.2 укладеного між сторонами договору виконавець - позивач по справі у разі невиконання замовником - відповідачем по справі умов цього договору, у тому числі, за наявності заборгованості понад один місяць, вправі вчиняти дії щодо демонтажу та/або обмеження доступу до тимчасово розміщеного не капітального металевого гаража, і замовник своїм підписом підтвердив, що він ознайомився з цією умовою та погодився з нею. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі зазначеного,

Outcome: approved