Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № BLaЖГА00049973 від 06.07.2011 року у розмірі 86350,08 грн., зазначаючи, що 06.07.2011 року між ПАТ ВіЕйБі Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір № BLaЖГА00049973, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 18000,00 грн. із строком користування по 06.07.2014 року з оплатою за процентною ставкою 15,00 % річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. Взяті на себе зобов′язання за зазначеним договором [PERSON] виконав своєчасно і в повному обсязі. [PERSON] порушила зобовязання стосовно своєчасного повернення отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів та комісійної винагороди, в зв′язку з чим станом на 07.08.2015 року за відповідачем числиться заборгованість у розмірі 86350,08 грн. До теперішнього часу відповідач не виконує зобовязання, заборгованість не сплачує, в звязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. За клопотанням відповідача для з*ясування питань по розрахунку заборгованості судом визнавалась явка представника позивача обов*язковою, але на виклики суду представник позивача не з*явився, тому суд розглядає справу за наявними у справі доказами. Відповідачка надала заяву по розгляд справи за її відсутності, надала квитанції про сплату тілу кредиту в повному обсязі, не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 3106,21 грн, а також комісії у розмірі 4139,06 грн., просила відмовити в позовних вимогах щодо стягнення плати за пропуск платежів та заборгованості за кредитом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК УКраїни, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа забов′язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи встановлено, що 06.07.2011 року між ПАТ ВіЕйБі Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір № BLaЖГА00049973, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 18000,00 грн. із строком користування по 06.07.2014 року з оплатою за процентною ставкою 15,00 % річних. Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язалася погашати заборгованість перед Банком по наданому кредиту й відсоткам згідно з встановленим графіком. Як вбачається з наданого розрахунку по кредитному договору № BLaЖГА00049973 від 06.07.2011 року загальна заборгованість станом на 07.08.2015 року становить 86350,08 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 12398,24 грн..; заборгованість по сплаті відсотків 3106,21 грн.; заборгованість по сплаті комісії - 4139,06 грн; плата за пропуск платежів 66706,57 грн. Відповідачем надані квитанції про внесення готівки для погашення заборгованості по кредитному договору від 02.08.2011 року на суму 939,00 грн., від 05.09.2011 року на суму 939,00 грн., від 06.10.2011 року на суму 939,00 грн., від 08.11.2011 року на суму 945,00 грн., від 16.12.2011 року на суму від 990,00 грн., від 18.01.2012 року на суму 970,00 грн., від 16.02.2012 року на суму 500,00 грн., від 27.02.2012 року на суму 503,00 грн., від 26.03.2012 року на суму 1050,00 грн., від 26.04.2012 року на суму 1022,00 грн., від 04.07.2012 року на суму 1000,00 грн., від 13.07.2012 року на суму 2279,00 грн., від 06.08.2012 року на суму 940,00 грн., від 20.12.2012 року на суму 990,00 грн., від 18.04.2013 року на суму 990,00 грн., від 06.02.2014 року на суму 3600,00 грн., а всього на загальну суму 18596, 00 грн. Згідно наданого рохрахуну позивачем щодо нарахування плати за пропуск платежів зазначено, що з 07.05.2015 року відповідачу нарахували 57531, 91 грн., яка станом на 07.08.2015 року стала складати 66317,01 грн., а в період з 07.07.2011 року по 06.05.2015 року по нарахуванням стояли значення 0,00 грн. Пояснень яким чином була нарахована така сума позивачем не надано, за таких обставин суд позбавлений можливості встановити правильність та обгрунтованість таких нарахувань, перевірити чи не було пропущено позивачем строк позовної давності щодо нарахування пені, яка складає один рік. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Наданий позивачем розрахунок заборгованості суд не може прийняти до уваги. Також згідно наданих відповідачем квитанцій на суму 18596,00 грн. судом встановлено, що тіло кредитну нею було сплачено в повному обсязі ще в лютому 2014 року, спростувать з боку позивача цієї обставини суду не надано. Оскільки відповідачем погашена заборгованість за кредитом, не зрозуміло на яких підставах позивачем була нарахована пеня з 07.05.2015 року, що було зроблено через 1 рік та 3 місяці, після погашення відповідачем кредиту. Нарахована пеня також не відповідала сумі кредиту та відсотків на момент звернення з позовом до суду, оскільки співвідношення пред*явлених до стягнення санкцій і наслідки порушення зобов*язань не є співрозмірними. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач не заперечувала, що з її сторони були порушення сплати кредиту тому вона визнає позовні вимоги щодо стягнення з неї заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 3106,21 грн. та заборгованості по сплаті комісії у розмірі 4139,06 грн. Таким чином, факти зазначені в позовній заяві знайшли підтвердження лише в частині стягнення відсотків та комісії, а тому підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та плати за пропуск платежів суд відмовляє. З відповідача, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, також підлягають стягненню на користь держави судові витрати.

Outcome: partial