Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати рішення тринадцятої сесії п'ятого скликання Васильківської міської ради Київської області № 01.-01-13-V від 22.12.2006 року, в частині передачі третій особі - [PERSON], у приватну власність та користування земельної ділянки по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,100 га, та надання дозволу на розробку технічної документації з оформленням права користування земельною ділянкою, а також рішення 31-ої сесії УІ-го скликання Васильківської міської ради Київської області № 05.42.-31-VІ від 2.11.2012 року, в частині надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність тертій особі - [PERSON] за вищезазначеною адресою, недійсними та скасувати. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Васильківської міської ради Київської області, надіслав до суду листа в якому зазначив, що рішення, прийняті Васильківською міською радою Київської області на користь [PERSON] є протиправними, а тому мають бути скасовані. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у м. Василькові та Васильківському районі, надіслал до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності. Представник третьої особи - [PERSON], до фактичного початку розгляду справи заперечував проти вимог позову. Заслухавши представників позивача, дослідивши пісьмові матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Як вбачається з положень ст. ст. 12 та 122 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі і розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно з положеннями ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі в тому числі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом, що провадиться один раз по кожному виду використання. Положеннями ст. 118 ЗК України визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, за яким громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадянсуб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленомустаттею 1861 цього Кодексу. За вимогами ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Постановою Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Положенням ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» визначено вимоги до звернення, за яким у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства. Звернення може бути подано як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне). Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз'ясненнями не пізніше як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону. Як вбачається із матеріалів справи, 22 грудня 2006 року 13-ою сесією У-го скликання Васильківської міської ради Київської області прийнято рішення № 01.01.-13-V третій особі [PERSON] передана у приватну власність та користування земельна ділянка по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,100 га, та надання дозволу на розробку технічної документації з оформленням права користування земельною ділянкою. 2 листопада 2012 року на 31-ій сесії У-го скликання Васильківської міської ради Київської області постановлено рішення № 05.42.-31-VІ третій особі [PERSON] наданний дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,100 га. З огляду матеріалів справи, а саме заяви третьої особи [PERSON] на ім'я Васильківського міського голови про виділення земельної ділянки, зареєстрованої 13.12.2006 року в апараті Васильківської міської ради за вх. № 2312-Д та у Васильківському міському відділі земельних ресурсів за № 2459 від 13.12.2006 року, його ж заяви до начальника відділу Держкомзему у м. Василькові про погодження технічної документації з передачі йому у приватну власність земельної ділянки, зареєстрованої у Васильківському міському відділі земельних ресурсів 13.12.2012 року, договору № 4 про виконання додаткових послуг від 29.11.2012 року, вбачається порушення вимог щодо складання звернення, оскільки вказані процесуальні документи не мають ані дати їх складання заявником, ані його фактичного підпису, оригінал якого міститься у витязі з паспорту громадянина України серії СК № 383019. Приймаючи до уваги, що на підставі вищезазначених обставин, відповідач - орган місцевого самоврядування, мав повернути звернення заявникові - третій особі - [PERSON] з відповідними роз'ясненнями, але не реалізував своє право, чим порушив вимоги Закону України «Про звернення громадян», суд приходить до висновку про відсутність волевиявлення [PERSON], щодо отримання ним у власнісмть земельної ділянки. Разом з тим, 16 грудня 2011 року рішенням 18-ої сесії 6-го скликання Васильківської міської ради № 06.59-18-VІ позивачу [PERSON] надано земельну ділянку у власність площею 0,100 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і земельну ділянку у власність площею 0,050 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS]. 10 березня 2012 року, на виконання вищевказаного рішення, позивачем укладено договір № 34 про виконання додаткових послуг з ПП «ЕНІГМА ГЕО» на виготовлення проектної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку орієнтовної площі 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS]. Крім того, позивачем погоджено викопіювання з топозйомки м. Василькова та кадастрові плани земельних ділянок площею 0,1000 га та площею 0,0500 га по [ADDRESS]. 6 червня 2012 року постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області по адміністративній справі № 2а/1008/392/12 (провадження № 1008/2634/12), Управління Держкомзему у Васильківському районі Київської області зобов'язано присвоїти позивачеві кадастровий номер належній йому земельній ділянці. Згідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, вищезазначене судове рішення виконано шляхом присвоєння земельним ділянкам позивача кадастрових №№ 3210700000:02:013:1004 та 3210700000:02:013:1005. Крім того, у відповідності до положень постанови Пленуму Верховного Суду України Постанови №14 від 18 грудня 2009 року, за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази правомірності, в порядку ст. ст. 12, 116, 118, 121, 1861 ЗК України, набуття саме позивачем права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,100 га, розташовану по [ADDRESS], та докази порушення відповідачем - органом місцевого самоврядування, при прийнятті рішень, що є предметом спору, вимог чинного законодавства України, визнання останнім вимог позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved