Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 22 листопада 2003 року з [PERSON] та зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 3768. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що з 22 листопада 2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки є абсолютно різними людьми з протилежними поглядами на сімейне життя та подружні обовя`зки, внаслідок чого постійно виникають непорозуміння та конфлікти. Почуття любові та поваги один до одного втрачені, понвд три роки проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їхня сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, оскільки шлюб існує лише формально. Просить позов задоволити. Ухвалою судді від 20.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, при цьому подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить розгляд справи проводити за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Із врахуванням наведених положень суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву станом на день розгляду справи до суду також не надходила. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 22.11.2003 року), 22 листопада 2003 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що складено відповідний актовий запис № 3768. Прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] вид. 29 липня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Також встановлено, що сторони понад три роки не проживають разом, не ведуть спільного господарства та припинили сімейні стосунки. Позивач стверджує, що примирення між сторонами та збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розірвати шлюб. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, встановлені причини позову, а також категоричну позицію позивача щодо неможливості збереження шлюбу, суд приходить до переконання, що наведене свідчить про стійкий характер розладу у відносинах подружжя, який продовжується протягом тривалого часу, що призвело до втрати почуттів між ними та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку суду про те, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved