Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 18 грудня 2012 року, яка станом на 17 липня 2019 року складає - 15761,49 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4732,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3092,08 грн., заборгованість за пенею та комісією - 6814,08 грн., штраф за пунктом 2.2. Генеральної угоди - 1123,18 грн., а також судовий збір, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Ухвалою суду від 22.08.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 16 вересня 2019 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, Згідно ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Разом з тим, дослідивши додані відповідачем документи до відзиву на позовну заяву, відповідачем не надано доказів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу. За таких обставин, суд вирішує, у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, провести розгляд справи за наявними матеріалами, не беручи до уваги відзив на позовну заяву, оскільки доказів про отримання позивачем відзиву на позовну заяву в матеріалах справи відсутні. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Як передбачено п.1.1. Генеральної угоди встановлено, що сторони узгодили по договору 1: п.1.1.1. зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 219,99 грн., комісію на 51,28 грн., пеню на 0,00 грн., штраф на 754,41 грн.; п. 1.1.2 заборгованість по договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 6383,52 грн., п.1.1.3 дата кінцевого погашення заборгованості по договору 31.12.2017 року. Як встановлено в п.2.1. Генеральної угоди, Банк надає Позичальнику строковий кредит в сумі 8162,73 грн. на строк 60 місяців з 18.12.2012 р. по 31.12.2017 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 8162,73 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж» в сумі 208,39 грн. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами і правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 грудня 2017 року. Крім цього, відповідач, при підписанні Генеральної угоди вказав, що він ознайомився і згодний з Умовами і правилами, своїм підписом підтвердив факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», та обізнаний, що Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між ним і банком кредитний договір. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із. суті кредитного договору. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди встановлено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, передбачених в Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день по зобов`язаннях, строк яких настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1123,18 грн. Виходячи з предмету позову, Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» окремо пред`явило вимоги до [PERSON] про стягнення пені та комісії за користування кредитом в сумі 6814,08 грн., а також штрафи, відповідно до пункту 2.2Генеральної угоди у розмірі 1123,18 грн. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у цивільній справі № № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 1123,18 грн. та заборгованості за пенею та комісії у розмірі 6814,08 грн.. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення тіла кредиту та процентів за кредитним договором є обґрунтованими. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Останній платіж за кредитним договором позичальник здійснив 14 липня 2016 року, про що відображено у розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України). Відповідно до ст.. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.. 261 ЦК України). Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, в тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як вбачається з п. 2.1. умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 18.12.2012 року, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти в сумі 208,39 грн.. При вирішенні даного спору, суд, враховує наявність заяви відповідача, про застосування строків позовної давності, та приходить до висновку, що позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності, враховуючи ту обставину, що останній платіж відповідачем [PERSON] було здійснено 14 липня 2016 року, в той же час, строк позовної давності, в даному випадку, слід відраховувати з 26.08.2016 року (оскільки, позичальник, здійснюючи погашення за кредитним договором в липні 2016 року, повинен був здійснити наступний платіж з 1 по 25 число серпня 2016 року, згідно з умов договору) в той час, позивач з цим позовом до суду звернувся 04 серпня 2019 року, що підтверджується датою реєстрації відправки позовної заяви на поштовому відділенні (а. с. 41), що дає підстави суду відмовити у задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості № б/н від 18.12.2012року за тілом кредиту у розмірі 4732,15 грн., та заборгованості по процентам за користуванням кредиту у розмірі 3092,08грн. . В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційнийбанк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.. Враховуючи наведене та

Outcome: partial