Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його брат - [PERSON]. Позивач є спадкоємцем за законом, інших осіб, які мають право на частку у спадщині не має. Після його смерті відкрилась спадщина, до спадкового майна входить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], інша половина належить позивачу на праві спільної часткової власності. Відомостей про зареєстроване місце проживання брата у позивача немає. Із вказаного будинку був знятий з реєстрації в 1991 році. Позивач, посилаючись положення статті 344 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та стверджуючи, що останні двадцять років він періодично проживає у вищевказаному будинку, підтримує будинок в охайному стані, зробив ремонт та підтримує порядок біля будинку, просив визнати за ним право власності на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала померлому [INFO] [PERSON]. Ухвалою суду від 19.11.2018 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовну заяву підтримав. Представник відповідача Євдокімова О.\~Л. в судовому засіданні висловила позицію про визнання заявлених в позовній заяві вимог. Також зазначила, що позивач останні двадцять років періодично проживає за адресою: [ADDRESS], в тому числі в частині, що належала його братові [PERSON], платить комунальні послуги та проводить періодично ремонт будинку. Наскільки їй відомо, інші особи, які б могли претендувати на спірну частину будинку, відсутні. Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником ? житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Власником іншої частини вказаного будинку являється брат [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копіями наступних документів: свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.1984, технічного паспорту, рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06.07.2017, свідоцтва про смерть від 06.10.2017 (а.с. 9, 12-14, 8, 15). Як вбачається з довідки виконкому Антонівської сільради Скадовського району Херсонської області від 23.04.2018, [PERSON] з 26.11.1991 знятий з місця реєстрації: [ADDRESS]. Виконком сільради не володіє інформацією щодо його подальшого місця проживання (а.с. 7). Нотаріальною палатою Калінінградської області РФ від 29.05.2018 надано відповідь про те, що за даними Єдиної інформаційної системи нотаріату на 29.05.2018 спадкова справа по майну померлого [INFO] [PERSON], [INFO], нотаріусом м. Калінінград Калінінградської області не заводилась (а.с. 10). Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частин 1 та 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Із копії довідки виконкому Антонівської сільради Скадовського району Херсонської області від 01.06.2017 вбачається, що [PERSON] останні двадцять років періодично проживав за адресою: [ADDRESS], платив комунальні послуги та проводив періодично ремонт будинку (а.с. 6). Отже, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] більше двадцяти років користується належною його померлому братові частиною житлового будинку, оплачує комунальні послуги, періодично здійснює ремонтні роботи, тобто більше 10 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами та поясненнями представника відповідача, при цьому ніхто з інших осіб протягом цих років не виявив інтересу до майна, враховуючи наведені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку статті 344 ЦК України за набувальною давністю, в зв'язку з чим вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі статей 16, 344 ЦК України та

Outcome: approved