Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що 1 серпня 2012 року між Луганською обласною дирекцією ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0539/82/0146990, у відповідності до умов якого позивач надає відповідачу кредит у сумі 42120.70 гривень зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 35.3 % річних, з кінцевим терміном повернення - 01.08.2018 року. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язався щомісячно, здійснювати погашення кредиту згідно графіка погашення кредитної заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитом. У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, станом на 3 квітня 2014 р., за останнім утворилась заборгованість у сумі 53246.93 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 39122.48грн., заборгованості за процентами - 6965.28 грн. та пені - 7159.17 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 53246.93 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 532.47 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомляв. Згідно ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати процента. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] мають місце договірні відносини про надання кредиту. Згідно договору № 014/0539/82/0146990 від 01 серпня 2012 р. (а.с. 7-18), позивач надав відповідачеві грошові кошти у сумі 42120.70 грн. Факт надання кредиту відповідачу підтверджується також меморіальним ордером № 14WD28600 від 1 серпня 2012 р. Згідно п. 1.1.5 зазначеного договору, датою повного погашення кредиту є 02.08.2018 р. За п. 1.1.8 Договору, процентна ставка становить 35,3 % річних. Відповідно п. 3.1 Договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами відповідно до умов договору. Розмір щомісячних ануїтетних платежів визначений графіком (а.с. 18-20), який відповідно п. 1.5, є невід'ємною частиною договору. Згідно п. 1.1.4 договору, датою оплати ануїтетних платежів є друге число кожного календарного місяця згідно графіка погашення кредиту та сплати інших платежів. Відповідно п. 3.3 Договору, позичальник з метою сплати ануїтетних платежів зобов'язаний вносити грошові кошти на свій поточний рахунок та/або підтримувати залишок коштів на поточному рахунку в сумі, достатній для сплати чергового рівного ануїтетного платежу в строки, встановлені договором. Пунктом 10.3 Договору встановлено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором, кредитор має право вимагати, а позичальник зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно. З копії довідки про розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014/0539/82/0146990, виданої ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 28) на ім'я [PERSON] вбачається, що через невиконання умов договору, станом на 3 квітня 2013 р. за відповідачем утворилась загальна заборгованість у сумі 53246.93 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 39122.48 грн., заборгованості за відсотками - 6965.28 грн. та пені - 7 159.17 грн. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про неналежне виконання кредитного договору з боку відповідача. Оскільки договором був чітко визначений розмір щомісячної сплати частини заборгованості, порядок виплати якої відповідач порушив, позивач отримав право вимоги дострокового повернення частини кредиту, що залишився, сплати відсотків та пені, пов'язаної з простроченням виконання зобов'язань. У судовому засіданні встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 53246.93 грн., тому суд, на підставі ст. 11 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON], на користь позивача утворену заборгованість в межах заявлених вимог, тобто в сумі 53246.93 грн. Також згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 532.47 грн. На підставі ст.ст. 526, 546, 549, 625, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved