Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про виділення ? частини із земельної ділянки площею 0,464 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] та визнати за ним право власності на цю ділянку. Вимоги мотивує тим, що 26 жовтня 2011 року [PERSON] подарувала йому ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою [ADDRESS], які належали їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.01.2011 року. Інша ? частина вказаного будинку із надвірними будівлями належить [PERSON]. Земельна ділянка площею 0,464 га., яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS], згідно Державного акту направо власності на землю належить [PERSON], яка померла, та відповідачці [PERSON] На теперішній час зазначеною земельною ділянкою користуються він та співвласниця - відповідачка. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2014 року до участі у справі було залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві, Головне управління Держземагентства у м. Києві та [PERSON]. Третя особа [PERSON] та представники третіх осіб в судове засідання не з»явились, про дату, час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS], згідно Договору дарування від 26 жовтня 2011 року, укладеного із дарувальником [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 915 (а.с. 5, 5 зв.). Реєстрація даного правочину здійснена Комунальним підприємством Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав від 28.10.2011 року (а.с. 6). Відчужувачу [PERSON] ? частина житлового будинку по [ADDRESS] з надвірними будівлями і спорудами належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 січня 2011 року, яке було видане після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року, посвідчене державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю. за реєстровим № 1-23, зареєстрованим у Київському міському БТІ 27.01.2011 р. у реєстрову книгу № д. 89-171 за реєстровим № 22797 (а.с. 14, 15). Як убачається із Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 140542, виданого Київської міською радою 03.07.2000 року на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 05.02.1998 року № 215, земельна ділянка, що розташована в [ADDRESS] площею 0,0464 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16, 17). Згідно пояснень сторін по справі, що також підтверджується повідомленням Восьмої Київської державної нотаріальної контори від 19.09.2011 року за № 1549/02-14 та свідоцтвом про смерть, станом на даний час право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване на відповідачку та [PERSON], яка померла [INFO] року, у видачі Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю за законом [PERSON] на вищевказану земельну ділянку державним нотаріусом було відмовлено у зв»язку з тим, що частки земельної ділянки не визначені та рекомендовано звернутися до суду для визначення розміру частки або визнання права власності (а.с. 28). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В обґрунтування вимог позивач посилається на норми ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу та ст. 120 Земельного кодексу України. Відповідно ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічна норма закріплена у ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, згідно якої до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч. 4 ст. 120 ЗК України). За заявленими вимогами позивач просить виділити йому ? частину із загальної земельної ділянки площею 0,464 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] та визнати за ним право власності на цю ділянку. При цьому відповідачем зазначає співвласника земельної ділянки [PERSON], якою права позивача не порушувались, так як земельна ділянка в натурі не виділялась і вказана особа не має відношення до ? частки будинку власником якого є позивач та ? частина спірної земельної ділянки відповідачці не належить. Відповідно до положень ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод, а згідно ч. 1 ст. 132 ЗК України, угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Статтею 1225 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позов пред»явлений до особи, яка прав позивача не порушувала, частки співвласників спірної земельної ділянки не визначались та в натурі не виділялись, право власності на частку спірного нерухомого майна зареєстроване за [PERSON], яке не припинене, суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed