Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, відповідно до заяви про збільшення вимог, просить суд стягнути на свою користь з відповідача неустойку в сумі 61710,46 грн., 3% річних в сумі 4011,89 грн., інфляційні втрати у розмірі 49589,58 грн., збитки в сумі 112094,09 грн., стягнуті сплачені грошові кошти в розмірі 84595,00 грн. та суму сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №308, відповідно до якого відповідач зобов'язується виготовити та поставити позивачу на умовах, в порядку і у відповідності до проектно-ескізної документації вироби столярного виробництва, а також виконати роботи по їх монтажу, а позивач зобов'язується прийняти та оплати вироби у кількості та по ціні, встановленої договором. На виконання вимог договору, в момент підписання договору, 17 квітня 2014 року, було сплачено на користь відповідача перший платіж в розмірі 100000,00 грн. Після здійснення [PERSON] платежу на користь ФОП [PERSON] 17.04.2014, вироби мали бути поставлені відповідачем в приміщення за адресою: [ADDRESS], в строк, який не перевищує 60 днів, тобто не пізніше 15.06.2014. В свою чергу відповідач лише частково виконав свої зобов'язання по договору, а саме поставив панелі для кабінету, вартістю 15405,00 грн., відповідно до додатку №3 до договору. Під час монтажу завезених панелей у відповідача виникли труднощі з їх монтажем, через звільнення одного з робітників, який займався такими роботами. Відповідач самостійно неякісно здійснив монтаж панелей. На нарікання позивача щодо якості монтажу обіцяв усунути недоліки. В подальшому під час телефонної розмови повідомив, що самостійно здійснити якісно монтаж панелей він не може, та виконувати умови договору не буде. В іншій частині договір не виконаний. Прострочення поставки товару відповідачем почалось 16.06.2014 і триває по сьогоднішній день, оскільки вироби не поставлені до вищевказаного приміщення та не здійсненний їх монтаж. У зв'язку з тим, що відповідачем в зазначеній частині не виконав свої зобов'язання, чим порушив умови договору, що потягло за собою настання негативних матеріальних наслідків, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні, позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17 квітня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір поставки № 308. Відповідно до п. 1.1. договору поставщик зобов'язується виготовити та поставити покупцю на умовах, в порядку і у відповідності до проектно-ескізної документації вироби столярного виробництва, а також виконати роботи по їх монтажу, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вироби у кількості та по ціні, встановленої договором. Згідно з п. 6.1.1. в момент підписання договору, позивачем було сплачено на користь відповідача перший платіж, який становить 100000,00 грн.. Пунктом 4.1. передбачено, що строк поставки постачальником виробів не може перевищувати 60 календарних днів після отримання відповідачем від позивача першого платежу, передбаченого пунктом 6.1.1. договору. Після здійснення [PERSON] платежу на користь ФОП [PERSON] 17.04.2014, вироби мали бути поставлені відповідачем в приміщення за адресою: [ADDRESS], в строк, який не перевищує 60 днів, тобто не пізніше 15.06.2014. В свою чергу відповідач лише частково виконав свої зобов'язання по договору, а саме поставив панелі для кабінету, вартістю 15405,00 грн., відповідно до додатку №3 до договору. Прострочення поставки товару відповідачем почалось 16.06.2014 і триває по сьогоднішній день, оскільки не всі вироби поставлені до вищевказаного приміщення та не здійсненний їх монтаж. У судовому засіданні представником відповідача стверджувалось, що відповідач не є фізичною особою-підприємцем. Такі твердження відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки листом від 21.04.2016 №0038-02-05-27 державний реєстратор повідомив, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець 01.06.2004 відділом реєстрації та єдиного реєстру Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради, перебуває на обліку та до ЄДР не включений. Також данний факт був підтверджений листом ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідно до якого [PERSON], взятий на облік в ДПІ як фізична особа-підприємець. У звязку з невиконанням зобовязань, позивачу були завдані збитки, що підтверджується відповідними квитанціями по сплаті комунальних послуг та договором оренди квартири, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплати неустойки. Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п. 8.3. договору, у випадку порушення постачальником строків поставки виробів, встановлених даним договором, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставлених виробів, за кожний прострочений день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставлених виробів за кожний день прострочення. Статтею 622 ЦПК України боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні виомги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, судові витрати.

Outcome: approved