Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 16 травня 1992 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові та взаємоповаги, між ними постійно виникають сварки та скандали, відповідач зловживає спиртними напоями, тому з осені 2001 року вони фактично не проживають як подружжя, а шлюб існує лише формально. Він прийшов до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явився, у поданій до суду заяві просить розгляд справи провести за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 травня 1992 року у виконавчому комітеті Підлужненської сільської ради Костопільського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 18 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. Від подружнього життя дітей мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved