Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 92883,78 гривень, а також стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 928,84 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 11268326000, за умовами якого банк надав відповідачу на особисті потреби кредитні кошти у розмірі 12500 доларів США з розрахунку 12,90 % річних на строк з 13 грудня 2007 року по 13 грудня 2007 року. Відповідно до умов договору відповідач взяла на себе зобов'язання здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у строки та в розмірах встановлених договором. В порушення умов договору позичальник не виконує зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за його користування, у зв'язку з чим станом на 22.01.2013 року утворилася заборгованість у сумі 92883,78 гривень, яка складається з тіла кредиту, відсотків за його користування та простроченої заборгованості за відсотками. Відповідачу направлялася письмова вимога про виконання зобов'язань за кредитним договором, проте заборгованість у добровільному порядку не погашено. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого позивачу були передані права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу у відсутність представника позивача. Представник відповідача [PERSON] надав суду письмові заперечення. Якими просив застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити у задоволенні позову. При цьому представник відповідача посилався на те, що позовні заява не містить відомості щодо періоду часу, за який утворилася заборгованість, відомості про надходження від відповідача платежів за Кредитним договором, в матеріалах справи відсутні виписки руху за рахунком відповідача та її розшифровка, внаслідок чого неможливо встановити момент виникнення заборгованості. Таким чином, позовну давність слід обчислювати з дати складання досудової вимоги на ім'я відповідача, а саме - з 22.10.2012 року. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 13 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» - Банком та [PERSON] - Позичальником укладено договір споживчого кредиту № 11268326000, відповідно до якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 12500,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 63125,00 гривень за курсом НБУ на день укладання Договору, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та проценти за користування кредитом з розрахунку 12,90 % річних. Відповідно до п. 1.2.2 Договору Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 13 грудня 2027 року. Як вбачається з п. 1.3.4 Договору, строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. Відповідно до п. 1.4 Договору кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме: придбання однокімнатної квартири [ADDRESS]. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 13 грудня 2007 року укладено договір іпотеки № 72648, предметом якого є квартира за вищевказаною адресою. 08 грудня 2011 року між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого позивач замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом та не заперечується відповідачем та його представником, Банком були виконані умови договору кредиту, відповідач отримала кредитні кошти на придбання однокімнатної квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо своєчасної оплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором кредиту, яка станом на 22 жовтня 2012 року складала 1110,10 доларів США. Позивачем на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу № 48.2-08/5541/12 від 22 жовтня 2012 року, якою відповідач повідомлялася про розмір наявної простроченої заборгованості у вищевказаній сумі, строки та порядок її погашення та наслідки невиконання вимоги банку. На час розгляду справи в суді вимоги банку задоволені не були. Представником відповідача у своїх запереченням не заперечується та обставина, що відповідач порушив умови договору та не сплатив наявні заборгованість за кредитним договором, а також не оспорюється сума заборгованості за кредитом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Представник відповідача у ході судового розгляду не заперечував проти тієї обставини, що нею були порушені зобов'язання за кредитним договором, не надала суду доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Відсутність витягів про рух грошових коштів за рахунком відповідача, а також відсутність відомостей щодо періоду часу, за який утворилася заборгованість не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позовної давності, з огляду на наступне. Позивач надав суду довідку про існування заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої станом на 22 січня 2013 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 92883,78 гривень, яка складається з - заборгованості за тілом кредиту у сумі 72427,63 гривень, що за офіційним курсом валют НБУ станом на 22.01.2013 року є еквівалентом 9061,37 доларів США; - заборгованості за відсотками у сумі 20456,25 гривен, що за офіційним курсом валют НБУ станом на 22.01.2013 року є еквівалентом 2559,27 доларів США; Відповідно до вказаної довідки, прострочена заборгованість за відсотками станом на 22 січня 2013 року складає 11630,85 гривень, що за офіційним курсом валют НБУ станом на 22.01.2013 року складає 1455,13 доларів США, прострочена заборгованість за тілом кредиту відсутня. При таких обставинах, судом встановлено, що відповідачем були порушені зобов'язання щодо своєчасної та повної сплати процентів за користування кредитом, проте зобов'язання щодо щомісячного погашення тіла кредиту відповідачем виконуються належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 256, 257 ЦК України, дату звернення позивача до суду із позовом - 13 лютого 2013 року, а також ту обставину, що строк дії договору встановлений до 13 грудня 2027 року, суд не вбачає підстав вважати пропущеним строк позовної давності для звернення з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилання відповідача на те, що з доданих позивачем до позовної заяви документів неможливо встановити правильність нарахування суми заборгованості за кредитним договором суд вважає необґрунтованими, оскільки до позовної заяви додана довідка про заборгованість за кредитним договором, яка має необхідні реквізити відповідно до інструкції з діловодства в центральному апараті та установах національного банку України. Таким чином, суд вважає довідку позивача належним та допустимим доказом та виходить з відомостей цієї довідки при визначені суми заборгованості відповідача за кредитним договором. Відповідачем не надано суду будь-яких платіжних документів, або інших належних та допустимих доказів, які спростовують розмір суми наявної у відповідача заборгованості, зазначеної у довідці позивача від 22 січня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При таких обставинах, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором, яка станом на 22.01.2013 року складає 92883,78 гривень. При зверненні до суду із позовом, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 928,84 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 5446951 від 29 січня 2013 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягується сума судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved