Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №110789 від 12 червня 2003 року та на земельну ділянку згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №110786 від 12 червня 2003 року. Мотивує свій позов тим, що 06 серпня 2003 року помер його дід [PERSON], а 07 березня 2011 року померла його баба [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлих діда та баби за законом, прийняв спадщину, однак оформити її в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати його право власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов підтримав повністю, просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а справу слухати у його відсутність. Представник відповідача Холонівської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 06 серпня 2003 року. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] померла 07 березня 2011 року. Згідно матеріалів справи, зокрема, свідоцтв про народження та свідоцтв про укладення шлюбу вбачається, що позивач є внуком померлих [PERSON] та [PERSON] Довідкою Холонівської сільської ради Горохівського району Волинської області №886 від 22 листопада 2016 року стверджується, що єдиним спадкоємцем майна за законом після смерті [PERSON] є його внук [PERSON], тобто позивач. Заповіт померлого в сільській раді не посвідчувався. Довідкою Холонівської сільської ради Горохівського району Волинської області №887 від 22 листопада 2016 року стверджується, що єдиним спадкоємцем майна за законом після смерті [PERSON] є її внук [PERSON], тобто позивач. Заповіт померлої в сільській раді не посвідчувався. З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 29 серпня 2017 року за №1613/01-09 вбачається, що після померлого 06 серпня 2003 року [PERSON] спадкова справа не заводилася. З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 29 серпня 2017 року за №1615/01-09 вбачається, що після померлої 07 березня 2011 року [PERSON] спадкова справа не заводилася. З Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №110789 від 12 червня 2003 року вбачається, що [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів. З Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №110786 від 12 червня 2003 року вбачається, що [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів. Відмовою нотаріуса від 02 серпня 2017 року стверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті діда [PERSON] та баби [PERSON] прийняв спадщину, а тому суд, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за законом пятої черги [PERSON] на земельну ділянку згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №110789 від 12 червня 2003 року та на земельну ділянку згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №110786 від 12 червня 2003 року.

Outcome: approved