Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Годований О.В. про визнання недійсним договору позики та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 15.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав в борг грошові кошти в розмірі 400 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на день укладання цього договору складає 9524000грн., а також зобов`язався повернути позику до 01.08.2016р. Станом на 01.08.2016 року борг не було повернуто та позивачем було подано позовну заяву до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про стягнення заборгованості за договором позики. 12.11.2019р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по справі №357/13897/16-ц вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12 078 400 грн., з яких: 10 032 000 грн. сума боргу, 2 046 400 грн. штраф та 6 777,69 грн. судового збору. Постановою Київського апеляційного суду від 11.08.2020 року, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/13897/16-ц від 12.11.2019 року, залишено без змін, а апеляційну скаргу представників відповідача [PERSON] , залишено без задоволення. 19.08.2020р. на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2019р. видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 12 078 400 грн., з яких: 10 032000 грн. сума боргу, 2 046 400 грн. штраф та 6777,69 грн. судового збору. 21.08.2020р. [PERSON] , було подано заяву про примусове виконання судового рішення до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та просив одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, накласти арешт на майно та кошти боржника в межах суми стягнення. [PERSON] відповідно до вироку Сполучених штатів Америки від 10.04.2019р. ув`язнений до в`язниці Сполучених штатів Америки на 109 місяців з конфіскацією у розмірі 13309918,72 доларів США за шахрайські дії відносно громадянина Китайської народної Республіки [PERSON] , та виправним строком три роки після відбування покарання. Таким чином, наявність вироку, підтверджує відсутність [PERSON] в Україні починаючи з 2019 року. 20.05.2020р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики №309, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованим О.В., згідно якого [PERSON] , взяв в борг грошові кошти у [PERSON] у розмірі 12853278,00 грн. На підставі укладеного договору позики, було видано виконавчий напис нотаріуса про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 12853278,00 грн. заборгованості. Вказаний виконавчий напис нотаріуса подано до виконання приватному виконавцю Пирожку Є.В. виконавчого округу Херсонської області. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2020 року ВП№62836440, відкрито виконавче провадження приватним виконавцем Пирожком Є.В. виконавчого округу Херсонської області, за виконавчим написом №617 виданого 17.08.2020 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованим О.В., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] невиплаченої суми позики у розмірі 12853278,00 грн. Вже 19.08.2020 року, приватним виконавцем Пирожком Є.В. виконавчого округу Херсонської області, було складно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: офісних приміщень, за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер 685063365101 площею 74,6 кв.м., та офісних приміщень, що знаходяться за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер 385626165101 площею 125,4 кв.м. Відповідальним зберігачем описаного майна було визначено [PERSON] , мати [PERSON] , що свідчить про фіктивність укладеного договору позики №309 згідно якого [PERSON] , взяв в борг грошові кошти у [PERSON] у розмірі 12853278,00 грн., оскільки майно стягувану [PERSON] не передавалось. Укладений сторонами договір позики №309 згідно якого [PERSON] , взяв в борг грошові кошти у [PERSON] у розмірі 12853278,00 грн., - є фіктивним, оскільки грошові кошти позикодавцю [PERSON] не передавались. Вказаний правочин, був укладений з метою ухилення від цивільної відповідальності [PERSON] за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/13897/16-ц від 12.11.2019р., згідно якого вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12 078 400 грн., з яких: 10 032 000 грн. сума боргу, 2 046 400 грн. штраф та 6 777,69 грн. судового збору. Просить визнати недійсним договір позики №309 від 20.05.2020 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованим О.М.; визнати недійсним та таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис виданий 17.08.2020 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованим О.М. реєстраційний №617 за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики; витребувати у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Годованого О.М., належним чином завірені копії нотаріальної справи по оформленню договору позики №309 від 20.05.2020 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованим О.М. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, представник позивача [PERSON] надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Годований О.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав в борг грошові кошти в розмірі 400 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на день укладання цього договору (1 долар США - 23 грн. 81 коп.) складає 9 524 000 грн., а також зобов`язався повернути позику до 01.08.2016р. За прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 20% від несвоєчасно поверненої суми (п. 6.1 договору). [PERSON] , станом на 01.08.2016р. борг у сумі 9 524 00,00 грн. не було повернено. Відповідно до вироку Сполучених штатів Америки від 10.04.2019р. [PERSON] ув`язнений до в`язниці Сполучених штатів Америки на 109 місяців конфіскацією у розмірі 13309918,72 доларів США за шахрайські дії відносно громадянина Китайської народної Республіки [PERSON] , та виправним строком три роки після відбування покарання. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/13897/16-ц від 12.11.2019р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 12 078 400 грн., з яких: 10 032 000 грн. сума боргу, 2 046 400 грн. штраф та 6 777,69 грн. судового збору. Постановою Київського апеляційного суду від 11.08.2020 року, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/13897/16-ц від 12.11.2019 року, залишено без змін, а апеляційну скаргу представників відповідача [PERSON] , залишено без задоволення. 19.08.2020р. на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2019р. видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 12 078 400 грн., з яких: 10 032 000 грн. сума боргу, 2 046 400 грн. штраф та 6 777,69 грн. судового збору. Постановою ВП №62877748 від 25.08.2020р. головним державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №357/13897/16-ц виданого 19.08.2020р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області та постановою ВП №62877748 від 25.08.2020р. головним державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на майно [PERSON] було накладено арешт державною виконавчою службою, згідно постанови про арешт майна боржника від 25.08.2020 року ВП №62877748. Відповідно до договору позики №309 від 20.05.2020р. посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованим О.В., укладеного між [PERSON] , як позичкодавцем та [PERSON] , як позичальником, від імені якого діє [PERSON] , згідно якого [PERSON] , взяв в борг грошові кошти у [PERSON] у розмірі 12853278,00 грн. 17.08.2020 року вчинено виконавчий напис приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованим О.В. за №617 на підставі укладеного договору позики від 20.05.2020р., щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 12853278,00 грн. заборгованості. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2020 року ВП№62836440, відкрито виконавче провадження приватним виконавцем Пирожком Є.В. виконавчого округу Херсонської області, за виконавчим написом №617 виданого 17.08.2020 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованим О.В., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] невиплаченої суми позики у розмірі 12853278,00 грн. Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожок Є.В. від 19.08.2020 року, описано та накладено арешт на майно, а саме: офісних приміщень, за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер 685063365101 площею 74,6 кв.м., та офісних приміщень, що знаходяться за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер 385626165101 площею 125,4 кв.м. Відповідальним зберігачем описаного майна було визначено [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ст.ст. 204, 209, 210 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. За змістом ст.ст. 626, 655 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Згідно ст. 1041 ЦК України, За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З урахуванням змісту положень ст. 234 ЦК України, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин, а у разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Визнання судом недійсним договору у зв`язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача. Крім того, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише удавано, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для створення враження повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Такий правовий висновок сформований у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14. У своїй правовій позиції по справі від 09.08.2017 р. №6-2690цс 16 Верховний Суд України надав критерії для визнання правочину фіктивним та, зокрема, зазначив, що для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Отже, оскільки правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 234 ЦК України правочин, який вчиняється без наміру створити будь-які наслідки, визнається судом недійсним і ЦК України у ст. ст. 234 називає такі правочини фіктивними. У ст. 234 ЦК України не передбачено коло осіб, які мають право звертатися з позовом про визнання фіктивного правочину недійсним, тобто це можуть зробити сторона фіктивного правочину або інші заінтересовані особи. Укладений сторонами договір позики №309 від 20.05.2020 року, згідно якого [PERSON] , взяв в борг грошові кошти у [PERSON] у розмірі 12853278,00грн., - є фіктивним, оскільки грошові кошти позикодавцю [PERSON] не передавались, оскільки відповідно до вироку Сполучених штатів Америки від 10.04.2019р. [PERSON] ув`язнений до в`язниці Сполучених штатів Америки на 109 місяців. Окрім того, звертаючись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] також просив про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зазначавши про відсутність між [PERSON] та [PERSON] будь-яких договірних зобов`язань. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Судом встановлено, що договір позики №309 від 20.05.2020 року укладений між [PERSON] та [PERSON] у розмірі 12853278,00грн. з метою ухилення від цивільної відповідальності [PERSON] за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/13897/16-ц від 12.11.2019р., згідно якого вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12 078 400 грн., з яких: 10 032 000 грн. сума боргу, 2 046 400 грн. штраф та 6 777,69 грн. судового збору та вказаний судовий спір виник між сторонами задовго до укладання спірного договору позики №309 між [PERSON] , та [PERSON] . Крім того на момент укладання спірного договору позики №309 від 20.05.2020 року, [PERSON] відповідно до вироку Сполучених штатів Америки від 10.04.2019р. [PERSON] ув`язнений до в`язниці Сполучених штатів Америки на 109 місяців, тому укладений сторонами договір позики, згідно якого [PERSON] , взяв в борг грошові кошти у [PERSON] у розмірі 12853278,00грн. - є фіктивним, оскільки грошові кошти позикодавцю [PERSON] не передавались. З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р., оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги [PERSON] до [PERSON] не були безспірними та винесення виконавчого напису є похідним правочином та документом з договору позики, то він є також недійсним.

Outcome: approved