Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 23 537,91 грн. У обґрунтування позову покликається на те, що 25.02.2017 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК №3051161 при експлуатації транспортного засобу ВАЗ 21013, д.н.з. [NUMBER] . 23.04.2017 року на автодорозі М-10-01 - Західних обхід м. Львова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 08.06.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно із ремонтною калькуляцією №180554 від 30.04.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] становить 40 833,58 грн. ПАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 23 537,91 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 25.04.2017 року та страхового акту №UA 2017042500034/L01/01 від 18.05.2017 року. Факт зазначеної виплати стверджується платіжним дорученням №4418 від 19.05.2017 року. Таким чином, у позивача виникло право вимоги до водія забезпеченого транспортного засобу. 20.03.2018 року відповідачу направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак така повернулась за закінченням терміну зберігання. Зважаючи на вищевказані обставини, просить суд відшкодувати 23 537,91 грн. завданої шкоди та суму сплаченого судового збору. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 17.12.2018 року провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2019 року справу прийнято до свого провадження суддею Мартьяновою С.М. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.09.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує, просить такий задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, свого відношення до позову не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи, згідно ст.280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 23.04.2017 року о 17:00 год. [PERSON] на автодорозі Західний обхід м. Львова 10-01 12 км. + 750 м., керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21013 д.н.з. [NUMBER] проявив неуважність, не встежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] . Вина відповідача підтверджується Постановою Залізничного районного м. Львова від 08.06.2017 року у справі №465/1903/17. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] , який належав [PERSON] . Відповідно до Ремонтної калькуляції №180554 від 30.04.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] становить 40 833,58 грн. На підставі заяви про настання страхового випадку від 25.04.2017 року та страхового акту №UA 2017042500034/L01/01 від 18.05.2017 року потерпілому сплачено страхове відшкодування у розмірі 23 537,91 грн. Даний факт підтверджується платіжним дорученням №4418 від 19.05.2017 року. З матеріалів справи вбачається, що позивачем скеровано 19.03.2018 року [PERSON] вимогу про відшкодування майнової коди. Однак, така була проігнорована відповідачем. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика (Позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (Відповідач). Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно доч.1ст.12 ЦК України - особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2ст. 14 ЦК України). Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із ч.1,4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Відповідно до абз. «ґ» п. п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1статті 33 цього Закону. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Частина 1статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки ПАТ «СК «ПЗУ Україна» виконав покладені на нього Законом та умовами Договору обов`язки та відшкодував шкоду завдану відповідачем, у нього виникло право суброгації у розмірі виплаченого відшкодування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «СК «ПЗУ Україна» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 23 537,91 грн. Судові витрати слід стягнути із відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved