Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання право власності на спадковий будинок, мотивуючи тим, що має право на будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом, але неможливо оформити спадщину в нотаріальної конторі, у зв,язку з не зазначенням у договорі купівлі-продажу номер будинку та назва вулиці. Позивач та його представник у судове засідання не з,явилися, надав суду заяву у якій позовні вимоги підтримують та просять розглянути справи без їх присутності. Відповідачі: представник Кісточківської сільської ради Нижньогірського району АР Крим, [PERSON], [PERSON], [PERSON] - у судове засідання не з,явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі і з зазначенням про відсутність заперечень проти задоволення позову. Представник Нижньогірської державної нотаріальної контори в судове засідання не з,явився, надав суду заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності та із зазначенням того, що вважає можливим розглянути справу на розсуд суду. Відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України, фіксація судового розгляду справи технічними засобами не здійснювалася. Дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно норми ст. 328 ЦК України, підставами набуття права власності є набуття права власності із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст.. 392 ЦК України - власник майна може пред,являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.06.2008 року, [PERSON] померла [INFO] року. Договором купівлі-продажу від 25.09.1962 року підтверджується придбання [PERSON] у [PERSON] будинку із усіма господарськими спорудами у [ADDRESS] за 500 карб.; зазначений договір посвідчений Садовською сільською радою Нижньогірського району та зареєстрований в книзі для записів нотаріальних дій під № 22 (а.с. 54). Рішенням 28-ї сесії 5-го скликання за № 10 від 17.04.2009 року затверджено найменування вулиць, провулків [ADDRESS] із нумерацією будинків (а.с.22-24). Довідкою Кримського республіканського підприємства «Бюро реєстрації і технічної інвентаризації м. Джанкоя» від 11.02.2014 року за № 09 підтверджується відсутність реєстрації будинку [ADDRESS]. Витягами із погосподарських книг з 1964 до 2008 роки підтверджується наявність у власності [PERSON] житлового будинку [ADDRESS]. Копією домової книги підтверджується реєстрацію [PERSON] у будинку [ADDRESS] з 11.12.1962 року. Статею 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, 2 які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056 та діючого на час виникнення правовідносин законодавства реєстрації підлягали лише будинки, розташовані в місцях та селищах міського типу і виникнення права власності на будинок в сільській місцевості не було пов'язано з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією в бюро технічної інвентаризації. Так, зокрема згідно з частиною 1 пункту 45 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР №115 від 19.01.1976 року (яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження жилого будинку (частини будинку), який знаходиться в сільському населеному пункті, подається один з передбачених у пункті 44 цієї Інструкції документів, що підтверджують право власності відчужувача на жилий будинок (частину будинку). Таким чином встановлено, що житловий будинок зі спорудами під [ADDRESS] Нижньогірського району АР Крим належали [PERSON], оскільки її право власності грунтувалося на раніше діючому законодавстві, яке не передбачало реєстрацію в органах БТІ із видачею свідоцтва про право власності на будинкі, розташовані в сільській місцевості, в зв,язку з чим у неї право власності на будинок виникло з моменту його реєстрації у місцевій раді - Садовській сільській раді Нижньогірського району АР Крим, до того ж, за її життя ніким не було оскаржене. З положень статті 16 ЦК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання прав. Свідоцтвами про народження від: 05.08.1960 року, 05.09.1967 року, 20.09.1968 року та 09.09.1972 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до: ст. 1216 ЦК України спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), згідно із ст. 1296 ЦК України - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно відповіді Нижньогірської державної нотаріальної контори від 04.02.2014 року за № 134/01-16 - після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, відкрита спадкова справа № 281/2013; з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлї [PERSON]; інші особи із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися Постановою нотаріуса Нижньогірської державної нотаріальної контори від 02.10.2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок із спорудами під номером [ADDRESS], у зв.язку з тим, що у поданому договорі купівлі-продажу житлового будинку не вказано номер будинку та назву вулиці в [ADDRESS], який купила [PERSON] Відповідно до розділу 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»№ 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до довідки Кісточківської сілської ради Нижньогірського району АР Крим від 30.08.2013 року, [PERSON] проживав сумісно із матір,ю [PERSON] на день її смерті - [INFO] року, вели сумісне господарство за адресою: [ADDRESS]; [PERSON] провів похорон [PERSON] та поніс витрати на її поховання. (а.с.44). Виходячи із вищезазначеного, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Підставою для внесення в реєстр прав власності на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року № 1952 зі змінами від 11.02.2010 р. №1878, згідно пункту 5 ст.19, є рішення суду, що набрали законної сили. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судові витрати в сумі - 521,53 грн., суд вважає за необхідне віднести за рахунок позивача, оскільки вимоги про їх відшкодування не заявлялися, таким чином суд вважає, що ці витрати позивач прийняв на себе.

Outcome: approved