Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки розміром 0,2594 га та 0,2500 га по [ADDRESS], кадастрові номери 7120683501:01:001:0396 та 7120683501:01:001:0395, видані [PERSON], визнати недійсними договори дарування земельних ділянок розміром 0,2594 га та 0,2500 га по [ADDRESS], кадастрові номери 7120683501:01:001:0396 та 7120683501:01:001:0395 від 13.12.2012 року № 4675, 4677, скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки розміром 0,2594 га та 0,2500 га по [ADDRESS], кадастрові номери 712068501:01:001:0396 та 712068501:01:001:0395. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і просив суд позов задоволити, пояснив, що його батько [PERSON] в 2002 році приватизував земельну ділянку і отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 004729 від 09.09.2002 року. Після смерті батька він успадкував земельну ділянку та отримав свідоцтво про право на спадщину. В травні 2014 року при встановленні паркану він виявив, що сусідка [PERSON] порушує межі між земельними ділянками і вважає, що її батько [PERSON] безпідставно приватизував частину земельної ділянки, яка належала його батьку, оскільки відповідні рішення Демківської сільської ради про затвердження остаточних розмірів земельних ділянок [PERSON] відсутні. Оскільки в подальшому ці ділянки були подаровані відповідачу [PERSON], необхідно визнати недійсними і договори їх дарування. Представники відповідача - Демківської сільської ради позовні вимоги визнали, пояснили, що у [PERSON] біля садиби облікувалась по земельно-шнуровій книзі земельна ділянка площею 0,45 га. За рішенням Демківської сільської ради, з урахуванням добавок [PERSON] була передана у власність земельна ділянка загальною площею 0,88 га. Проте рішення про затвердження остаточних розмірів земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства при їх приватизації не приймалось. А в державних актах про право власності на землю вказане рішення сесії сільської ради, на якому питання по [PERSON] не вирішувалось і в протоколі сесії не зафіксоване, тобто при приватизації земельних ділянок [PERSON] та при оформленні документації і видачі державних актів йому було безпідставно виділено частину вже приватизованої земельної ділянки [PERSON] Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали на тій підставі, що ТОВ «Надір» не могло оформити проектну документацію без відповідного рішення Демківської сілської ради., крім того землевпорядником було видано акт про відведення в натурі земельних ділянок, належних батьку відповідача [PERSON]. Тобто остаточні розміри були затверджені і видані державні акти. Представник третьої особи - ТОВ «Надір» Добробог В.П. пояснив, що при виготовленні технічної документації [PERSON] було допущено помилку, оскільки ТОВ «Надір» при оформленні технічної документації не врахувало даних державного акта про право власності на земельну ділянку [PERSON]. На момент видачі державних актів в 2002 році електронної кадастрової карти не було і ця ділянка туди внесена не була. Позивач оформляв свої спадкові права після занесення в електронний кадастр даних про земельні ділянки [PERSON] Було виявлено накладку, тому кадастровий реєстратор змінив конфігурацію ділянки [PERSON], щоб зареєструвати цю земельну ділянку. Проте її конфігурація на час розгляду не співпадає із схемою ділянки в державному акті. Накладена суміжна ділянка має площу 0,0115 га. Представник третьої особи - Відділу Держкомзему Мірошник С.В. вважає що допущену помилку- накладення двох земельних ділянок потрібно виправляти, вносити відповідні зміни в землевпорядну документацію. Для цього необхідно рішення суду, проте підстав для скасування державної реєстрації земельних ділянок належних відповідачу [PERSON], які визначені законом, немає. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON], повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 грудня 2012 року, є власником земельної ділянки площею 0,7208 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель та ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 004729, виданого Демківською сільською радою 09 вересня 2002 року. На плані меж земельної ділянки у вказному державному акті визначено, що земельна ділянка має площу 0,7208 га. З дослідженого в судовому засіданні рішення виконкому Демківської сільської ради № 54 від 25.12.2001 року «Про приватизацію земельних ділянок громадян» вбачається, що [PERSON] було вирішено безкоштовно передати у приватну власність 0,75 га землі по [ADDRESS], із яких 0,25 га присадибного користування, 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства. Судом також встановлено, що [PERSON] є власником земльної ділянки 0,2594 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 7120683501:01:001:0396) та земельної ділянки 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (кадастровий номер 7120683501:01:001:0395)по [ADDRESS] на підставі договорів дарування земельної ділянки від 13 грудня 2012 року. Вказані земельні ділянки належали дарувальнику [PERSON] на підставі державних актів серії ЯИ № 504162, виданого 4 листопада 2009 року Демківською сільською радою та серії ЯИ № 504161, виданого 4 листопада 2009 року також Демківською сільською радою. Як вбачається із копії рішення № 26 від 28 червня 2008 року, [PERSON] в користування було передано земельну ділянку в розмірі 0,88 га. Згідно витягу з рішення Демківської сільської ради № 26 від 18.06.2008 року, [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,68 га. Проте суду не надано рішень Демківської сільської ради про затвердження остаточних розмірів земельних ділянок, які приватизувались [PERSON] В рішенні Демківської сільської ради від 23 жовтня 2009 року № 26-3/V, на підставі якого видавались оспорювані державні акти, відсутні дані про затвердження площ земельних ділянок [PERSON] Згідно земельно-шнурової книги, в [PERSON] на час приватизації облікувалось 0,45 га землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, судом встановлено, що дані про земельні ділянки [PERSON] площею 0,2594 га та 0,25 га були внесені до Державного земельного кадастру в електронному вигляді без урахування площі та конфігурації суміжної земельної ділянки [PERSON], яка була приватизована значно раніше. При внесенні в електронний ДЗК даних з державного акта серії ІІІ-ЧР № 004729, виданого Демківською сільською радою 09 вересня 2002 року [PERSON] за схемою, позначеною в акті, земельна ділянка позивача приблизно на 0,0115 га накладється на земельні ділянки, власником яких на підставі договорів дарування є [PERSON] В результаті, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в цей реєстр були внесені дані про земельну ділянку [PERSON], конфігурація якої в електронному державному земельному кадастрі не відповідає схемі, визначеній в державному акту, виданому Демківською сільською радою 09 вересня 2002 року [PERSON] Таким чином, суд вважає, що дії по безоплатній передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON] та по реєстрації земельної ділянки [PERSON] в Державному земельному кадастрі не відповідають вимогам закону, оскільки без вилучення у встановленому порядку частини земельної ділянки у [PERSON], її було передано [PERSON], а потім в ДЗК були занесені дані про конфігурацію земельної ділянки [PERSON], які не відповідали схемі в державному акті. Відповідно до ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою або вилучення земельної ділянки. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно вимог ст.155 ЗК України у разі видання акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5,6 ст.203 ЦК України. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За вказаних обставин, на думку суду, зміст укладених відповідачем [PERSON] та [PERSON] правочинів дарування в частині дарування земельної ділянки загальною площею 0,0115 га (із обох земельних ділянок), яка по суті належить на праві власності [PERSON], суперечить нормам земельного законодавства, яке захищає права власників землі, а тому є підстави визнати ці договори частково недійсними. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] не зареєструвала в Реєстраційній службі Драбівського райуправління юстиції право власності на земельні ділянки площею 0,2594 га та 0,2500 га, відсутні підстави для скасування державної реєстрації їх права власності. На підставі викладеного,

Outcome: partial