Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, а саме просить суд визнати Державний акт на право власності на землю серія ІV-ОД №003045 від 20 грудня 2002 року, що розташована на території Випасненської сільської ради Білгород- Дністровського району Одеської області масив [NUMBER] площею 5,48 га виданий на ім'я [PERSON] втраченим; встановити факт прийняття позивачем спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO], у вигляді земельної ділянки , що розташована на території Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області масив [NUMBER] площею 5,48 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнати за позивачем право власності на успадковану земельну ділянку. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є його заява, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 27 червня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №97. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки [NUMBER] площею 5,48 га., яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ОД №003045 від 20 грудня 2002 року, що також підтверджується листом відділу Держземагенства у Білгород-Дністровському районі Одеської області від 19.08.2014 року №03-01-14/2624. За життя [PERSON] було складено заповіт від 09.03.2000 року, посвідчений секретарем Випасненської сільської ради, відповідно до якого остання на випадок своєї смерті заповіла належну їй земельну ділянку [PERSON] Після смерті [PERSON], при зверненні до нотаріальної контори, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено в усній формі та рекомендовано звернутися до суду у зв'язку із тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю було втрачено. Після смерті [PERSON] позивач фактично прийняв спадщину, оскільки обробляє вищевказану земельну ділянку, сплачує за неї земельний податок та використовує її за цільовим призначення. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ч.l ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.l ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець зa заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На даний час позивач не може оформити свої спадкові права відносно земельної ділянки, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні померлої немає, що підтверджується довідкою Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори від 12.08.2014 №2327/01-16 року. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та має право на отримання спадщини, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки оригінал державного акту на право приватної власності на землю був втрачений. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved