Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 32683,71 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 08 травня 2013 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк „ПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 17000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Ухвалою суду від 02 квітня 2020 року відкрите спрощене провадження у даній справі, яку було направлено учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 30.09.2020 року по справі вирішено перейти від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в заяві просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач будучи\~належним чином\~повідомлений про\~час та\~місце розгляду\~справи (а.с.86-87)\~,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив. Крім того, 15.06.2020 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про розгляд Народицьким районним судом Житомирської області цивільної справи №284/179/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасни-ків справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~ \~ \~ \~ \~Матеріалами справи встановлено, що 08 травня 2013 року між Публічним акціонер-ним товариством Комерційний Банк „ПриватБанк, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір на отримання кредиту у розмірі 17000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (надалі Договір). Зазначені обставини підтверджуються копіями анкети-заяви (а.с.10), витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.11), витягу з Умов та правил надання банківських послуг (надалі-Умови, а.с. 12-42), та статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 05 червня 2019 року №594 (а.с.41-42). З копії статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк „Приват Банк, погод-женого Національним Банком України 11 червня 2018 року вбачається, що згідно рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного та приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний Банк „Приват Банк, яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк „Приват Банк. В наданому суду розрахунку заборгованості за Договором (а.с.6-9) позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 10 лютого 2020 становить 32683 гривень 71 копійка, в тому числі: 16005 гривень 14 копійок заборгованість по тілу кредиту; 14346 гривень 01 копійка заборгованість за відсотками ; 300 грн. нарахована пеня; 500 гривень штраф (фіксована частина); 1532 гривні 56 копійок штраф (процентна складова). Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за Кре-дитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; У разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на ви-могу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Згідно п. 2.1.1.12.7.1. Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф згідно тарифів в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті ШБ) + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1,12.10. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Однак відповідач не виконав умов договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 08 травня 2013 року складає 32683,71 грн., в тому числі: 16005 гривень 14 копійок заборгованість по тілу кредиту; 14346 гривень 01 копійка заборгованість за відсотками ; 300 грн. нарахована пеня; 500 гривень штраф (фіксована частина); 1532 гривні 56 копійок штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином від-повідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. На підставі ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. За таких обставин, оскільки відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення заборгованості по кредитному договору від 08 травня 2013 року, суд вважає, що права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, та підлягають судовому захисту. Проте, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, суд звертає увагу на на-ступне. Банк одночасно просить стягнути пеню та штраф, не враховуючи при цьому, що цивільно-правова відповідальність - це покладання на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №664/2784/15-ц (провадження № 61-4835св18), де також зазначено, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. Відтак, зважаючи, що банк не врахував вищевикладеного та не звернув увагу, що за умовами даного кредитного договору штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 2003цс15). Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. На підставі викладеного, враховуючи розмір заборгованості за кредитом, вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача нарахованого штрафу в розмірі 2032,56 грн. - не підлягають задоволенню. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися, норми права, що їх регулюють, всі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 08.05.2013 року в сумі 30651,15 грн., із них: 16005 гривень 14 копійок заборгованість по тілу кредиту; 14346 гривень 01 копійка заборгованість за відсотками ; 300 грн. нарахована пеня. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн.00 коп., який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 1971 грн. 25 коп. (2102х93,78%).

Outcome: partial