Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.012011 р. [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Зобов»язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконав, у зв»язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31.12.2015 р. складає 55202,02 грн., з яких: 20368,25 грн. заборгованість за кредитом; 31692,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 36,74 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. штраф(фіксована частина); 2604,86 грн. штраф(процентна складова). Просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.01.2011 р. у розмірі 55202,02 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такти факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору № б/н від 18.01.2011 р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов»язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов»язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов»язання з повернення Кредиту( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг, власник карти зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Згідно з розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № б/н від 18.01.2011 р. станом на 31.12.2015 р. складає 55202,02 грн., з яких: 20368,25 грн. заборгованість за кредитом; 31692,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 36,74 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. штраф(фіксована частина); 2604,86 грн. штраф(процентна складова). Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобовязання по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої зобовязання за договором. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитом, за пенею та комісією підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача штрафів, передбачених п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Правова позиція щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення висловлена Верховним Судом України в Постанові № 6-2003ЦС15 від 21.10.2015 р., згідно якої: цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов»язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки(пені, штрафу). Відповідно до ст..549 ЦК України неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст..549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд, дійшов до висновку, підстав для застосування штрафу немає, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за кредитним договором № б/н від 18.01.2011 р.: 20368,25 грн. заборгованість за кредитом; 31692,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 36.74 грн. заборгованість за пенею та комісією, що в загальній сумі складає 52097.16 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1378,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 549, 610, 612, 1054 ЦК України, ст..61 Конституції України,

Outcome: partial