Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767 ) від 31 серпня 2013 року вона набула право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210500000:11:013:0052, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] . Однак, в липні 2020 року позивачем втрачено оригінал правовстановлюючого документу, яким є Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767 ) від 31 серпня 2013 року, в якому, окрім цього, державним реєстратором органу державної реєстрації прав допущено помилку в частині адреси місця знаходження земельної ділянки де замість « [ADDRESS] », у зв`язку з чим суб`єктивне право власності позивача на земельну ділянку не підтверджується відповідним правовстановлюючим документом, що обмежує позивача у праві вільно володіти, користуватися та розпоряджатись своїм правом на земельну ділянку та користуватися компетенцією власника, що випливає зі змісту такого права. Крім того, відповідач, [PERSON] , неодноразово зверталася до позивача з вимогами щодо відчуження нею права на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] , шляхом укладання договору дарування, оскільки на думку такої особи, саме їй належить право власності на таку частку землі. Своїми діями відповідач ставить під сумнів та не визнає право власності позивача на земельну ділянку, право на яку і не підтверджується правовстановлюючим документом в результаті його втрати та допущення помилки в частині зазначення вулиці. Тому позивач просить суд визнати за нею права власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210500000:11:013:0052, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] ( перейменована на [ADDRESS] , оскільки у її фактичному володінні відсутній правовстановлюючий документ, який засвідчує її право власності на земельну ділянку, яким є свідоцтво про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767 ), виданого 31 серпня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON] і таке суб`єктивне право не підтверджується відповідними офіційними письмовими документами, з причин втрати такого документу, що обмежує позивача у праві як реалізовувати своє право володіння та користування перед третіми особами так і вільно розпоряджатися своїм майном у будь-який не заборонений законом спосіб, а також з підстав не визнання такого суб`єктивного права позивача на земельну ділянку відповідачем. Ухвалою судді від 25 серпня 2020 року було відкрито провадження у справі № 359/6490/20 за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2020 року, постановленої із занесенням її до протоколу судового засідання, змінено первісного відповідача, Бориспільську міську раду Київської області, на належного відповідача - [PERSON] . На проведення підготовчого засідання позивач не з`явився. Про час та місце його проведення повідомлений судом належним чином. Однак, від його представника, адвоката Ковальчука С.М. надійшла заява, в якій останній просив суд, проводити розгляд цивільної справи (під час підготовчого провадження та розгляду справи по суті) у відсутність позивача та його представника, при цьому заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив суд їх задовольнити. Відповідач на проведення підготовчого засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява, в якій відповідач зазначив, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України визнав позов та просив суд на проводити розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Бориспільська міська рада Київської області 11 грудня 2012 року прийняла рішення під № 2750-31-VI, відповідно до п.5 Додатку до якого, надала [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею у межах 0,0700 Га, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] (а.с.10). Одночасно, прийнятими рішеннями про надання дозволів на розробку проектів землеустрою було зобов`язано позивачів звернутися до суб`єкта господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою, для розробки проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також після їх розробки подати до міської ради для затвердження та передачі земельних ділянок у власність. Відповідно до ч. 8 ст. 118 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Позивач звернувся до Приватного підприємства «Міра» із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею у межах 0,0700 Га, у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] Приватним підприємством «Міра» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею у межах 0,0700 Га, у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] та передано до Бориспільської міської ради для його затвердження (а.с.12-14). Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється на підставі Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про землеустрій» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (надалі - Порядок №1051). В той час, відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію земельної ділянки», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр») 23 травня 2013 року державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, на підставі заяви [PERSON] та доданих до неї документів, серед яких був наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер: 3210500000:11:013:0052, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] , та внесені відповідні відомості до Державного земельного кадастру, що підтверджується наданим кадастровим реєстратором Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23 травня 2013 року під № НВ-3200614092013 (а.с.15). Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. При цьому, п.1 ч.1 ст. 2 цього Закону передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають право власності. Як передбачено ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. Одночасно ч.2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із змістом п. 8-1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції закону, який був чинний на час проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за позивачем), свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором і засвідчується печаткою. На підставі заяви [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та доданих до неї документів, серед яких було рішення Бориспільської міської ради про затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки, державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON] , 31 серпня 2013 року було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767 ) - земельну ділянку, кадастровий номер: 3210500000:11:013:0052, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції закону, який був чинний на час проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за позивачем), державна реєстрація прав проводиться на підставі: свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону. Таким чином, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767 ) від 31 серпня 2013 року, державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON] , було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31 серпня 2013 року на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210500000:11:013:0052, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] за [PERSON] та внесено відповідний запис до Державного реєстру прав, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Серія ЕАМ № 798635) від 31 серпня 2013 року під № 8769967 (а.с.17-18). Набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210500000:11:013:0052, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767 ) від 31 серпня 2013 року та внесення відповідного запису до Державного реєстру прав підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під № 220944166 (а.с.19-20). Відповідно до змісту ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Однак, як було встановлено судом в липні місяці 2020 року позивач виявив, що правовстановлюючий документ, який засвідчує його право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210500000:11:013:0052, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] , яким є Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767), виданого 31 серпня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON] , - втрачено. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 37 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року за № 5, роз`яснив судам, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, суд дійшов висновку, що на підставі положення ст. 391 ЦК України, позивач має всі необхідні передумови та правові підстави для захисту свого права щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210500000:11:013:0052, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] , оскільки у його фактичному володінні відсутній правовстановлюючий документ, який засвідчує його право власності на земельну ділянку, яким є Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767 ), виданого 31 серпня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON] і таке суб`єктивне право не підтверджується відповідними офіційними письмовими документами, з причин втрати такого документу, що обмежує позивача у праві як реалізовувати своє право володіння та користування перед третіми особами так і вільно розпоряджатися своїм майном у будь-який не заборонений законом спосіб. Крім того, як випливає зі змісту заяви [PERSON] адресованої 23 січня 2020 року [PERSON] , відповідач вимагає від позивача, з врахуванням обставин, що викладені у заяві, вчинити договір дарування, передавши відповідачу безоплатно у власність 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] , оскільки вважає себе дійсним власником такої частини земельної ділянки (а.с.45-46). Суд також вважає, що позивач не має об`єктивної можливості відновити своє порушене право в результаті втрати правовстановлюючого документу, який підтверджує його право на земельну ділянку, в позасудовому порядку шляхом одержання дублікату Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767 ) від 31 серпня 2013 року, який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210500000:11:013:0052, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] , з наступних підстав. На підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року (набрав чинності 1 січня 2016 року), Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено в новій редакції. В новій редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виключені положення щодо видачі державним реєстратором органу державної реєстрації прав свідоцтв про право власності на нерухоме майно на підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також змінено систему органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, зокрема ліквідовано систему державних реєстраційних служб Міністерства юстиції України. Таким чином, на час звернення з позовом до суду ні Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції чинній на час подання позову, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом України не передбачено як видача державним реєстратором свідоцтв про право власності на нерухоме майно на підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно так і їх дублікатів у разі втрати такого свідоцтва, пошкодження, зіпсування, тощо. Також, суд звертає увагу і на інші обставини, які впливають на неможливість відновити порушене право позивача у позасудовому порядку, на які він обґрунтовано посилається у своєму позові. Як у свідоцтві про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767 ) від 31 серпня 2013 року та витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Серія ЕАМ № 798635) від 31 серпня 2013 року під № 8769967 так і в записі Державного реєстру прав допущено державним реєстратором реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області помилку в частині адреси місця знаходження земельної ділянки, де замість вірної адреси: [ADDRESS] , зазначено адресу: [ADDRESS] . Тобто, у правовстановлюючому документі на земельну ділянку та у витязі з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності замість « [ADDRESS] », що є абсолютно іншим географічно-адміністративним розташуванням земельної ділянки, оскільки в м. Борисполі існує як вулиця так і провулок Панфілова. Про помилковість зазначення адреси місця знаходження земельної ділянки у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно (Серія САК № 377767 ) від 31 серпня 2013 року та Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Серія ЕАМ № 798635) від 31 серпня 2013 року свідчать наступні фактичні дані, що містяться у: рішенні Бориспільської міської ради від 11 грудня 2012 року № 2750-31-VI; рішенні Бориспільської міської ради від 9 липня 2012 року під № 3341-40-VI; акті про встановлення (відновлення) в натурі на місцевості меж земельної ділянки від 2 квітня 2013 року; викопіюванні з Генерального плану, наданого для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах 0,0700 га по [ADDRESS] , громадянці [PERSON] ; Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23 травня 2013 року під № НВ-3200614092013. Крім того, 17 грудня 2015 року Бориспільська міська рада Київської області прийняла рішення «Про перейменування окремих вулиць, провулків, площ та водного об`єкту міста Бориспіль» під № 42-2-VIІ, відповідно до п. 68 Додатку № 1 до якого, [ADDRESS] . Слід також відмітити, що п. 34 цього рішення вул. Панфілова (яка зазначена помилково у правовстановлюючому документі на земельну ділянку) перейменована на [ADDRESS] . Тобто, помилковість відображення у правовстановлюючому документі та записах реєстру прав власності замість [ADDRESS] , призвело до того, що їх перейменування за рішенням органу місцевого самоврядування призвело до зміни розташування земельної ділянки із вулиці Симона Петлюри (є вірною вулицею) на вулицю Пречистенську (є помилковою вулицею) (а.с.37). Таким чином, враховуючи те, що позивач втратив правовстановлюючий документ, який посвідчує його право власності на земельну ділянку, а одержання його дубліката є не можливим, та не можливо одночасно виправити помилку в дублікаті такого правовстановлюючого документу, суд дійшов висновку, що за позивачем, на підставі ст. 392 ЦК України, необхідно визнати право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3210500000:11:013:0052, площею 0,0700 Га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] .

Outcome: approved