Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним у порядку спадкування права власності на Ѕ житлового будинку [ADDRESS] , що належала його батькові [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] в с.м.т. Шатурторф Шатурського району Московської області Російської Федерації помер його батько, [PERSON] . Після сметрі [PERSON] залишилось наступне спадкове майно: 1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , та земельна [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610136900:07:003:0029. Згідно витягу №47388290 від 10 квітня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сех Н.О. було відкрито спадкову справу №60507500. На підставі заповіту, посвідченого 28 лютого 2008 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Білінським І.І., спадкодавець 1/2 (одну другу) частку житлового будинку на [ADDRESS] заповів своїй онуці - доньці позивача, [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є дружина померлого [PERSON] та двоє його синів: він, [PERSON] , та його брат - [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] від прийняття спадщини за законом відмовилися. Натомість [PERSON] ініціювала витребувати свою частку зі спільного сумісного майна подружжя, яка становить 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які були збудовані ними під час їх шлюбу. 27 грудня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сех Н.О. прийнято постанову №74/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із неподанням спадкоємцем Типового договору «Про надання житлово-будівельному колективу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого багатоквартирного будинку», посвідченого [PERSON] , нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори 24.12.1961р. за реєстровим №8827, який не було виявлено у Львівському БТІ, ані у Львівському державному нотаріальному архіві, а також у архіві Львівської міської ради. Таким чином, у зв`язку із неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення подальших нотаріальних дій, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 (одну четверту) частку житлового будинку на [ADDRESS] після померлого батька йому було відмовлено. Вступивши у фактичне володіння та користування однією четвертою частиною житлового будинку на [ADDRESS] та земельною ділянкою для його обслуговування, він не можу отримати свідоцтво про право на спадщину. Ця обставина змушує його звертатися в суд з позовом до територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, так як у відповідності до ст. 1277 ЦК України, у випадку відсутності спадкоємця чи неприйняття спадщини, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно уточнених позовних вимог стверджує, що [INFO] [PERSON] померла, відтак він є єдиним спадкоємцем і правонаступником спадкового майна. А тому, просить визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що на підставі типового договору, посвідченого П`ятою Львівської державною нотаріальною конторою за реєстраційним №8827 від 24.12.1961 року, акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію від 7.02.1966 року, зареєстрованого ЛМБТІ за реєстраційним №7900 від 25.03.1966 року, реєстраційного посвідчення, виданого 25.03.1966 року Міжміським Бюро технічної інвентаризації при Львівському обласному відділі комунального господарства, належала його батьку [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті батька. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові. Просить такий задовольнити. В чергове судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо вирішення позовних вимог поклався на розсуд суду. В чергове судове засідання представник відповідача не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд у відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних в ній документів та доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що [INFO] в с.м.т. Шатурторф Шатурського району Московської області Російської Федерації помер - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після сметрі [PERSON] залишилось наступне спадкове майно: -1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , право власності спадкодавця на яку підтверджується Реєстраційним посвідченням Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 25 березня 1966 року. -земельна ділянка на [ADDRESS] , кадастровий номер: 4610136900:07:003:0029, право власності на яку підтверджується Державним актом про право власності на IV-ЛВ №002106. Згідно витягу №47388290 від 10 квітня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сех Н.О. було відкрито спадкову справу №60507500. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі заповіту, посвідченого 28 лютого 2008 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Білінським І.І., спадкодавець 1/2 (одну другу) частку житлового будинку на [ADDRESS] заповів своїй онуці - доньці позивача, [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є дружина померлого [PERSON] та двоє його синів: [PERSON] , та його брат - [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] від прийняття спадщини за законом відмовилися, що підтверджується документами, які містяться у матеріалах спадкової справи. Натомість [PERSON] ініціювала витребувати свою частку зі спільного сумісного майна подружжя, яка становить 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які були збудовані ними під час їх шлюбу. 27 грудня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сех Н.О. прийнято постанову №74/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із неподанням спадкоємцем Типового договору «Про надання житлово-будівельному колективу в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого багатоквартирного будинку», посвідченого [PERSON] , нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори 24.12.1961р. за реєстровим №8827, який не було виявлено у Львівському БТІ, ані у Львівському державному нотаріальному архіві, а також у архіві Львівської міської ради. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею ст. 1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК УКраїни). Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач вважається таким, що фактично прийняв спадщину за померлим батьком [PERSON] та має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо частки нерухомого майна (квартири) за адресою: [ADDRESS] , що на підставі типового договору , посвідченого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 8827 від 24.12.1961 року, акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію від 07.02.1966 року, зареєстрованого ЛМБТІ за реєстраційним номером № 7900 від 25.03.1966 року, реєстраційного посвідчення, виданого 25.03.1966 року Міжміським Бюро технічної інвентаризації при Львівському обласному відділі комунального господарства, належала - [PERSON] . Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року N 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] . Відтак, уточнюючи позовні вимоги про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 1/2частки нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , позивач стверджує, що став єдиним спадкоємцем. Відовідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем не надано суду будь яких відомостей про відкриття спадщини за померлою [PERSON] , із яких суд би вбачав коло спадкоємців, їх прав та обов`язків, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування на Ѕ частки спадкового майна за [PERSON] після смерті [PERSON] слід відмовити На підставі наведеного,

Outcome: partial