Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить поновити його батьківські права відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]; зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні та участі у вихованні сина; визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні із сином, встановивши графік побачень двічі на тиждень у вихідні дні без присутності матері дитини за місцем її проживання чи проживання батька. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 лютого 2012 року заочним рішенням Сихівського районного суду м.Львова його позбавлено батьківських прав відносного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дане рішення позивачем не оскаржувалося. Позивач зазначає, що ним фактично завжди виконувалися батьківські обов'язки. Так, з 19.04.2012 року з нього стягувалися аліменти на утримання дитини у розмірі 350 грн., а з 08.08.2017 року змінено спосіб стягнення аліментів та стягувалося аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку. Аліменти сплачував справно. Довгий час у нього не було конфліктів з відповідачем щодо можливості бачитися з дитиною, проте останнім часом такої можливості відповідач не надає. Відтак, вважає, що є підстави для поновлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач просить усунути перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні дитини. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог покликаючись на те, що сплата позивачем аліментів на утримання не є підставою для поновлення батьківських прав. Також відповідач зазначає, що позивачем у заяві від 18.07.2011 року написано, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Дитиною не цікавиться, з моменту його народження бачився всього декілька разів, хоча ніяких перешкод йому ніхто не чинить. У вимозі позивача про встановлення йому графіку побачень з сином двічі на тиждень у вихідні дні у відсутності матері дитини також просить відмовити, пояснюючи тим, що в цілому проти зустрічів не заперечує, але лише у її присутності, оскільки дитина не знає батька. У відповіді на відзив позивач стверджує, що ним належним чином виконуються батьківські обов'язки. Щодо його заяви від 2011 року про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав пояснює, що його було введено в оману, він не мав юридичної освіти, а тому не зміг правильно зрозуміти суть документу. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, додатково зазначивши, що позивач є учасником бойових дій, неодноразово брав участь в АТО, сумлінно несе військову службу та хоче спілкуватися та брати участь у вихованні дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила позовні вимоги, покликаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, додатково наголосила, що позивачем не представлено жодного доказу, з якого вбачається, що слід відновити батьківські права [PERSON] відносно сина. Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того надав висновок органу опіки та піклування від 14.11.2018 року №2608-965. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09.02.2012 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] існування рішення позивачу було відомо. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. Крім того в тексі рішення зазначено, що 18.07.2011 роу [PERSON] особисто склав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина. Згідно ст. 151 СК України - батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1 ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч.4 ст.169 СК України суд перевіряє наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. [PERSON] просить поновити його батьківські права відносно сина [PERSON], [INFO] покликаючись на те, що він є військовослужбовцем та відповідально ставиться до роботи, хоче спілкуватися з сином. Дійсно, судом встановлено, що [PERSON] згідно з посвідченням серії [NUMBER] перебуває на військовій службі в Національній гвардії України. Проте, даний факт ніяким чином не впливає на батьківські права особи. Також, [PERSON] як на доказ підставності поновлення його батьківських прав покликається на те, що він справно сплачує аліменти на дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до повідомлення Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова від 18.06.2018 року вих. №20992, наданого на адвокатський запит [PERSON] у відділі на виконанні перебуває 2 виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, а саме: ВП №55453635 з примусового виконання виконавчого листа №466/5715/17 від 22.12.2017 року, виданого Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття. А такок ВП №48974408 з примусового виконання виконавчого листа №1319/4417/2012 від 04.07.2012 року, виданого Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., щомісячно, починаючи з 19.04.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відтак, справна сплата аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] є його обов'язком не залежно від того чи його позбавлено батьківських прав. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним. При ухваленні рішення про відмову у поновленні батьківських прав суд бере до уваги ту обставину, що 18.07.2011 року [PERSON] підписано заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Покликання позивача про те, що підписуючи заяву він не мав юридичної освіти та не розумів її змісту суд до уваги не приймає, оскільки ст.68 Конституції України регламентується, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Крім того, зазначена заява була завірена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Рибко Т.Б. та зареєстровано в реєстрі за №1375, при цьому зміст заяви [PERSON] розяснено. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.11.2018 року за №2608-965 орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради дослідивши матеріали справи, поспілкувавшись із сторонами та із самою дитиною [PERSON], який зазначив, що батько його не навідує, не телефонує, з днем народження не вітає, вважає за недоцільне поновлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. Позивачем [PERSON] не представлено суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що змінилися обставини, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Сам позивач вказав, що з момену позбавлення батьківських прав не вживав заходів щодо спілкування з сином, не намагався з ним побачитись, не цікаввся його життям, навчанням, добробутом тощо. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок про відсутість підстав для поновлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO], оскілки судом фактично встановлено не змінились жодні обставини, які стали причиною для ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Одночасно суд розяснює позивачу, що після спливу одного року з часу набрання рішеням чинності, він вправі повторно звернутися із позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміняться обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Щодо вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні із сином та визначення способу його участі у вихованні сина такі є безпідставними, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що він намагається спілкуватися із сином, а [PERSON] чинить перешкоди.

Outcome: dismissed