Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить встановити факт, що заповіт, посвідчений 15 липня 1997 року, реєстр №21 секретарем Великофонтанської сільської ради Котовської сільської ради Одеської області, оформлений від імені «[PERSON]», оформлений саме від імені [PERSON], встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за заповітом, спадкового майна після смерті [PERSON], померлої [INFO] у вигляді цілого жилого будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташований у [ADDRESS], визнати за [PERSON] як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] право приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими спорудами та приміщеннями, розташований у [ADDRESS], житловою площею 30,3 кв.м., загальною площею 65,8 кв.м.. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача - Великофонтанська сільська рада Котовського району Одеської області у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 12.07.2001 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років, про що зроблений відповідний актовий запис № 23. Свідоцтво видано Виконкомом Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області. Згідно заповіту від 15.07.1997 року, посвідченого секретарем Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області Євтодій О.С., [PERSON], все своє майно де б воно не знаходилось та з чого не складалося, та все те що буде їй належати на день смерті заповіла [PERSON]. Згідно договору купівлі - продажу від 23.05.1990 року [PERSON], являється власником житлового будинку у [ADDRESS]. Відповідно до ст.549 ЦК України (редакція 1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З положень ст. 3, ч. 1 ст. 234 ЦПК України, п. 4, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року(зі змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України). Згідно ст.256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved