Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із цим позовом, мотивуючи його тим, що відповідачі зареєстровані в [INFO] (колишня назва Кірова), 84, та є споживачами послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем, з відкритим особовим рахунком № [NUMBER]. У порушення вимогам Правил постачання природного газу та ст. 68 ЖК України відповідачі не здійснювали оплату за спожитий природний газ в період з 1 липня 2015 року по 12 квітня 2017 року у зв`язку з чим виникла заборгованість 28 782,37 грн. Позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь заборгованість за послуги з газопостачання за період з 1 липня 2015 року по 12 квітня 2017 року в сумі 28 782,37 грн., інфляційні витрати в сумі 2 800,38 грн., три проценти річних в сумі 522,20 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 762 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. У судове засідання відповідачу не зявилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення, просили розгляд справи проводити без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується матеріалами справи та обставинами, викладеними у позовній заяві. У розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є споживачами, які отримують житлово-комунальну послугу з газопостачання. Відповідно до типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, позивачем надаються послуги з постачання природного газу до будинку за місцем реєстрації відповідачів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, встановлено, що при розрахунку за квитанціями абонентської крижки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до особового рахунку № [NUMBER] відповідачі за місцем свого проживання за вищезазначеною адресою не здійснювали оплату за послуги з газопостачання, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з липня 2015 року по квітень 2017 року в сумі 28 782,37 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що розмір інфляційних витрат становить 2 800,38 грн., три проценти річних 522,20 грн., що підтверджується відповідними розрахунками (а.с. 7; 8). Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі не надали суду доказів на спростування вказаних розрахунків заборгованості, позов визнали. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1 762 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 1; 30). Ураховуючи, що на час подачі відповідачами заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту стягнути на його користь з відповідачів у рівних частинах.

Outcome: approved