Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд: - Позбавити батьківських прав громадянина України [PERSON] , [INFO] стосовно його доньки - [PERSON] , [INFO] . - Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень, починаючи з дня звернення до суду до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , її батько - [PERSON] свої батьківські обов`язки по вихованню дитини не виконує, її долею не цікавиться у зв`язку із чим вона просить суд позбавити його батьківських прав та стягнути аліменти на утримання доньки. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 28.05.2019 року. Сторони до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, представник третьої особи надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Сімейного кодексу України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 11.08.2006 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Одеси. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ). Укладений 11.08.2006 року шлюб між відповідачем та позивачем було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за № 112 від 19.04.2011 року. 21.12.2018 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає разом із матір`ю, яка займаюсь її вихованні та утримує матеріально. Дитина навчається в Одеській загальноосвітній школі № 72 I-III ступенів Одеської міської ради Одеської області у 5-Д класі (довідка за № 497 від 14.11.2018 року). Мати створила дитині достатні і намагається покращувати побутові умови для їх спільного проживання. На даний час позивачка працює на посаді старшого акушера акушерсько-фізіологічного відділення КУ «Пологовий будинок №1». За місцем роботи характеризується позитивно. Натомість, батько не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, не забезпечує їх харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з нею, зовсім не цікавиться її життям. Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача, що відповідач матеріально дитину не утримує та долею дитини не цікавиться, у зв`язку із чим просить суд позбавити його батьківських прав та стягнути аліменти, що викликано інтересами дитини та захистом її прав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Представник органу опіки та піклування надав до суду висновок від 23.04.2019 року № Г-1228 вих про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні [PERSON] . В матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява відповідача - [PERSON] , від 15.02.2019 року № 168, в якій зазначено, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньки [PERSON] . Частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а згідно з вимогами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупностідають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН). Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18 цієї Конвенції). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати п до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В статті 19 Сімейного кодексу України (ч.ч. 4, 5) зазначено, що при розгляді судом спорів, серед іншого, щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України закріплено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Так, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з 2010 року не бере участі у вихованні та утриманні нашої спільної дитини. В ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 ЦПК України). Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов`язках щодо утримання дітей. Отже, при сплаті позивачем аліментів у сумі 2 000 (дві тисячі) гривень забезпечується рівність батьків при несенні обов`язку утримання дитини. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають істотне значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженнями в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved