Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування позову посилається на те, що 30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» укладено Договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п.1.1., 1.3. Фактор (TOB «Дата [PERSON]») зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора, а саме TOB «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500377423 від 30.05.2013 року, позичальником згідно якого є [PERSON]. 30.05.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500377423, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 19999,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік з кінцевим терміном повернення до 31.05.2016 року. Однак, взятих на себе зобов'язань відповідач не виконував, в результаті чого виникла заборгованість і станом на 17.11.2015 року становить 38489,67 грн., яка складається з: 17930,25 грн. заборгованості по кредиту; 1,89 грн. заборгованості по відсотках; 16707,53 грн. заборгованості по комісії; 3850,00 грн. штраф. Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача вимагати його повернення та штрафних санкцій за невиконання умов договору, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 38489,67 грн. заборгованості, а також понесені судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчить поштове повідомлення. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що 30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» укладено Договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не - встановлено договором або законом. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п.1.1., 1.3. Фактор (TOB «Дата [PERSON]») зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора, а саме TOB «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 500377423 від 30.05.2013 року, позичальником згідно якого є [PERSON]. 30.05.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500377423, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 19999,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік з кінцевим терміном повернення до 31.05.2016 року. Разом з тим, як підтверджено матеріалами справи, відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті інших платежів за користування кредитом належним чином не виконував, протягом періоду користування наданим кредитом, що минув, постійно порушував умови кредитного договору щодо сплати щомісячних платежів з погашення суми кредиту та процентів за його користування, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 17.11.2015 року становить 38489,67 грн., яка складається з: 17930,25 грн. заборгованості по кредиту; 1,89 грн. заборгованості по відсотках; 16707,53 грн. заборгованості по комісії; 3850,00 грн. штраф. Заборгованість нарахована з урахуванням положень ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобовязанням. Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Так, умовами даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Однак, такого свого обовязку відповідач не виконував. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З врахуванням наведеного та враховуючи, що відповідачем порушувались умови кредитного договору, а тому позов підлягає до задоволення у предявленому обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved