Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі відкритого на ім`я відповідача особового рахунку № [NUMBER] здійснювалось постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідач у порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 не виконує свої обов`язки, належним чином не здійснює оплату спожитої електричної енергії у повному обсязі, у зв`язку з чим за період з 01.08.2017 по 01.01.2019 наявна заборгованість у розмірі 4471,44 грн. Позивач просить стягнути із [PERSON] борг за спожиту електричну енергію у сумі 4471,44 грн. та судовий збір у сумі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 20.04.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідач відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи, зокрема з виписки із програмного забезпечення інформаційного комплексу Energy Suite встановлено, що послуги з постачання електричної енергії на об`єкт розташований за адресою: [ADDRESS] , здійснюється на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Із листа Михайлівської сільської ради від 29.01.2021 № 02-01-46/223 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Із 26.07.1999 по 26.06.2018 діяли Правила користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою КМУ № 1357, із 19.04.2018 діють Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені 14.03.2018 Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312. Відповідно до п. п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, побутовим споживачем є індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб-побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність); приватним домогосподарством є об`єкт індивідуального побутового споживача, який належить до житлового фонду та може складатись із квартири, житлового будинку (частини будинку) та, за наявності електрифікованих споруд, будівель у межах однієї території (прибудинкової/присадибної ділянки житлового будинку), на якому електрична енергія використовується на побутові потреби відповідно до укладеного договору. Згідно із п. п. 6.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору. За положеннями ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (ч. 2 ст. 642 ЦК України). За таких обставин, наявність відносин між сторонами, отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надає електричну енергію надсилає боржнику платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). У постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 Верховний суд дійшов висновку, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж. їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 319, 322 ЦК України, відповідальність щодо належного утримання майна несе власник цього майна або особа, що володіє іншими речовими правами щодо цього майна (зокрема, правом володіння). Таким чином, відсутність договірних відносин не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач не тільки не позбавлений права з власної ініціативи звернутися до енергопостачальника з метою укладення договору, а зобов`язаний укласти такий договір та не порушувати Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені 14.03.2018 Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312. Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання внаслідок чого має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 4471,44 грн. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких підстав, суд приходить до беззаперечного висновку, що обставини позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачем про застосування позовної давності у спорі не заявлено. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved