Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд скасувати арешт з 154/1000 частин квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , померлому [INFO] , накладений на підставі постанови Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області серії АА № 173200 від 11.07.2003 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області серії АА № 173200 від 11.07.2003 року було помилково накладено арешт на майно особи - [PERSON] , [INFO] , замість вірної особа-боржника [PERSON] , [INFO] , оскільки була відсутня чітка інформація ідентифікації особи. На даний час позивач, яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої особи, не можуть отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , через наявні арешти. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, в позові зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надано. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідившита проаналізувавшиматеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] , [INFO] , є опікуном неповнолітнього сироти [PERSON] , [INFO] , що підтверджується розпорядженнями Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.09.2019 № 342/01 -16 та від 21.12.2018 № 514/01 -06, копія якого наявна в матеріалах справи. Позивач звернулась до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області (державний нотаріус Саданов О.В.) з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на 154/1000 часток квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємицею якого був його син - малолітній [PERSON] . Державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Садановим О.В. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.09.2019 року № 3082/02-31, якою відмовлено [PERSON] в отриманні Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на вищевказану частку квартири накладено арешт на підставі Постанови про накладання арешту на майно, б/н, виданої Другим ВДВС Приморського районного управління юстиції в Одеській області 11.07.2003 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19.03.2017 року за №8179450. На заяву позивача до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту отриману відповідь від 27.08.2019 № 28880, якою повідомлено, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження другим ВДВС Приморського районного управління юстиції постановою про арешт майна боржника № б/н від 11.07.2003 року накладено арешт на 154/1000 частини квартири [ADDRESS] та надати більш детальну інформацію щодо підстав накладення арешту не надається можливим у зв`язку з тим, що виконавче провадження знищено за терміном зберігання, відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5. Одеський державний нотаріальний архів на звернення позивача надав архівну довідку від 22.10.2019 року № 3646/01-18, якою повідомляє, що серед документів архівного фонду № 37, переданих на державне зберігання міститься інформація, що на підставі постанови Другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції серія АА № 173200 від 11.07.2003 Першою Одеською державною нотаріальною конторою 11.07.2003 за реєстровим № 2583 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на 154/1000 частини квартири [ADDRESS] . Відомості щодо зняття арешту (заборони) в матеріалах справи відсутні. Виконавче провадження було відкрите за заявою [PERSON] ( [ADDRESS] ) про примусове виконання виконавчого листу № 2-12 від 24 січня 1997 року, який видав Одеський обласний суд, про стягнення грошової суми з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 14 295,00 грн.. Листом від 18.12.2019 № 2-12/96 Апеляційним судом Одеської області було надано копію вироку Одеського обласного суду від 28.06.1996 року у кримінальній справі № 2-12/96 за обвинуваченням [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та повідомлено, що відповідно до резолютивної частини вироку вирішено стягнути з [PERSON] . [INFO] (мешкає за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] грошові кошти. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що померлий 08.08.2018 року [PERSON] був [INFO] , а боржник [PERSON] [INFO] . В зв`язку з відсутністю більш чіткої ідентифікації особи [PERSON] , а саме відсутність інформації про серію та номер паспорта або РНОКПП помилково було накладено арешт на майно спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків «спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України, передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ і майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист мого права необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-164 цс 12 (постанова від 23.01.2013), відповідно до якої у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. ВССУ підсумував, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку (ухвала від 13.12.2017 у справі № 589/4268/16-ц). Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку, до вимоги позивача є обґрунтованими. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: approved