Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 291,92 грн., яка складається з: 19 997,26 грн. заборгованості за основним боргом; 3910,56 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 2021,26 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості, 362,84 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ №10004/01 філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» відповідно до договору про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою №20093/02-ДК від 30 липня 2012 року відкрив [PERSON] кредитну лінію у розмірі 20000 грн. зі сплатою 24 % річних. З баку позивача всі зобов'язання за договором виконано належним чином та видано кредит в розмірі 20 000 грн. Відповідач належним чином свої зобов'язання не виконує. У зв'язку з чим станом на 18 січня 2017 року утворилась вищевказана заборгованість, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, звернулись в суд з клопотанням про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте звернувся в суд з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов визнає частково, так як він частково погасив заборгованість. За таких обставин, суд вважає, що розгляд справи можливо проводити у відсутності сторін за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Матеріалами справи встановлено, що 30 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України», в особі ТВБВ №10004/01 філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір №20093/02-ДК про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Згідно Додаткового договору №2 до договору №20093/02-ДК від 30 липня 2012 року Банк встановив клієнту кредит у сумі 20000 грн. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін Кредит поновлюється на відповідний період дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 24 % річних і сплачується щомісячно. Пунктом 2.6 договору №20093/02-ДК передбачено, що клієнт самостійно регулює ліміт витрат по картрахунку, поповнюючи його готівкою чи безготівковим шляхом. Згідно п.2.5 договору №20093/02-ДК Банк щомісячно 25-го числа або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем. Пунктом 2.11 договору Клієнт доручає Банку без його додаткової згоди та розпорядження дебетувати Картрахунок - списувати з Картрахунку грошові кошти, що мають бути сплаченні відповідно до п.6.1.2 цього договору. Відповідно до п.п.6.1.1, 6.1.4 вищезазначеного договору клієнт зобовязуєтьсянеухильно дотримуватись умов цього договору та правил користування БПК та самостійно здійснювати контоль за використанням коштів із картрахунку та не допускати овердрафту. Відповідач належним чином не виконував свої зобовязання згідно умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом 18 січня 2017 року складає 26 291,92 грн., яка складається з: 19 997,26 грн. заборгованості за основним боргом; 3910,56 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 2021,26 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості, 362,84 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості.(а.с.11-15) Разом з тим, відповідачем до матеріалів справи долучено копії квитанцій від 10 лютого 2017 року, 09 березня 2017 року та 08 квітня 2017 року, з яких вбачається, що до звернення в суд з позовом відповідач частково погасив кредитну заборгованість на загальну суму 2500 грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязаннні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі наведеної норми, зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, позивачем станом на 18 січня 2017 року нараховано та заявлено до стягнення інфляційні витрати від простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2021,26 грн.. та 3% річних простроченої суми заборгованості у розмірі 362,84 коп., що підтверджується розрахунком. У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюванню чи на захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З цих підстав, аналізуючи в сукупності наведені вище обставини, судом встановлено порушення інтересів позивача внаслідок неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору, які підлягають до захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк » заборгованість за кредитним договором №20093/02-ДК від 30 липня 2012 року, з урахуванням сплачених відповідачем коштів, у сумі 23 791 грн. З врахуванням ст. 88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1477,84 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial