Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування вимог за яким зазначив, що 02.11.2013 зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON], від якого мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Вказує, що одразу після одруження подружнє життя не складалось та по спливу двох місяців після народження доньки [PERSON] переїжджає до своїх батьків, забравши з собою [PERSON]. Починаючи з цього часу, як зазначає у своєму позові [PERSON], відповідач на постійній основі почала створювати штучні перешкоди щодо спілкування позивача з донькою, лише інколи надавала йому можливість бачити доньку у своїй присутності, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до служби у справах дітей виконавчого комітету Житомирської міської ради та рішенням виконкому № 479 від 31.10.2014 року встановлено спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини. На підставі викладеного в позові просить суд зобовязати [PERSON] не перешкоджати у вихованні та спілкуванні позивача з донькою [PERSON] та визначити спосіб у спілкуванні та вихованні дитини шляхом встановлення побачень без присутності матері або інших осіб, які здійснюють догляд за дитиною: 1.1.два рази на тиждень кожну середу тижня з 17.00 до 20.00 та кожну суботу тижня з 15.00 до 20.00 в будь-яких громадських місцях або за адресою проживання батька дитини; 1.2.побачень два рази на тиждень кожну середу тижня з 17.00 до 20.00 та кожну суботу тижня з 09.00 до 09.00 наступної за суботою неділі, в будь-яких громадських місцях або за адресою проживання батька після досягнення дитиною дворічного віку і до настання шкільного віку; 1.3.з черговістю в один тиждень кожен з батьків по черзі проживає з дитиною за своєю адресою реєстрації після досягнення дитиною шкільного віку. В судовому засіданні гр. [PERSON] підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав, у ній викладених. Додав, що є самодостатньою людиною, має власний автомобіль, квартиру, бізнес та може забезпечувати дитину, однак з квітня 2015 року за ініціативою відповідача йому не дозволяють бачитись із дитиною. Зазначив, що працює головним бухгалтером на виробничому підприємстві, працює до 17-ї години у будні дні та у суботу до 15-ї години. У ході розгляду справи змінив свою позицію щодо відсутності матері дитини під час побачень із останньою, але за умови, коли відповідач не буде провокувати конфлікти. Також не наполягав на встановленні графіку побачень, запропонованого ним після досягнення донькою шкільного віку. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що виконувала рішення опікунської ради з проведення побачень із дитиною, натомість позивач не виконував своїх батьківських обовязків під час спільного сімейного проживання. Додала, що проживає із донькою разом із батьками та вважає за необхідне визначити час побачень відповідача із дитиною після досягнення нею 2-х років по 2 години 2 рази на тиждень у її присутності та не за місцем проживання позивача, зокрема: у середу із 17 по 19-ту годину та у суботу із 15-ї по 17-ту годину. Також надала письмові заперечення проти позову. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав клопотання про слухання справи у його відсутність та надав висновок органу опіки та піклування щодо визначення порядку побачень із дитиною. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13.05.2014 року народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с. 6). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.06.2015 у справі №295/7852/15-ц шлюб між сторонами був розірваний, доньку залишено на подальше проживання із матірю (а.с. 7). Рішенням виконкому Житомирської міськради від 31.10.2014 №479 визначено порядок побачень батька із донькою [PERSON]: щосуботи з 11-ї по 12-ту годину, щонеділі з 15-ї по 16-ту годину у присутності особи, яка здійснює догляд за дитиною (а.с. 8). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 цього кодексу мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене законом. Згідно положень ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 844 від 16.12.2015 був затверджений висновок, яким визначено позивачу [PERSON] наступний порядок побачення з дитиною: щосуботи з 11-ї по 13-ту годину, щонеділі з 15-ї по 17-ту годину у присутності особи, яка здійснює догляд за дитиною (а.с. 37). Суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування стосовно визначення годин побачень [PERSON] із донькою, оскільки встановлені години побачень у суботу не співставляються із робочим графіком позивача. Також суд не погоджується із запропонованим часом побачень у неділю, оскільки такий час побачень суперечить заявленим позивачем вимогам. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, зокрема вік дитини, її стать, необхідність забезпечення належного фізичного та духовного розвитку дитини, поведінку батьків, робочого графіку батька дитини, не заперечення відповідача щодо побачень із донькою протягом двох годин у середу та суботу і так само не заперечення позивача стосовно присутності матері дитини під час таких побачень, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визначення способу участі позивача [PERSON] у вихованні доньки наступним чином: - щосереди із 17-00 до 19-00 години; - щосуботи з 15-00 до 17-00 години за місцем проживання дитини або у громадських місцях, погоджених сторонами по справі. Суд вважає за можливе відмовити в задоволенні вимог стосовно встановлення тижневих побачень із дитиною після досягнення останньою шкільного віку, так як такі вимоги є передчасними з огляду й у тому числі на те, що на час розгляду справи неможливо встановити обставини, які можуть виникнути у майбутньому та впливатимуть на такий порядок побачень із дитиною. До того ж судом враховуються позиція сторін щодо таких побачень, зокрема висловлене в судовому засіданні не наполягання позивача на встановленні тижневих побачень, а також положення статті 160 СК України, яка передбачає можливість самої дитини визначати своє місце проживання після досягнення певного віку. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial