Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в якому вказав, що 16.05. 2016 р. о 19 год. 55 хв. [PERSON] у м. Запоріжжі на перехресті вул. Автозаводська - вул. Новокузнецька, керуючи автомобілем «ЗАЗ», д. н. АР4347, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, внаслідок чого скоїв зіткнення з моїм, [PERSON] автомобілем [NUMBER], після чого [PERSON] місце ДТП самовільно покинув. Внаслідок ДТП постраждалих немає, автомобілі пошкоджено. Вина [PERSON] підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 367077 та АП 367078 від 04.07.2016 р., схемою наслідків ДТП та письмовими поясненнями учасників ДТП, поясненнями свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON] та [PERSON] (додаток № 2). Внаслідок порушення вимог п.п. 2, 10 і 10.1 Правил дорожнього руху України [PERSON]М скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ст.126 Кодексу України про адміністративне порушення від 12.11.2006 р. і в зв'язку з чим Постановою від 04.07.2016 р. до [PERSON] застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 415 гривень (додаток №3). Також вина [PERSON] підтверджена встановленнями та постановою Комунарського районного суду від 11.07 2016 р., якими [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124-4, 124 КУпАП, в зв'язку з чим до [PERSON] судом застосоване адміністративне cтягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. і стягненням судового збору в розмірі 275,6 гривень (додаток № 4). Вину свою у скоєнні ДТП і відповідно нанесенні йому матеріальної шкоди визнав в суді і сам порушник [PERSON]М.(додаток № 4). Відповідач добровільно не бажає відшкодовувати шкоду, у звязку з чим звертається до суду. Представник позивача надала заяву в якій, просить задовольнити позовні вимоги з підстав, вказаних в матеріалах справи проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з′явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи були повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення про отримання відповідачем повістки про виклик до суду. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. 16.05. 2016 р. о 19 год. 55 хв. [PERSON] у м. Запоріжжі на перехресті вул. Автозаводська - вул. Новокузнецька, керуючи автомобілем «ЗАЗ», д. н. АР4347, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, внаслідок чого скоїв зіткнення з моїм, [PERSON] автомобілем [NUMBER], після чого [PERSON] місце ДТП самовільно покинув. Внаслідок ДТП постраждалих немає, автомобілі пошкоджено. Вина [PERSON] підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 367077 та АП 367078 від 04.07.2016 р., схемою наслідків ДТП та письмовими поясненнями учасників ДТП, поясненнями свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON] та [PERSON] (додаток № 2). Внаслідок порушення вимог п.п. 2, 10 і 10.1 Правил дорожнього руху України [PERSON]М скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ст.126 Кодексу України про адміністративне порушення від 12.11.2006 р. і в зв'язку з чим Постановою від 04.07.2016 р. до [PERSON] застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 415 гривень (додаток №3). Також вина [PERSON] підтверджена встановленнями та постановою Комунарського районного суду від 11.07 2016 р., якими [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124-4, 124 КУпАП, в зв'язку з чим до [PERSON] судом застосоване адміністративне cтягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. і стягненням судового збору в розмірі 275,6 гривень (додаток № 4). Вину свою у скоєнні ДТП і відповідно нанесенні йому матеріальної шкоди визнав в суді і сам порушник [PERSON]М.(додаток № 4). Відповідно до п. 6 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Тому, вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягає повному задоволенню оскільки є обґрунтованою та доведеною позивачем. Крім того при вирішенні питання про судові витрати суд керується ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved