Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості в сумі 343327,47 гривень . В обгрунтування позову зазначено, що 24.04.2008 року між ТОВАРИСТВОМ з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 291-008/ФКВ-08. За умовами кредитного договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 26198.00 доларів США на строк з 24.04.2008 року по 23.04.2015 року, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 8.5 % річних. Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечувалось порукою відповідно до укладеного Договору поруки: № 291-008/Zфпор-08 від 24.04.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк » та гр. [PERSON], згідно з яким поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором № 291-008/ФКВ-08 від 24.04.2008 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов'язань за Договором. Поручитель і боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому обсязі, що і Боржник. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2015 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість у сумі: 343327,47 грн., що є тілом кредиту. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, зазначила, що АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.15 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Представником відповідачів до суду надано заперечення проти позову із зазначенням, що 27 березня 2009 року Кіровським районним судом м. Кіровограда було винесене рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по даному кредиту в порядку ст. 1052 ЦК України та вирішено питання розірвання даного кредиту. Вимога позивача на даний час розцінюється як повторне притягнення до цивільно- правової відповідальності, у зв»язку з чим представник відповідачів просить відмовити в задоволенні позову повністю. На обгрунтування заперечень проти позову відповідачами в особі їх представника подано також заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності і відмови в позові з зазначенням, що зобов»язання припинили виконувати в 2008 року, тому строк необхідно обраховувати з цього року. Від третьої особи Національного банку України, суду надано пояснення , що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що на даний час існує заборгованість позивача перед Національним банком України по кредитах рефінансування, яка погашається за рахунок , зокрема погашенням заборгованості за кредитами банку , майнові права за якими передано в заставу Національному банку . Стверджується, що стягнення заборгованості не порушує законних прав та інтересів Національного банку України як кредитора останьої інстанції, кошти які стягуються з відповідача в судовому порядку , після отримання позивачем будуть перераховані Національному банку України в рахунок погашення заборгованості позивача за кредитами рефінансування, тому просять позов задовільнити та розглянути справу у відсутність представника третьої особи ( а.с. 76-77). Судом встановлено наступні факти. Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON] перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору № 291-008/ФКВ-08 від 24.04.2008 року (а. с. 6-14), договору поруки № 291-008/Zфпор-08 від 24.04.2008 року (а. с. 15) . Статтями 610-611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначенних змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язані) відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яке неминуче має настати, підлі виконанню з настанням цієї події. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика.Кредит. Банківський вкладі», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Всі ці обставини буди досліджені та встановлені судом судовим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.03.09 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 291-008/ФКВ-08 від 24.04.2008 року в розмірі 193\~289,64грн. та який цим же рішенням суду було розірвано ( а.с. 108). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України , обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши поясненя сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки факт укладення 30.06.10 року між ТОВ «Український промисловий банк» ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами жодним чином не спростовує факту розірвання рішенням суду від 27.03.09 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості даного кредитного договору № 291-008/ФКВ-08 від 24.04.2008 року та стягнення достроково всієї суми заборгованості по договору в розмірі 193\~289,64грн. Дане рішення виконувалось в порядку , визначеному Законом України « Про виконавче провадження» , що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ( а.с. 107), копією акту опису і арешту майна ( а.с. 104), копією постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.02.11 року з правом повторного пред»явлення до виконання виконавчого документа до 17.02.2014 року ( а.с. 106). Таким чином , позов є безпідставним та необгрунтованим по своїй суті , у зв»язку з чим, суд не застосовує норму ч.4 ст. 267 ЦК України щодо застосування наслідків спливу позовної давності, позов задоволенню не підлягає . Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати суд вирішує залишити по їх фактичному понесенню сторонами .

Outcome: dismissed