Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення недоотриманої доплати по рішеннях суду. В обґрунтування своїх вимог вказував, що він є спадкоємцем за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] . 20 грудня 2017 року державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори йому видано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з недоотриманої доплати по рішенню суду в сумі 5914,06 грн. за постановами Тальнівського районного суду Черкаської області від 27.06.2011 року за № 2а-3625/11, від 30.09.2011 за № 2а-5549/11, від 05.01.2012 за № 2а-30/12 та від 10.01.2012 за № 2а-31/12, яка належала померлому згідно довідки, виданої Тальнівським відділом призначення, перерахунку та виплати пенсії Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 29.11.2017. У зв`язку з припиненням з вересня 2011 року фінансового забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про соціальний захист дітей війни», нараховані управлінням Пенсійного фонду України в Тальнівському районі за судовими рішеннями кошти спадкодавцю [PERSON] за його життя не було виплачено. За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на її користь як спадкоємця [PERSON] недоотриману доплату по рішенню суду в сумі 5914,06 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження, справу було вирішено розглядати з повідомленням сторін. Запропоновано відповідачам направити до суду відзив. Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у відзиві на позовну заяву заперечували проти позовних вимог, мотивуючи свої заперечення тим, що відповідно до п.20 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 № 440, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих Казначейською службою, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. Органи Пенсійного фонду на виконання судових рішень про нарахування (перерахунок) та/або виплату грошових сум, в межах наданих повноважень здійснюють нарахування (перерахунок) та облік грошових виплат. Виконання зазначених рішень суду в частині виплати коштів, здійснюється іншим державним органом, а саме: Казначейською службою у встановленому законодавством порядку. Рішення про стягнення зазначених виплат безпосередньо з органів Пенсійного фонду є неправомірним. В судове засідання позивач не з`явився, просив суд розглядати справу у його відсутність. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, скерували до суду заяви, в яких просять розглядати позов без їх участі з урахуванням поданих відзивів на позов. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв`язку з цим, справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 05.01.2012 у справі № 2а-30/12 за позовом [PERSON] , зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі. Черкаської області провести перерахунок та виплату [PERSON] надбавки до пенсії як «дитині війни» відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з 18.01.2011 з урахуванням фактично виплачених сум. Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 27.06.2011 у справі № 2а-3625/11 за позовом [PERSON] , зобов`язано управління Пенсійного Фонду України в Тальнівському районі Черкаської області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] основної та додаткової пенсії по інвалідності з 08.12.2010 відповідно до ст.ст. 49, 50, 54, 67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком, яка визначається з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого у Законі України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, з урахуванням сум проведених виплат. Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 30.09.2011 у справі № 2а-5549/11 за позовом [PERSON] зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області здійснити перерахунок [PERSON] основної та додаткової пенсії по інвалідності з 08.12.2010 року відповідно до ст.. 49,50,54, 67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який визначається з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням фактично виплачених сум. Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 10.01.2012 у справі № 2а-31/12 за позовом [PERSON] зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату [PERSON] як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії відповідно до ст. 39, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.01.2011 із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, з урахуванням фактично виплачених сум. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідчений державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори Косміним О.В. 20.12.2017, зі змісту якого вбачається, що спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: недоотриманої доплати по рішеннях суду в сумі 5914,06 грн., за постановами Тальнівського районного суду Черкаської області від 27.06.2011 року за № 2а-3625/11, від 30.09.2011 за № 2а-5549/11, від 05.01.2012 за № 2а-30/12 та від 10.01.2012 за № 2а-31/12, яка належала померлому згідно довідки, виданої Тальнівським відділом призначення, перерахунку та виплати пенсії Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 29.11.2017. Розглядаючи по суті позовні вимоги, слід зазначити наступне. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч. 1). Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті суми пенсії ділиться між ними порівну (ч. 2). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч. 3). З системного аналізу вищевказаних норм права слідує, що нарахована особі пенсія, яка не була їй виплачена, у разі смерті такої особи переходить в порядку спадкування до її спадкоємців. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Тлумачення ст. ст. 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавчо допускається спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. При цьому необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум. В ході судового розгляду встановлено, що спадкодавцю - [PERSON] було здійснено перерахунок пенсії на підставі судових рішень, та позивач, як спадкоємець за законом в установленому порядку прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на кошти в сумі 5914,06 грн. нарахованої, але не отриманої пенсії. Також встановлено та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не заперечується, що загальна сума коштів, яку було нараховано до виплати спадкодавцеві за судовими рішеннями становить 5914,06 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити позивачу, як спадкоємцю [PERSON] , належні останньому за життя кошти. Так, відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідачі порушують положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і у ст. 41 Конституції України. У порушення вище зазначених норм позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які він успадкував після смерті свого батька, і які відповідачі відмовляються йому сплачувати. Таким чином відповідачі порушують право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. Заперечення відповідачів не спростовують позову і не беруться до уваги виходячи з того, що Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440, не передбачає права подання документів, зазначених у п. 4 цього Порядку, спадкоємцями померлого заявника - фізичної особи, на користь чи в інтересах якої ухвалено рішення суду або видано виконавчий документ. У зв`язку з цим зазначений Порядок не може бути застосований для виконання судових рішень, на підставі яких була нарахована сума пенсійних виплат [PERSON] , право на одержання якої перейшло в порядку спадкування за законом до [PERSON] . Суд критично оцінює доводи ГУ ПФУ стосовно того, що останні не мають повноважень, визначених законодавством на здійснення виплати на користь позивача в цій справі стягнутої на користь іншої особи пенсії, яку не було одержано такою особою у зв`язку зі смертю, оскільки саме ПФУ здійснює виплату пенсій особам, які мають на них право, яке в цій справі встановлене рішеннями судів про стягнення недоплачених коштів пенсії на користь спадкодавця. Також суд не враховує доводи представника ГУ Державної казначейської служби України щодо необхідності порушення позивачем питання про заміну сторони виконавчого провадження про стягнення коштів недоотриманих пенсійних виплат, присуджених судами спадкодавцеві, адже таке виконавче провадження відсутнє, що не позбавляє позивача можливості захистити у судовому порядку своє право на спадкове майно у вигляді нарахованої його батьку пенсії, яку ним не було одержано за життя. Окрім того, доводи відповідачів стосовно того, що спір у даній справі не є цивільно-правовим, так як відповідачі є державними органами, які здійснюють владні управлінські функції, на увагу не заслуговують, адже предметом судового розгляду в даному випадку є вимоги про захист права власності на спадкове майно у вигляді пенсійних виплат, які не були виплачені за життя спадкодавцеві, що за ст. 19 ЦПК України відноситься до юрисдикції загальних судів. Відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачами своїх зобов`язаннь не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки виконання судового рішення проводиться відповідно до встановленого законом порядку. Вирішуючи клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи те, що право на звернення до суду з даним позовом у позивача виникло після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме після 20.12.2017 року, підстав для застосування строку позовної давності судом не вбачається. Таким чином, за встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові втрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved