Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просив: -\~визнати недійсним\~п.п.\~2\~п.\~1.1\~щодо передачі\~в іпотеку\~майнових прав на незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці будівельний номер 2402 (дві тисячі чотириста два), загальною проектною площею 245,9 (двісті сорок пять цілих девять десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 173-243), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два) іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, укладеного між закритим акціонерним товариством Агробанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Банк Восток (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 24; код 26237202) та [PERSON] (49000, [ADDRESS]; РНОКПП [NUMBER]), який помер 20 жовтня 2012 року, спадщина якого перейшла у власність територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпровської міської ради, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3842. - Виключити з Державного реєстру іпотек відомості про іпотеку - реєстраційний номер обтяження іпотекою № 11953853 від 08 жовтня 2012 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в частині майнових прав на незакінчене будівництвом приміщення в блоці А будівельний № 2402, загальною площею 245,9 м. кв., розташоване на 24 поверсі будівлі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2. 14.03.2018 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. На адресу сторін направлено ухвалу про відкриття спрощеного провадження разом з позовом та додатками, відповідачам запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористалась. Від третіх осіб письмових пояснень до суду не надходило. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази надані в обгрунтування доводів сторін, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. \~ \~ \~ \~Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав і обовязків. \~ \~ \~ \~За приписами п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~ що на теперішній час позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. 25 вересня 2006 року між закритим акціонерним товариством Агробанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Банк Восток, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20.840.06.21, за яким останній отримав кредит у сумі 1 308 000, 00 доларів США строком по 24 вересня 2026 року. 25 вересня 2006 року між закритим акціонерним товариством Агробанк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Банк Восток, та [PERSON] в забезпечення виконання умов кредитного договору № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року був укладений іпотечний договір № 20.840.06.21.1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3842. Згідно п.п. 2 п. 1.1 іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року одним із предметів іпотечного договору були: майнові права на незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці будівельний номер 2402 (дві тисячі чотириста два), загальною проектною площею 245,9 (двісті сорок пять цілих девять десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 173-243), яка будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два). 15 травня 2008 року забудовник ЗАТ Акта на виконання договору дольової участі у будівництві № 2402/А/100-к від 12 січня 2006 року за актом прийому-передачі квартири передало, а [PERSON] отримав у власність квартиру за адресою: [ADDRESS], фактичною площею 151,8 м2. 10 липня 2008 року рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 2094 за [PERSON] було оформлено право приватної власності, з видачею свідоцтв на обєкти нерухомого майна третьої черги громадських будівель багатофункціонального призначення за адресою: [ADDRESS]. 26 вересня 2011 року між публічним акціонерним товариством Банк Восток та товариством з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс був укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року. 12 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством Банк Восток та товариством з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс був укладений договір про відступлення права за договором іпотеки № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2363. 01 жовтня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс та компанією Hagworth Management Limited був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) № 1/01-10 за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року. 05 жовтня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю Кредекс Фінанс та компанією Hagworth Management Limited був укладений договір про відступлення права за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2310. 31 жовтня 2013 року між компанією Hagworth Management Limited та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) № 31/10-2013 за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1584. 31 жовтня 2013 року між компанією Hagworth Management Limited та [PERSON] був укладений договір про відступлення права за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1585. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року було визнано відумерлою спадщину [PERSON], який помер 20 жовтня 2012 року, яка перейшла у власність територіальної громади м. Дніпропетровська в особі [PERSON] міської ради. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 травня 2014 року по справі № 904/8967/13 за позовом ФОП [PERSON] до ПАТ Банк Восток, [PERSON] міської ради, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання недійсним іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року, яка набрала законної сили 27 травня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2014 року по цивільній справі № 200/2396/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради, [PERSON], треті особи Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, за участю прокурора прокуратури Дніпропетровської області про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності, припинення права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та застосування наслідків недійсності правочину, яке набрало законної сили 15 грудня 2014 року на підставі ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області, позов частково задоволено. В рахунок задоволення вимог [PERSON] щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року звернуто стягнення на нерухоме майно квартиру за адресою: [ADDRESS], що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року шляхом визнання права власності за [PERSON], також витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини, підтверджуються рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2014 року по цивільній справі № 200/2396/13-ц, яке набрало законної сили 15 грудня 2014 року, та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 травня 2014 року по справі № 904/8967/13, яка набрала законної сили 27 травня 2014 року, і в розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи. У відповідності до ст. 1 Закону України Про іпотеку (в редакції, яка була чинною на час укладення спірного іпотечного договору) терміни вживаються в такому значенні: нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці і невідємно повязані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних обєктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом. У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України Про іпотеку (в редакції, яка була чинною на час укладення спірного іпотечного договору) предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі обєкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України Про іпотеку (в редакції, яка була чинною на час укладення спірного іпотечного договору) предметом іпотеки також може бути обєкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. У відповідності до ч. 3 ст. 5 Закону України Про іпотеку (в редакції, яка була чинною на час укладення спірного іпотечного договору) частина обєкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину обєкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості. Закон України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати (в редакції, яка була чинною на час укладення спірного іпотечного договору) встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном. У відповідності до п.п. 17 п. 4 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва від 25 грудня 2008 року, який набрав чинності 14 січня 2009 року, ч. 2 ст. 5 Закону України Про іпотеку викладено в такій редакції: Предметом іпотеки\~також може бути обєкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. При чому у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року по справі № 6-8цс13 були викладені висновки щодо застосування ст. 5 Закону України Про іпотеку (в редакції, яка була чинною на час укладення спірного іпотечного договору), що в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обовязковим при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, на час укладення спірного іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року ст. 5 Закону України Про іпотеку не визначала майнові права як предмет іпотеки, оскільки майнові права на обєкт незавершеного будівництва були віднесені до предмета іпотеки тільки на підставі Закону України Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва від 25 грудня 2008 року, яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі і до Закону України Про іпотеку, а Закон України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати до спірних правовідносин не повинен застосовуватися, оскільки предметом правового регулювання даного закону є відносини, що виникають з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору № 20.840.06.21 від 25 вересня 2006 року, укладеного за зазначеними обставинами. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України (в редакції, яка була чинною на час укладення спірного іпотечного договору) зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~моральним засадам\~суспільства. У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У відповідності до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Таким чином, враховуючи вищезазначені норми права, вважаю, що в даному випадку ефективним способом захисту прав та інтересів [PERSON] є передбачений законом спосіб захисту, а саме визнання недійсним окремой частини іпотечного договору № 20.840.06.21.1 від 25 вересня 2006 року у вигляді п.п. 2 п. 1.1 щодо передачі в іпотеку майнових прав на незакінчене будівництвом приміщення (квартира, коридор, ліфтовий хол, тамбур-шлюз) в блоці будівельний номер 2402 (дві тисячі чотириста два), загальною проектною площею 245,9 (двісті сорок пять цілих девять десятих) метрів квадратних, розташоване на 24 (двадцять четвертому) поверсі будівлі (в осях 173-243), яка будується за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (два) на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки зміст оспорюваної частини правочину суперечить ст. 5 Закону України Про іпотеку (в редакції, яка була чинною на час укладення спірного іпотечного договору). У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також передбачено нормами ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону України Про іпотеку іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. У відповідності до ч. 3 ст. 17 Закону України Про іпотеку відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження,\~що підлягають\~державній реєстрації\~відповідно до\~цього Закону,\~виникають з\~моменту такої\~реєстрації. У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи вищезазначені норми права, суд вважає що в даному випадку ефективним способом захисту прав та інтересів [PERSON] є передбачений законом спосіб захисту, а саме визнання недійсним п.п.2 п.1.1 іпотечного договору та виключення з Державного реєстру іпотек реєстраційного номера обтяження іпотекою. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved