Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що з 23 грудня 2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року їх шлюб розірвано. В 2004 році був виданий ордер на проживання в кімнаті № 68 в будинку №32/2 по вул. Чиковані в м. Черкаси на його імя і йог сина. На даний час відповідач з сином не проживають у спірній кімнаті, їй місце знаходження не відоме, комунальні послуги відповідачем не сплачуються. Оскільки відповідач в кімнаті не проживає, нею не користується, участі в оплаті за комунальні послуги не бере, просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позову відмовити, пояснила суду, що спірну кімнату згідно ордеру отримувала вона за клопотанням міської лікарні № 3 де працювала. Після розірвання шлюбу з [PERSON] вона як основний квартиронаймач дозволила йому проживати в кімнаті, а в подальшому переоформити її на неповнолітнього сина. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку для малосімейних № 210-68 спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ЖПФ «Обрій-1» № 211 від 04.02.2004 року, [PERSON] була надана кімната № 68 в будинку № 32/2 по вул. Чиковані в м. Черкаси на склад сім'ї з трьох осіб. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] від 02 квітня 2016 року, складеного працівниками Черкаської державної житлово-побутової фірми «Обрій-1», встановлено, що відповідач в кімнаті з 2014 року не проживає, плату за кімнату та інші послуги не сплачує, жилим приміщенням не користується, особистих речей і майна в кімнаті не має, місце її перебування не відоме. Статтями\~47,\~48 Конституції України\~закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права. Відповідно до ч. 4\~ст. 9 Житлового кодексу України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 65 Житлового кодексу України визначено, що особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.ст.\~71,\~72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців, Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору\~судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6\~ст.29 ЦК України). Відповідно до\~ст. 107 Житлового кодексу України\~наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка), на що вказує п.11\~постанови Пленуму Верховного суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України « від 12.04.1985 року за №2. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10\~постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 64 ЖК України\~члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. \~\~\~\~\~\~\~\~ За змістом\~ст. 65 ЖК України\~наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч. ч. 1, 2\~ст. 64 ЖК України). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК України). У разі вселення особи до жилого приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сім'ї наймача. Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. \~\~\~\~\~\~ Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі №6-60цс12. Посилання представника позивача на те, що відповідач не сплачує за комунальні послуги і тягар утримання квартири покладений на позивача, чим порушує його права, не може бути прийнято до уваги, як обґрунтування визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки не має правого значення для вирішення даного питання. Більше того, в ході даного судового розгляду представником позивача в обґрунтування поданого позову не було доведено належним чином, того що він є одним із наймачів квартири. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: dismissed