Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнив та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,142 га, розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вул..І. Підкопая, 28. В обґрунтування позову позивач зазначив, що за договором купівлі-продажу від 21 січня 2004 року [PERSON] купив, а [PERSON] продав житловий будинок №28 по вулиці І.Підкопая в смт. Безлюдівці Харківського району Харківської області, вказаний договір зареєстрований в КП «ХРБТІ». Зі змісту зазначеного договору вбачається, що зазначений будинок знаходиться на земельній ділянці площею 1000 кв.м. Однак з державного акту на право приватної власності на зазначену земельну ділянку, виданого на імя [PERSON] 17.12.1997 року вбачається, що останньому була виділена земельна ділянка площею 0,142 га в межах згідно з планом для обслуговування житлових і господарських будівель за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вулиця Івана Підкопая, 28. Таким чином, під час продажу вищезазначеного будинку продавець приховав від [PERSON] факт належності йому на праві приватної власності земельної ділянки та її дійсний розмір 0,142 га, та, оскільки за договором купівлі-продажу житлового будинку визначений розмір земельної ділянки 1000 кв.м., а фактично продавцю житлового будинку належала земельна ділянка на праві приватної власності у розмірі 0,142 га саме для обслуговування житлових та господарських будівель, то за набувачем житлового будинку має бути визнано право власності саме на ту земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування житловий та господарських будівель без зміни її цільового призначення, а саме 0,142 га, у звязку з чим просить визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку, як за набувачем житлового будинку. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у разі неявки відповідача, розглянути справу у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справу або про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник третьої особи Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 21 січня 2004 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, вул..І.Підкопая, буд.28. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним №4351863. Зі змісту договору вбачається, що зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 1000 кв.м. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. В подальшому зазначені правові позиції знайшли своє відображення в новій редакції ст.. 377 Цивільного Кодексу України та ст. 120 Земельного Кодексу України. Оскільки зазначеним договором купівлі-продажу житлового будинку площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок була визначена і складала 1000 кв.м., а також враховуючи ту обставину, що правочин, що тягне перехід права власності на нерухомий обєкт одночасно є підставою для переходу права на землю в розумінні ст..ст. 377 ЦК і ст.. 120 ЗК України, суд приходить до висновку про те, що позивач набув право власності на зазначену земельну ділянку. Однак, в ході судового розгляду було встановлено, що після оформлення права власності на вищевказаний будинок, позивач звернувся до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» із заявою щодо реєстрації державного акту на земельну ділянку, на якій розташований цей будинок, однак зі змісту листа Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» №25-39/17 від 21 січня 2010 року, [PERSON] стало відомо, що державний акт на земельну ділянку, розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вул.. Івана Підкопая, 28 вже зареєстрований згідно рішення Безлюдівської селищної ради №312 від 17.12.1997 року і виданий на імя [PERSON]. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-25-61-6У590, виданого 23 грудня 1997 року №505, [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,142 гектарів, розташована на території Безлюдівської селищної ради в смт. Безлюдівка, вул.. Івана Підкопія, 28, зазначена земельна ділянка була передана останньому для обслуговування житлових та господарських будівель. Зазначені обставини, а також факт належності зазначеної земельної ділянки відповідачу на теперішній час підтверджується також листом Управління Держземагенства в Харківському районі Харківській області №3869 від 09 грудня 2013 року. Згідно п.18-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з'ясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження. В ході судового розгляду судом встановлено, що площа спірної земельної ділянки у розмірі 1000 кв.м., на якій розташований будинок №28 по вул.І.Підкопая в смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області у договорі купівлі-продажу житлового будинку була зазначена на підставі відомостей технічного паспорту на вказане домоволодіння. При цьому, при зазначенні такого розміру земельної ділянки не було враховано, що у тому ж технічному паспорті малася вказівка про те, що норма та фактична площа земельної ділянки буде встановлена при видачі державного акту на землю або укладення договору оренди. А тому, оскільки на момент укладення зазначеного договору позивачу не було відомо про існування державного акту на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,142 га, яка була передана останньому саме для обслуговування житлових та господарських будівель за вищевказаною адресою, зазначена в договорі купівлі-продажу житлового будинку площа розміром 1000 кв.м. не відповідає реальній можливості її використання за цільовим призначенням, а саме для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вул..І.Підкопая, 28. Суд вважає слушними доводи позивача про те, що він позбавлений можливості укласти окремий договір з відповідачем щодо права на земельну ділянку, у звязку з відсутністю останнього за місцем його мешкання. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється згідно ст.152 ЗК України зокрема шляхом визнання прав. Таким чином, суд вважає необхідним визнати право власності за [PERSON] на земельну ділянку по вулиці Івана Підкопая, 28 в смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області саме у розмірі, необхідному для обслуговування житлового будинку, розташованого за зазначеною адресою, встановленому державним актом на право приватної власності на землю серії ХР-25-61-6У590 від 23 грудня 1997 року, а саме площею 0,142 гектарів. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачем надано до суду оригінали квитанцій про сплату судового збору у розмірі 229,40 гривень та витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 859,20 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved