Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 07 серпня 2017 року він надав відповідачу у позику 1 000 доларів США на строк до кінця лютого 2018 року. В день отримання грошових коштів відповідач написала та передала розписку, в якій підтвердила факт отримання вказаних коштів. В порушення договірних зобовязань відповідач суму позики до цього часу не повернула. Тому просить стягнути з відповідача на його користь суму позики в розмірі 1 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день подання позову становить 26 270 грн. (1 000 х 26,270). Позивач до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 07 серпня 2017 року позивач надав відповідачу у позику 1 000 доларів США. В день отримання грошових коштів відповідач написала та передала позивачу розписку, в якій підтвердила факт отримання вказаних коштів та зобовязалася повернути їх до лютого 2018 року. Відповідач свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконала. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності із ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому підлягають до задоволення у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача, заборгованості в сумі 1 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день подання позову 14 травня 2018 року, становить 26 270 грн. (1 000 х 26,270). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку, з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним витрати по сплаті судового збору, які відповідно до наданої квитанції становить 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved