Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 2 січня 2018 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] було укладено договір Позики на суму 100000 (сто тисяч) гривень. Гроші були передані в той же день в повному обсязі. Відповідач зобовязався повернути гроші до 1 березня 2018 року. У підтвердження укладення договору та отримання від [PERSON] грошей відповідач написав розписку від 2 січня 2018 року. 1 лютого 2018 року між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено ще один договір Позики також на суму 100000 (сто тисяч) гривень. Відповідач зобовязався повернути гроші до 1 квітня 2018 року. Гроші були передані в той же день в повному обсязі. Відповідач зобовязався повернути гроші до 1 березня 2018 року. У підтвердження укладення договору та отримання від позивача грошей Відповідач написав розписку від 1 лютого 2018 року. Фактично між позивачем та відповідачем відбувся договір позики. Першого березня 2018 року [PERSON] нагадав відповідачеві про його борг та попросив повернути йому гроші. В поверненні боргу за обома розписками відповідач відмовив. В даний час Відповідач ухиляється від зустрічі з позивачем, в телефонних розмовах він повідомляє, що в даний час грошей у нього не має, що він не може повернути борг. Тобто, позасудового способу повернення майна не існує. Відповідач має рухоме та нерухоме майно. На пропозицію позивача повернути йому борг відповідач категорично відмовляється. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та прохав задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Суд, дослідивши докази по справі, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що 2січня 2018 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] було укладено договір Позики на суму 100000 (сто тисяч) гривень. Гроші були передані в той же день в повному обсязі. Відповідач зобовязався повернути гроші до 1 березня 2018 року. У підтвердження укладення договору та отримання від [PERSON] грошей відповідач написав розписку від 2 січня 2018 року. 1 лютого 2018 року між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено ще один договір Позики також на суму 100000 (сто тисяч) гривень. Відповідач зобовязався повернути гроші до 1 квітня 2018 року. Гроші були передані в той же день в повному обсязі. Відповідач зобовязався повернути гроші до 1 березня 2018 року. У підтвердження укладення договору та отримання від позивача грошей Відповідач написав розписку від 1 лютого 2018 року. Фактично між позивачем та відповідачем відбувся договір позики. Першого березня 2018 року [PERSON] нагадав відповідачеві про його борг та попросив повернути йому гроші. В поверненні боргу за обома розписками відповідач відмовив. В даний час Відповідач ухиляється від зустрічі з позивачем, в телефонних розмовах він повідомляє, що в даний час грошей у нього не має, що він не може повернути борг. Тобто, позасудового способу повернення майна не існує. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положення ч.2 ст.530 ЦК України , якшо строк(термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання(неналежне виконання) Відповідно до ч.1 ст.612 , боржник вважається таким що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України , боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати.

Outcome: approved