Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору б/н від 04.08.2010 відповідач отримав кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач на підставі п.2.1.1.5.5 Договору зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.02.2018 утворилася заборгованість у розмірі 35422,99 грн., з яких: 5497,58 грн. - заборгованість за кредитом; 25380,23 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2382,18 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1663,00 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 04.08.2010 у розмірі 35422,99 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, він не був ознайомлений та не погоджується з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», що підтверджується відсутністю його підпису на цих умовах. У зв'язку з цим просить суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю, а також зазначив, що документи про витрати на професійну правничу допомогу адвоката ним будуть надані протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письвою заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.39). В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Міненко С.А. позовних вимог не визнав та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а також звернувся до суду з заявою про те, що відповідні докази про розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката будуть надані позивачем протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2010 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом оформлення і підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «Приватбанку», у якій зазначено, що вона разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 6,11-34). Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 04.08.2010, з умовами якої відповідач погодився, про що свідчить його особистий підпис на вказаній довідці, зазначено тип картки -MasterCard Mass, тип кредитної лінії - відновлювальна, базова відсоткова ставка - 2,5% на місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік), розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості = пеня (1)+пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при наявності прострочення на суму від 50 грн. і більше. Штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 7). Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України,- за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він погоджується з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 2,5 %. З довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] згідно кредитного договору № б/н від 04.08.2010 отримав кредитні картки [NUMBER] та [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2015р. (а.с.48). В доданому позивачем до позовної заяви розрахунку зазначено, що станом на 28.02.2018 розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 35422,99 грн., з яких: 5497,58 грн. - заборгованість за кредитом; 25380,23 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2382,18 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1663,00 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 8-10). З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача за період з 04.08.2010 по 28.02.2018 (а.с.49-51) вбачається, що відповідач періодично вносив кошти на погашення заборгованості, останній платіж ним було здійснено 22.01.2013 на суму 300,00 грн. Таким чином відповідач, підписуючи анкету-заяву від 04.08.2010 та Довідку про умови кредитування, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України,- загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ст. 258 ЦК України,- для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 2 та 4 ст. 267 ЦК України). Як вбачається з умов кредитного договору, повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, а саме в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, впродовж строку кредитування. Крім того, сторонами було погоджено сплату відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом на рівні 2,5 % на місяць. Тобто ними було погоджено порядок і строки виконання зобов'язання. Оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Таким чином, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Після спливу строку кредитування, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами. Враховуючи, що останній платіж - поповнення картки відповідач здійснив 22.01.2013 на суму 300,00 грн., а строк дії картки [NUMBER] - до останнього дня 09.2015р., банк звернувся до суду, подавши позов засобами поштового зв'язку 27.04.2018 (а.с.97), то суд вважає, що строк позовної давності АТ КБ «Приватбанк» не пропущено. Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5497,58 грн. Суд погоджується з розміром заборгованості по процентам згідно розрахунку позивача станом на 30.09.2015 на загальну суму 8672,65 грн. Водночас не можна погодитись з розрахунком заборгованості за період з 01.10.2015 по 28.02.2018, який здійснено позивачем на підставі процентної ставки 30 % річних (2,5 % на місяць) після закінчення строку дії картки (після 09.2015 р.) виходячи з наступного. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості,- процентна ставка стосовно використання кредитних коштів не змінювалася, зокрема у період з 04.08.2010 по 28.02.2018 проценти нараховувались у розмірі 30% річних. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з довідки про умови кредитування,- сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 30 % річних (2,5% на місяць). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України,- позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (09.2015 р.) припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 01.10.2015 по 28.02.2018 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в Постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс18. Таким чином, розмір процентів, виходячи з умов укладеного кредитного договору та положень ст.1048 ЦК України, за період з 04.08.2010 по 30.09.2015 становить 8672,65 грн. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів, суд виходить з наступного. Умовами кредитування, які визначені у вказаних вище Тарифах банку, передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України,- неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). АТ КБ «Приватбанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. У зв'язку з цим суд з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 1208,51 грн., який складається з фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової - 708,51 грн. - 5 % від суми заборгованості ((5497,58 грн. + 8672,65 грн.)х5%=708,51 грн., а вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме - стягненню з відповідача заборгованості у розмірі 15378,74 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 5497,58 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8672,65 грн.; штрафів в сумі 1208,51 грн. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України,- якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 764,96 грн. ((15378,74 грн. х 1762 грн.)/ 35422,99 грн. = 764,96 грн.). Заява відповідача та його представника про надання додаткового строку для подання доказів, що підтверджують розмір понесених по справі судових витрат, не суперечить ст.ст. 246, 259 ЦПК України та підлягає задоволенню.

Outcome: partial