Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив стягнути суму грошових коштів в порядку регресу в розмірі 4 647,95 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача - Дюрдь В.І. у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову виходячи з наступного: 20.04.2013 року о 01:30 годині [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», д/н [NUMBER] в с. Нові Біляри Комінтернівського району Одеської області по вул. Центральній, не обрав безпечну швидкість руху та дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Хонда», д/н [NUMBER], який рухався в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. 06.06.2013 року СК «Глобус» складений страховий акт № АВ 13CL-1483. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.05.2013 року, у справі № 504/1395/13-п (3/504/520/13) в діях [PERSON], внаслідок порушення ним вимог п.п. 12.1, 13.1, 2.10 Правил дорожнього руху, встановлено наявність складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, і, як наслідок, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафів. Як встановлено згідно полісу № АВ/9803950 щодо добровільного страхування наземного транспорту від 25.09.2012 року, власник автомобіля ВАЗ 2101, д/н [NUMBER], [PERSON] застрахував в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» вказаний транспортний засіб, зі строком дії страхового полісу з 26.09.2012 року по 25.09.2013 року, з лімітом відповідальності Товариства за даним договором за шкоду, заподіяну майну, 50 000 грн. Згідно акту № 653/13 розрахунку матеріальної шкоди від 22.05.2013 року вартість матеріальної шкоди без урахування ПДВ, завданої шкоди транспортному засобу HONDA, д/н [NUMBER], складає 5 147,95 грн. За умовами полісу № АВ/9803950 щодо добровільного страхування наземного транспорту від 25.09.2012 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» сплатило власнику автомобіля HONDA, д/н [NUMBER] -[PERSON] страхове відшкодування, з урахуванням ліміту відповідальності Товариства, в сумі 4 647,95 грн., що встановлено судом згідно платіжного доручення № 5236 від 16.07.2013 року. Встановивши виниклі правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким ці правовідносини врегульовані: У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виходячи зі змісту положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу в спосіб, передбачений цією нормою Закону, або у спосіб передбачений договором чи законом. Загальні підстави відшкодування шкоди передбачені Главою 82 Параграф 1 ЦК України. У відповідності до ч. 1. ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зі змісту положень ст. 1187 ЦК України вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобі, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Суд вважає, що винність [PERSON] у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджена постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.05.2013 року, завдані матеріальні збитки потерпілому знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку із протиправними діями [PERSON], наявність непереборної сили [PERSON] не доведено. Законом України «Про страхування» (далі-Закон) врегульовані відносини у сфері страхування, і який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Суд до виниклих правовідносин застосовує норми вказаного Закону як спеціальні. У відповідності до ч. 1. ст. 3 цього Закону, страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 18 цього Закону факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до ч. 1. ст. 25 цього Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У відповідності до ст. 27 цього Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Вказані норми права кореспондуються зі ст. 993 ЦК України - до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, з урахуванням спеціальної норми Закону, в даному випадку страховик отримав право вимоги до винної особи в межах понесених фактичних витрат. Виходячи з наведених норм діючого законодавства, та зі змісту договору страхування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, заснованими на нормах діючого законодавства, в зв'язку із чим відповідач має відшкодувати позивачу 4 647,95 грн. в рахунок сплати невідшкодованої суми страхового відшкодування за страховим випадком. Вирішуючи питання позовних вимог щодо розподілу судових витрат, суд виходить зі змісту положень ст. 88 ЦПК України, і вважає можливим стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 243,60 грн., оскільки вони документально підтверджені платіжним дорученням № 6292 від 17.09.2014 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved