Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання договору іпотеки частково недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11227522000, згідно з яким [PERSON] взяв у банку кредит в сумі 50000 доларів США. Також 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11227553000 відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у формі кредитної лінії. На забезпечення вказаного кредитного договору 02.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] , яка діяла від свого імені та за довіреністю від імені [PERSON] , з другої сторони, був укладений та підписаний договір іпотеки №11227522000/11227553000/3, згідно з яким іпотекодавці передали АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержателю) в іпотеку квартиру [ADDRESS] Вказана квартира належить на праві власності: [PERSON] - 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності від 10.06.1998 року та 1/9 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2003 року; [PERSON] - 1/9 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2003 року; [PERSON] - 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності від 10.06.1998 року та 1/9 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2003 року. Вказаний договір іпотеки був підписаний [PERSON] , як представником за довіреністю від імені [PERSON] , однак він не уповноважував її передавати в іпотеку належні йому 4/9 частини квартири в забезпечення споживчого кредиту, взятого [PERSON] .. З посиланням на те, що він не мав наміру передавати свою частину квартири в іпотеку та довіреність не містить чітких положень щодо його волевиявлення на підписання [PERSON] договору іпотеки від його імені, тому позивач просив суд Визнати частково недійсним Договір іпотеки №11227522000/11227553000/З, укладений 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , від імені якого за довіреністю діяла [PERSON] , посвідчений 02 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Тетяною Віталіївною за реєстром №2531, в частині передачі в іпотеку належних [PERSON] 4/9 частини квартири [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву у якому зазначила, що у серпні 2007 року вона отримала довіреність на оформлення кредиту від свого брата [PERSON] та він погодився надати в заставу свою частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Про оформлення кредиту та передачу його частини квартири в іпотеку вона [PERSON] не повідомляла, вперше розповіла йому про це лише в липні 2013 року, кошти, які її колишній чоловік [PERSON] взяв під заставу 4/9 частини квартири, ані банку, ані Бондаренку В.Є. не повернув. Позовні вимоги відповідачка визнала у повному обсязі. Представник ПАТ «УкрСиббанк» Трубіна Т.В. надала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббабнк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11227522000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 000,00 США. Також, 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11227553000 відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у формі кредитної лінії. У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами між [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] від імені [PERSON] , на підставі довіреності від 02 жовтня 2007 року посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М., реєстр №3537, та АКІБ «УкрСиббанк», був укладений договір Іпотеки №11227522000/11227553000/3 від 02.10.2007 року. Відповідно до п.1.1, п.1.2.2 Кредитних договорів позичальник зобов`язався належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит. [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та виплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Заочним Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2009 року стягнуто солідарно зі [PERSON] та [PERSON] заборгованість за даними кредитними договорами. Відповідно до Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира [ADDRESS] , та є власністю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Передаючи квартиру в іпотеку, [PERSON] діяла на підставі довіреності від імені [PERSON] , згідно з якою [PERSON] мала повноваження представляти інтереси позивача з питань отримання кредиту та передачі під заставу належної позивачу частини квартири [ADDRESS] , за ціну та на умовах за власним розсудом, з правом підпису фінансових документів. Крім того, по даній справі висловлена позиція Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року, а саме: висновок судів, що [PERSON] вийшла за межі своїх повноважень, наданих довіреністю, є помилковим, оскільки суди на порушення вимог ст.ст. 212-214, ЩІК України, не надали належної правової оцінки доказам, а саме копії нотаріально посвідченої довіреності від 02 жовтня 2007 року, згідно з якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в АКІБ «УкрСиббанк» та нотаріальних конторах з питань, як отримання кредиту, так і передачу під заставу належної йому частини кв. [ADDRESS] Дніпропетровську за ціну та на умовах за власним розсудом, з правом підпису фінансових документів, у зв`язку з чим дійшли до передчасного висновку про те, що [PERSON] , укладаючи договір іпотеки від імені [PERSON] , вийшла за межі наданих їй довіреністю повноважень. Також представник відповідача зазначив, що посилання позивача на те, що цією довіреністю він надав право лише на підписання фінансових документів, а не укладання кредитного та іпотечного договорів, не відповідає дійсності, оскільки таке право наявне у тексті самої довіреності. З огляду на зміст довіреності, вбачається, що позивач уповноважив [PERSON] на власний розсуд розпоряджатися його власним майном та майновими правами. Зі змісту довіреності не вбачається даних про обмеження [PERSON] стосовно неможливості укладення договору іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань третіх осіб та укладення угод про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, укладаючи спірний договір, [PERSON] діяла у межах наданих їй повноважень, відповідно до вимог ст.238 ЦК України. У довіреності чітко та однозначно зазначено, що [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в АКІБ «УкрСиббанк» та нотаріальних конторах з питань отримання кредиту та передачу під заставу належної йому частини квартири [ADDRESS] , за ціну та на умовах за власним розсудом, з правом підпису фінансових документів. Довіреність не містить жодних посилань, приписів, застережень, щодо заборони передачі в іпотеку даної квартири. Більш того, і питання отримання кредиту, і питання передачі під заставу майна за том довіреності надано здійснювати [PERSON] на умовах за власним розсудом. Таким чином, волевиявлення позивача було спрямоване на передачу в іпотеку належної йому частини квартири для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Також представник відповідача зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом у даній справі лише в липні 2015 році, тобто строк позовної давності закінчився до дати звернення позивача до суду, ще 02 жовтня 2010 року. На підставі викладеного, представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача ПАТ «Дельта банк» також надав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що передаючи квартиру в іпотеку, [PERSON] діяла на підставі довіреності від імені [PERSON] , згідно з якою мала повноваження представляти інтереси позивача з питань отримання кредиту та передачі під заставу належної позивачу частини квартири [ADDRESS] , за ціну та на умовах за власним розсудом, з правом підпису фінансових документів. Крім того, по даній справі висловлена позиція Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року. Зі змісту довіреності не вбачається даних про обмеження [PERSON] стосовно неможливості укладення договору іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань третіх осіб та укладення угод про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, укладаючи спірний договір, [PERSON] діяла у межах наданих їй повноважень відповідно до вимог ст. 238 ЦК України. Строк дії довіреності до 02.11.2017 року. На момент посвідчення оспорюваного правочину нотаріус не мала інформації про її скасування чи дострокове припинення представництва за нею. Строк позовної давності щодо звернення із даним позовом до суду сплив ще у 2010 році. Позивач вводить суд в оману стверджуючи, що про існування договору іпотеки дізнався лише у липні 2013 році з телефонного дзвінка ПАТ «УкрСиббанку», представники вказаного банку не були зацікавлені в таких дзвінках, оскільки усі права по кредитному договору та забезпечувальних договорах були вже більш як два роки передані АТ «Дельта Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення №181 Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» і призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича, строком на 2 роки, з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно. Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №619 від 20.02.2017 року продовжено процедуру ліквідації АТ «Дельта-Банк» по 04.10.2019 року включно. Просив звернути увагу, що під час процедури ліквідації Банків Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Представник відповідача ПАТ «Дельта банк» просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні 16.04.2019 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та додатково пояснив, що коли надав довіреність [PERSON] для отримання коштів, то не розумів, які права надає їй, також не усвідомлював, що вона може укласти та підписати від його імені договір іпотеки або передати квартиру в заставу, позбавивши його житла. Таким чином, він не уповноважував [PERSON] на підписання договору іпотеки та укладання вказаного договору від його імені. Іншого житла його сім`я не має, а мати [PERSON] зараз хвора та прикута до ліжка. Представник позивача [PERSON] також просила суд позов задовольнити та додатково пояснила, що позивач при наданні довіреності наділив відповідачку правом тільки отримати кредит. Кошти потрібні були [PERSON] для розвитку бізнесу та він обіцяв, що швидко сплатить кредит. [PERSON] підписала договір іпотеки та передала в іпотеку банку квартиру, яка на праві спільної часткової власності належить їй, матері та брату. Про те, що квартира в цілому передана в іпотеку та вона підписала від його імені договір, [PERSON] брата не повідомляла. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкова Т.В. у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки до суду не повідомила. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Зі слів позивача та [PERSON] , вона хвора та прикута до ліжка, тому не може з`явитися до суду. Вислухавши пояснення сторін та представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено що, відповідно свідоцтва про право власності на житло (а.с. 9) та копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.8) позивачу [PERSON] належать 4/9 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Власниками інших часток квартири є відповідачка [PERSON] - 1/9 частина, та [PERSON] - 4/9 частини. 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11227522000, згідно з яким [PERSON] взяв у банку кредит в сумі 50000 доларів США. Також 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11227553000 відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у формі кредитної лінії. Відповідно до договору іпотеки №11227522000/11227553000/3 (а.с. 137-138), укладеного 02 жовтня 2007 року між іпотекодержателем Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», іпотекодавцями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , від імені якого за довіреністю, посвідченою 02 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М., діяла [PERSON] , за яким іпотекодавці як майнові поручителі [PERSON] , передали в іпотеку нерухоме майно - вищезазначену квартиру [ADDRESS] , на забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед іпотекодержателем за договорами про надання споживчого кредиту № 1227522000 та №11227553000 від 02 жовтня 2007 року. Зазначений договір посвідчений 02 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Тетяною Віталіївною за реєстром № 2531. Із копії довіреності, посвідченої 02 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М., за реєстром №3537 (а.с. 10), на підставі якої [PERSON] від імені позивача підписувала оспорюваний договір іпотеки, вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в АКІБ «УкрСиббанк» та нотаріальних конторах з питань отримання кредиту та передачі під заставу належної йому квартири [ADDRESS] , за ціну та на умовах за власним розсудом, з правом підпису фінансових документів. Для цього [PERSON] надав [PERSON] право розписуватися за нього, подавати заяви (в тому числі про належність майна на праві приватної власності) та одержувати необхідні рішення, довідки та документи, укласти та підписувати договір кредиту, підписувати будь-які банківські документи, отримувати гроші, сплачувати належні з нього платежі, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності. Довіреність видана на один місяць та дійсна до 02 листопада 2007 року. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як передбачено ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. За ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 6 ст. 203 цього Кодексу, і зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно вимогами ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Частиною 1 статті 241 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. З аналізу вказаних правових норм випливає, що якщо правочин вчинено з перевищенням повноважень, наявні підстави для визнання такого правочину недійсним на підставі ч.1 ст.203 ЦК України. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.11.2016 року справа була передана на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки, як зазначено, суди, на порушення вимог ст.ст. 212-214, 315 ЦПК України, не надали належної правової оцінки доказам, а саме копії нотаріально посвідченої довіреності від 02 жовтня 2007 року, згідно з якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в АКІБ «УкрСиббанк» та нотаріальних конторах з питань, як отримання кредиту, так і передачу під заставу належної йому квартири [ADDRESS] у м. Дніпропетровську за ціну та на умовах за власним розсудом, з правом підпису фінансових документів, у зв`язку з чим дійшли до передчасного висновку про те, що [PERSON] , укладаючи договір іпотеки від імені [PERSON] , вийшла за межі наданих їй довіреністю повноважень. Дослідивши текст довіреності суд встановив, що вказана довіреність складається з двох частин. У першій частині зазначено, що [PERSON] уповноважує [PERSON] «представляти інтереси в АКІБ «УкрСиббанк» та нотаріальних конторах з питань отримання кредиту та передачу під заставу належної йому частини квартири», тоді як в іншій частині міститься перелік прав та повноважень, якими наділена [PERSON] для виконання «представлення інтересів», а саме: право розписуватись за нього, подавати заяви та одержувати необхідні рішення, довідки та документи укладати та підписати договір кредиту, підписувати будь-які банківські документи, отримувати гроші, сплачувати належні з нього платежі, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності. Таким чином, у наданих правах відповідачку [PERSON] . уповноважено «укласти та підписати договір кредиту», однак будь-яких зазначень щодо укладання договору іпотеки - у довіреності не вказано. Посилання представників ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» на те, що довіреність не містить жодних посилань, приписів, застережень, щодо заборони передачі в іпотеку даної квартири, на думку суду, ґрунтуються на вільному тлумаченні тексту довіреності. Правові підстави ототожнювати поняття «відсутність заборони на укладання договору іпотеки» з «дозволом на його укладання» відсутні, оскільки, на думку суду, дії по вчиненню підпису та на укладання договору іпотеки з подальшою передачею нерухомого майна в іпотеку, повинні містити чіткі приписи, без можливого їх ототожнення або неоднозначного тлумачення. Відповідно до змісту довіреності [PERSON] наділялася повноваженнями представляти інтереси «з питань отримання кредиту» та «з питань передачі під заставу належної йому квартири» свідчить про те, що волевиявлення [PERSON] було спрямоване на отримання кредиту під заставу належної йому частки квартири, що повністю узгоджується з його поясненнями та поясненнями відповідачки [PERSON] , однак це не підтверджує волевиявлення [PERSON] на передачу належної йому частини квартири в іпотеку саме для забезпечення виконання зобов`язань за за кредитним договором [PERSON] між банком та [PERSON] .. Таким чином, [PERSON] , укладаючи від імені [PERSON] договір іпотеки, вийшла за межі наданих їй [PERSON] повноважень за довіреністю, тому вказаний правочин не відповідав внутрішній волі позивача, у зв`язку з чим такий правочин в оспорюваній частині є недійним на підставі ч.ч. 2, 3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України. Стосовно заяв представників ПАТ «УкСоцбанк» та ПАТ «Дельта Банк» про застосування строку позовної давності щодо вказаного позову, суд вважає зазначити наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.2 ст.267 ЦК України). З позовом до суду позивач звернувся 03 липня 2015 року (а.с. 2), оспорюваний правочин був укладений 02 жовтня 2007 року. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, що узгоджується з правової позицією, викладеною Верховним судом України у постанові №6-489цс15 від 22 квітня 2015 року. Таким чином, у даному випадку, [PERSON] дізнався про порушення його права у 2013 році, коли відповідачка [PERSON] розповіла йому про кредит та заставу його майна. Дана обставина відповідачами не спростована та заперечення грунтуються лише на припущеннях. Відповідно, з цього часу на підставі ст.261 ЦК України і почався перебіг строку позовної давності, оскільки ПАТ «Дельта банк» не звертався до позивача, як до майнового поручителя, після набуття права вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «УкрСоцбанк» та [PERSON] .. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час підписання довіреності [PERSON] не усвідомлював наслідки передачі під заставу (в іпотеку) свого майна для забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] .. Його волі на передачу в іпотеку майна - належної йому частки квартири не було, оскільки чіткого формулювання та зазначених чітких таких повноважень довіреність не містить, відповідно, при укладанні договору іпотеки [PERSON] вийшла за межі своїх повноважень, тому суд вважає позов задовольнити та визнати частково недійсним Договір іпотеки №11227522000/11227553000/З, укладений 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , від імені якого за довіреністю діяла [PERSON] , посвідчений 02 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Тетяною Віталіївною за реєстром №2531, в частині передачі в іпотеку належних [PERSON] 4/9 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] 121 (сто двадцять одну) гривню 80 (вісімдесят) копійок витрат по сплаті судового збору, та з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь [PERSON] 121 (сто двадцять одну) гривню 80 копійок витрат по сплаті судового збору, оскільки саме з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», був укладений договір іпотеки.

Outcome: approved