Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], неодноразово уточнивши який, остаточно просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва, серія та номер: 354, виданий 23.03.2016 року, видавник [PERSON], приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області;визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 359, виданий 23.03.2016 року, видавник [PERSON], приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області та витребувати від громадян [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер 3223110100:01:105:0150 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та обєкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером 3223110100:01:105:0150, за адресою: Київська область, м. Обухів, вулиця Зелений Гай, 1-а. Позовні вимоги мотивовано тим, що 04.02.2016 року Обухівським районним судом Київської області за заявою державного виконавця ВДВС Обухівського МУЮ про зміну способу виконання судового рішення, визнано за стягувачем [PERSON] право власності на арештоване майно боржника: земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер 3223110100:01:105:0150 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та обєкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером 3223110100:01:105:0150, за адресою: Київська область, м. Обухів, вулиця Зелений Гай, 1, власником якого є [PERSON]. В подальшому [PERSON] відчужила вищезазначене нерухоме майно на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 23.03.2016 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному. 31.05.2016 року ухвалою Апеляційного суду Київської області скасовано ухвалу Обухівського районного суду від 04.02.2016 року, на підставі якої [PERSON] набула право власності на спірне нерухоме майно та в подальшому його відчужила, було скасовано, окрім того, станом на момент укладення спірних договорів купівлі-продажу ухвала Обухівського районного суду не набрала законної сили. Посилаючись на вказані обставини позивач зазначає, що оскільки на момент укладення договорів купівлі-продажу [PERSON] не була власником майна, яке відчужила, тому вказані договори слід визнати недійсними, оскільки правочини вчинено з порушенням вимог ст. 203 ЦК України. Позивач вважає, що нерухоме спірне майно, вибуло з його володіння поза його волею, що надає йому право просити суд витребувати майно від добросовісних набувачів. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що позовні вимоги у редакції уточненої позовної заяви, прийнятої судом 15.11.2016 року, підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав зазначених в ній. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направили, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1\~ст.224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 20.07.2012 року набула у власність земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер 3223110100:01:105:0150, що розташована за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Зелений гай, 1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 114768, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, за № 322310001003768 та договором дарування земельної ділянки. З декларації про початок виконання будівельних робіт зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю у Київській області від 15.10.2012 року № КС 08312188546 встановлено, що [PERSON] належить на праві власності незавершене будівництво багатоквартирного житлового будинку загальною проектною площею 1 061,40 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Зелений Гай, 1, що знаходиться на належній позивачу на праві власності земельній ділянці площею 0,100 га, кадастровий номер 3223110100:01:105:0150. 04 лютого 2016 року ухвалою Обухівсього районного суду Київської області за результатами розгляду в судовому засіданні заяви державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] про встановлення способу виконання судового рішення шляхом визнання за стягувачем права власності на арештоване майно боржника, заяву задоволено частково та визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,100 га. кадастровий номер 3223110100:01:105:0150, що розташована за адресою Київська область, м. Обухів, вул. Зелений гай № 1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також розміщені на зазначеній земельній ділянці двоповерховий об'єкт незавершеного будівництва та трансформаторну підстанцію, що підтверджується копією ухвали. 10 березня 2016 року виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської прийнято Рішення № 180, яким присвоєно земельній ділянці з кадастровим номером 3223110100:01:105:0150, що належить [PERSON], адресу: Київська обл, м. Обухів, вулиця Зелений Гай, земельна ділянка № 1-А, присвоєно обєкту незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3223110100:01:105:0150, що належить [PERSON], адресу: Київська обл., м. Обухів, вул. Зелений Гай, 1-А. На підставі ухвали Обухівсього районного суду Київської області від 04 лютого 2016 року [PERSON] відчужила земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер 3223110100:01:105:0150, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Зелений Гай, 1-А, [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному, уклавши 23 березня 2016 року з покупцями договір купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 359. На підставі ухвали Обухівсього районного суду Київської області від 04 лютого 2016 року [PERSON] відчужила обєкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Зелений Гай, будинок під номером 1-А, [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному, уклавши 23 березня 2016 року з покупцями договір купівлі-продажу земельної ділянки, що посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 354. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31 травня 2016 року скасовано ухвалу Обухівсього районного суду Київської області від 04 лютого 2016 року, якою визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,100 га. кадастровий номер 3223110100:01:105:0150, що розташована за адресою Київська область, м. Обухів, вул. Зелений гай № 1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також розміщені на зазначеній земельній ділянці двоповерховий об'єкт незавершеного будівництва та трансформаторну підстанцію, що підтверджується копією ухвали. Окрім того, позивачем надано до суду копію ухвали Обухівсього районного суду Київської області від 04 лютого 2016 року, яка містить відмітку, що станом на 23 березня 2016 року вказана ухвала не набрала законної сили. В силу\~ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з приписами ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Зважаючи на вищевикладені обставини, станом на момент укладення 23 березня 2016 оспорюваних договорів купівлі-продажу щодо відчуження [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки площею 0,100 га. кадастровий номер 3223110100:01:105:0150, що розташована за адресою Київська область, м. Обухів, вул. Зелений гай № 1-А, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також розміщеного на зазначеній земельній ділянці двоповерхового об'єкту незавершеного будівництва, [PERSON] не набула на законних підставах права власності на вказане майно та не мала права розпорядження вказаним майном. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про те, що вказані договори є такими, що не відповідають вимогам закону та на підставі\~ст. 203 ЦК України повиннні бути визнані недійсними. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до положень частини першої\~статті 388 ЦК\~ України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому слід зазначити, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій\~статті 388 ЦК. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року N 5, набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої\~статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої\~статті 388 ЦК України повязується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. За змістом\~статті 388 ЦК України\~випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Норма\~статті 388 ЦК України\~може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Отже, вирішуючи спір про витребування майна з чужого незаконного володіння, суди повинні були встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою\~статті 388 ЦК України, зокрема чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння. Оскільки добросовісне набуття в розумінні\~статті 388 ЦК України\~можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 року у справі № 6-3090цс15, від 16.09.2015 року у справі №6-1203цс15, який згідно зі\~статтею 360-7 ЦПК України\~є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. При розгляді справи № 6-146 цс 13 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого за змістом ст. 388 ЦК України майно, яке вибулоз володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Як встановлено судом, земельна ділянка та обєкт незавершеного будівництва не передавались позивачем відповідачам [PERSON] та [PERSON] за договором, що свідчило б про втрату володіння цим майном із власної волі, а були вилучені на підставі ухвали Обухівського районного суду Київської області 04 лютого 2016 року, відповідно до якої було визнано право власності на вказане майно за [PERSON], та яка в подальшому була скасована судом апеляційної інстанції. За таких обставин, враховуючи те, що [PERSON] не мала наміру відчужувати належні їй земельної ділянки площею 0,100 га. кадастровий номер 3223110100:01:105:0150, що розташована за адресою Київська область, м. Обухів, вул. Зелений гай № 1-А, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також розміщеного на зазначеній земельній ділянці двоповерхового об'єкту незавершеного будівництва, повноваженнями щодо відчуження [PERSON] не наділяла, дії останньої не відповідали її волі, тому суд дійшов висновку про те, що належне позивачу вказане майно вибуло поза її волею, а відтак підлягає витребуванню в добросовісних набувачів на користь позивачки відповідно до\~статті 388 ЦК України. Враховуючи сукупність вказаних вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати, у відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: approved