Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернувся\~з позовом\~до [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~про стягнення\~заборгованості за\~постачання теплової\~енергії.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що на\~виконання своє\~статутної мети\~КПТМ «Криворіжтепломережа»\~здійснює постачання\~теплової енергії\~відповідачам за\~адресою:\~[ADDRESS].\~Так,\~як даний\~будинок є\~багатоповерховим,\~опалення до\~зазначеної квартири\~здійснюється від\~транзитних трубопроводів\~житлового будинку\~і є\~невідємною частиною\~системи опалення\~вказаного будинку.\~Відповідачі не\~здійснювали у\~повному обсязі\~оплату за\~надані послуги,\~внаслідок чого\~за період\~з 01.04.2013\~року по\~01.01.2018\~року утворилась\~заборгованість на\~суму 35167,80\~грн.\~Тому,\~позивач просить\~стягнути з відповідачів солідарно зазначену суму заборгованості та судовий збір. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суду пояснив, що розрахунок заборгованості, який наданий позивач виходить за межі строку позовної давності. Також, зазначив, що в квартирі [ADDRESS] постачання централізоване опалення та підключено автономне опалення. Крім того, пояснив, що [PERSON] та [PERSON] є зареєстрованими в квартирі його довіритель ниці, однак, в ній не проживають, а отже і не є споживачами послуг. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в жодне судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи кожен окремо повідомлені належним чином за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомили, заява про відкладення розгляду справи не надавали. Правом на відзив не скористались. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2012 року, належить квартира за адресою: [ADDRESS], договір посвідчено Приватним нотаріусом КМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3302 (а.с. 48-49). Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вулицю «Революційна» змінено на вулицю «Степана Тільги». Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], та є споживачами послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» як постачальником теплової енергії для потреб опалення. На відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок за №8432060539 (а.с. 9). Будинок №10 по вул. Степана Тільги м. Кривого Рогу, в якому зареєстровані відповідачі, є багатоповерховим, опалення квартири №13 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невідємною частиною системи опалення будинку. Відтак, позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії за адресою відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак останні належним чином не виконували своїх зобовязань по оплаті за отримані послуги. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за постачання теплової енергії по квартирі за адресою: м. Кривого Рогу, вул. Революційна ([PERSON]), буд. 10, к. 13, за період з 01.10.2012 року по 01.04.2013 року у розмірі 2206,35 грн. Рішення суду оскаржено не було, набрало законної сили 07.05.2015 року (а.с. 50-54). Як вбачається з розрахунку заборгованості за теплову енергію за адресою: [ADDRESS], наданого позивачем, підтверджено факт наявності заборгованості відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за період з 01.04.2013 року по 01.01.2018 року, яка складає 35167,80 грн. (а.с. 12-13). З метою досудового врегулювання спору відповідачам на імя [PERSON] був направлений лист з повідомленням про стан заборгованості та вимогою її терміново сплатити, який було отримано 06.02.2018 року, але на теперішній час борг сплачено не було (а.с. 7, 8). Згідно з ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об'єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Пунктом 5 ч. 3 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та ст. 67, 68, 162\~Житлового Кодексу\~України передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п. 18\~Постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим». Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Що стосується доводів представника відповідача [PERSON] - [PERSON] щодо неотримання відповідачем послуг позивача, оскільки в даній квартирі встановлено автономне опалення, суд приходить до наступного висновку. Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до п.п. 24, 25 зазначених Правил споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мережі забороняється. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджений Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4, визначено процедуру відключення від мереж центрального опалення та постачання гарячої води житлового будинку (квартири) при відмові споживачів від таких послуг. Постановою Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1706цс15 також встановлено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до положень ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з цим стороною відповідача не надано суду жодних доказів, які підтверджували факт підключення в квартирі за адресою: [ADDRESS], автономного опалення. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України встановлено імперативний обов'язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2\~ст.\~13\~ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд дійшов висновку, що КПТМ «Криворіжтепломережа» у зазначений період надало послуги з постачання теплової енергії за адресою відповідачів. Враховуючи зміст вимог ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», обовязок укладання договору на постачання теплової енергії покладено на споживача, в свою чергу, суд вважає, що даний договір є публічним, що відповідає вимогам ст. 633 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 614\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника. Також, суд критично ставить до посилання представника відповідача [PERSON] - [PERSON], згідно яких, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі, а є лише зареєстрованими, а отже і не повинні сплачувати заборгованість за постачання теплової енергії, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 20, 21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.\~ Згідно ч. 5 п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198, передбачено обов'язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Відповідно до ч. 1, 3. ст. 156 ЖК УРСР члени\~сім'ї\~власника жилого\~будинку (квартири),\~які проживають\~разом з\~ним у\~будинку (квартирі),\~що йому\~належить,\~користуються жилим\~приміщенням нарівні\~з власником\~будинку (квартири),\~якщо при\~їх вселенні\~не було\~іншої угоди\~про порядок\~користування цим\~приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Отже, аналіз вище наведених норм, свідчить про те, що тягар утримання майна, у тому числі обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника та членів його сім'ї, тобто споживачів. Разом з цим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. З розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість за постачання теплової енергії у квартирі за адресою: [ADDRESS], становить з 01.04.2013 року по 01.01.2018 року (а.с. 12-13). Відповідно до\~ч.\~3ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідача [PERSON]\~-\~[PERSON] в судовому засіданні зазначив, що сума заборгованості за розрахунком виходить за межі позовної давності. Отже, суд приходить висновку, що слід застосувати строк позовної давності, та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01.01.2015 року по 01.01.2018 року в розмірі 29540,61 грн. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач КПТМ «Криворіжтепломережа», знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial