Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, просить ухвалити рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 14560 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що з 06.07.2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював на посаді головного інженера проекту, 29.09.2015р. звільнений із займаної посади за власним бажанням. Вказав, що при звільненні йому не було виплачено усі суми, належні при звільненні. Станом на 09.06.2016 відповідач заборгував позивачу 14560 грн., які останній просить стягнути на його користь. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Представник відповідача у судове засідання не зявився повторно, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії трудової книжки (а.с. 3) позивач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергопроект» з 06.07.2011 року і працював на посаді головного інженера проектів, 29.09.2015р. звільнений із займаної посади за власним бажанням. У відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З долученої до справи копії довідки про нарахування заробітної плати за період з березня 2015 року по вересень 2015 року вбачається, що загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати складає 14551,07 грн. (а.с. 2) Доказів про отримання заборгованої суми, в тому числі копій платіжних відомостей про видачу зарплати, представником відповідача суду не представлено. Таким чином, слід вважати, що належна позивачу заробітна плата не була виплачена вчасно, що є грубим порушенням конституційних прав особи на оплату праці, що закріплено в ст. 43 Конституції України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14551,07 грн. заборгованості по виплаті заробітної плати є підставними та підлягають до задоволення. Разом з тим, позивачем всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не представлено суду доказів, що розмір заборгованості перевищує вищевказану суму, а тому в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Задовольняючи позовні вимоги, у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, такий слід стягнути в дохід держави з відповідача у розмірі, встановленому пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial