Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, мотивуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2009 року за позовом ЖЕК «Черкаський облагробуд» його було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. З його заявою про перегляд заочного рішення, 6 березня 2014 року ухвалою Соснівського районного суду, заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. 07 серпня 2014 року ухвалою суду позов було залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою представника відповідача. Крім цього, на даний час, після скасування заочного рішення, та залишення позову без розгляду, він знову являється користувачем кімнати за адресою [ADDRESS]. На неодноразові звернення до відповідача з питанням про повернення йому у користування його кімнату, позитивного результату не дало, в зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги збільшили та просили суд усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом вселення позивача до кімнати [ADDRESS] та стягнути з відповідача на його користь 50 тис. моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Позивач заселився у спірну кімнату на підставі ордеру, виданого 08 грудня 1997 року згідно рішенням адміністрації ЖЕК «Черкаського Облагробуду» У 2008 році ЖЕК «Черкаського Облагробуду» звернувся з цивільним позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилою площею в кімнаті [ADDRESS], внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки. Рішенням суду відповідача було визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS], ТОВ «ЖЕК» БУДІВЕЛЬНИК» як балансоутримувач об'єкту нерухомого майна, набув право видати ордер на кімнату [NUMBER] іншій особі, яка потребувала тимчасового житла. Також позивач не звертався до ТОВ «ЖЕК «БУДІВЕЛЬНИК» з відповідною заявою та документами з питанням поновлення його реєстрації у вказаній кімнаті. На даний час спірна кімната не є вільною. Ухвалою суду від 09 грудня 2014 року до участі в розгляді справи в якості співвідповідачів залучено [PERSON], який є на даний час наймачем квартири та членів його сім»ї [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON]. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], який також представляв інтереси [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачі на законних підставах заселились у спірну кімнату, яка на час видачі ордеру була вільною, тривалий час там проживають разом із неповнолітньою дитиною. Дана квартира є їх постійним місцем реєстрації. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, Згідно реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам за № 518 від 27 квітня 1998 р., гуртожиток у [ADDRESS] має статус гуртожитку і перебував на балансі ЖЕК «Черкаського Облагробуду». 14 грудня 2010 року ЖЕК «Черкаського Облагробуду» припинив свою господарську діяльність та зареєстровано товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК«Будівельник», яке є правонаступником прав та обов'язків підприємства ЖЕК «Черкаського Облагробуду». Оскільки гуртожитки відносяться до житлового фонду спеціального призначення, вони можуть використовуватись виключно для забезпечення потреб у тимчасовому житлі осіб, визначених ст. 127 Житлового кодексу України. Згідно зі статтями 128, 129 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і на його підставі громадянинові видається спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. На підставі ордеру виданого 08 грудня 1997 року рішенням адміністрації ЖЕК «Черкаського Облагробуду», [PERSON] була надана в користування кімната [NUMBER], яка знаходиться в гуртожитку [ADDRESS]. В подальшому, заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2009 року за позовом ЖЕК «Черкаський облагробуд» позивача було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. 07.07.2009 року ТОВ «ЖЕК» БУДІВЕЛЬНИК» видано ордер [PERSON] на право заселення кімнати [NUMBER] у буд. [ADDRESS], разом з членами сім»ї - дружиною [PERSON], неповнолітньою дочкою [PERSON] , 2002 року народження і які 15.07.2009 року зареєструвалися в ній. Ухвалою суду від 06 березня 2013 року заочне рішення суду від 26.02.2009 року було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. У зв'язку з неодноразовою неявкою в судове засідання представника позивача даний позов залишено без розгляду. Підстави звернення до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує тим, що на даний час він не визнаний в судовому порядку таким, що втратив право на спірну кімнату, а тому має всі правові підстави нею користуватись. Між тим, як встановлено в судовому засіданні та зазначалось вище, спірна кімната на підставі ордеру надана відповідачу по справі - [PERSON] разом із сім'єю, тобто не є вільною. На час видачі ордеру вказаним особам дане житло було не тільки вільним юридично, але і фактично. При цьому, позивач вимогу про визнання ордеру особам, які на даний час проживають у спірній кімнаті, не заявляє. В той же час ордер не може бути односторонньо анульований органом, який його видав без згоди самого громадянина і тільки в судовому порядку. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на під ставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд вказує на наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно до пунктів 4 та 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Так як позивач не довів в судовому засіданні вину відповідача ЖЕК «Будівельник» у заподіянні йому моральної шкоди, не надав жодних доказів на її підтвердження позов в цій частині також не підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed