Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 26.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKН7GА0000000027, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 35101,01 доларів США. З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено договір іпотеки № б/н від 26.08.2008 року, згідно з яким, [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань з повернення отриманого кредиту та сплати відсотків за його користування, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, однак, за наявності арешту на спірне майно боржника, банк не може задовольнити свої вимоги за його рахунок, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач, [PERSON] не з'явився. В матеріалах справи міститься заява, у якій останній не заперечує проти розгляду справи у його відсутності. Представник районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції та представник Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання незявились, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 26.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №MKН7GА0000000027, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 35101.01 доларів США. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № MKН7GА0000000027 від 26.08.2008 року [PERSON] передав в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк» будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У відповідності до ч.ч. 6,7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Судом встановлено, що 26.08.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] Ужгородського нотаріального округу була накладена заборона відчуження предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: Ужгородський район, [ADDRESS]. За вищевикладених обставин вбачається, що право застави у Позивача щодо предмета іпотеки виникло 26.08.2008 року. Судом також встановлено, що 04.12.2009 року державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції та 04.01.2016 року державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції накладено арешти на все майно, що належить [PERSON] Згідно з п.2 ч.1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Оскільки, станом на 11.03.2017 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 193843.42 доларів США, що перевищує вартість предмета іпотеки, тому у державної виконавчої служби відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки згідно із Договором іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1600 грн.

Outcome: approved