Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідачів про солідарне стягнення збитків в розмірі 72724 грн. 82 коп., заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.01.2017 на автодорозі Р-62 Криворівня - Чернівці в с.Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля [NUMBER], внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження передньої лівої нижньої та передньої лівої верхньої частини автомобіля. Згідно висновку експерта-товарознавця вартість збитків становить 72724,82 грн. Вказав, що причиною заподіяння збитків його автомобілю стала бездіяльність посадової особи філії «Верховинська ДЕД», яку притягнуто до адміністративної відповідальності постановою суду від 14.02.2017 за ч.4 ст.140 КпАП України. Крім цього, Служба автомобільних доріг України в Івано-Франківській області є органом управління автомобільним дорогами загального користування, а тому відповідно до ст.13 Закону України «Про автомобільні дороги», п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 несе відповідальність за заподіяні збитки користувачам автомобільних доріг. Разом з тим зазначив, що Служба автомобільних доріг України в Івано-Франківській області будучи балансоутримувачем спірної дороги, уклала договір з ДП «Івано-Франківський облавтодор», відповідно до якого підприємство зобов'язалося здійснювати заходи щодо утримання у безпечному стані для дорожнього руху спірну автомобільну дорогу. Тому дорожньо-експлуатаційна організація також несе відповідальність за заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином переконаний, що відповідальність по відшкодуванню заподіяних збитків повинні нести солідарно відповідачі, у зв'язку із чим просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання 18.07.2017 позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити, а розгляд справи провести у його відсутності. А тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача. Відповідач Служба автомобільних доріг у Івано-Франківській області в судове засідання 18.07.2017 явку свого представника не забезпечив повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розписками про вручення судових повісток. Судове засідання 14.06.2017 судом відкладено по клопотанню відповідача через зайнятість його представника у іншому судовому процесі, однак в дане судове засідання представник відповідача повторно не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив. З врахуванням наведеного, а також поданих відповідачем письмових заперечень суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності його представника. Згідно з письмовими запереченнями, Служба автомобільних доріг у Івано-Франківській області вважає позовні вимоги безпідставними. Посилаючись на Закон України «Про дорожній рух», Положення про Службу автомобільних доріг у Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 12.09.2016 року № 262, вважає, що виконує лише функції замовника з усього комплексу дорожніх робіт. Вказує на те, що відповідно до умов договору № 14 від 22.04.2016 експлуатаційне утримання даної ділянки дороги на момент скоєння ДТП здійснювалось ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», а тому Служба автомобільних доріг у Івано-Франківській області виконала свої функції по забезпеченню безпечних умов дорожнього руху шляхом укладення договору підряду, поклавши всю відповідальність щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, ремонту доріг, належного їх утримання на підрядника - ДП «Івано-Франківський облавтодор». Вважає, що оскільки постановою суду встановлено вину у заподіянні шкоди позивачу працівника структурного підрозділу ДП «Івано-Франківський облавтодор», тому вони не можуть нести відповідальність за заподіяну шкоду майну позивача. У зв'язку із наведеним просить щодо них відмовити у задоволенні позову. Відповідач ДП «Івано-Франківський облавтодор» подав суду письмові заперечення на позов, однак в судове засідання явку свого представника не забезпечив повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується розписками про вручення судових повісток. Минулі судові засідання судом відкладалися неодноразово, в тому числі і по клопотанню відповідача, однак про причини неявки свого представника у дане судове засідання відповідач суд не повідомив. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Згідно з поданими письмовими запереченнями, ДП «Івано-Франківський облавтодор» заперечує позовні вимоги, вважає, що власником автомобільних доріг загального користування є держава в особі Державного агентства автомобільних доріг України, на який покладено всю повноту відповідальності за стан автомобільних доріг, а також обов'язок відшкодування збитків автовласникам, завданих внаслідок неякісного стану автомобільних робіт. Зазначив, що ДП «Івано-Франківський облавтодор» є лише виконавцем робіт по обслуговуванню ділянки дороги, де мала місце дорожньо-транспортна пригода на підставі договору підряду, а власником і балансоутримувачем доріг і замовником є Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області, яка згідно ст.1172 ЦК України повинна відшкодовувати шкоду завдану підрядником, як замовник. Також, вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності посадової особи філія «Верховинська ДЕД» [PERSON] має значення виключно для цієї особи, а не ДП «Івано-Франківський облавтодор». Відповідач філія «Верховинська ДЕД» ДП «Івано-Франківський облавтодор» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Враховуючи дані обставини, а також отриману інформацію від ДП «Івано-Франківський облавтодор» щодо відсутності статусу юридичної особи у його структурного підрозділу, та будучи позбавленим можливості вирішувати питання про виключення особи із числа відповідачів без згоди позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності зазначеного відповідача. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд позов задовольняє частково з таких підстав. Судом встановлено, що 19.01.2017 о 08 год 10 хв на автодорозі Р-62 Криворівня -Чернівці в с.Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, автомобіль марки SKODA OCTAVIA, номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON] потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження передньої лівої нижньої та передньої лівої верхньої частини автомобіля. Дані обставини підтверджуються схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 19.01.2017 о 08 год 10 хв. в с.Верхній Ясенів (а.с.9) та довідкою про ДТП №3017022377274426 від 23.01.2017, виданою Верховинським ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (а.с.10). Згідно із звітом №08/17 про оцінку вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику КТЗ SKODA OCTAVIA, номерний знак [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 72 724,82 грн. (а.с.11). Постановою Верховинського районного суду від 14.02.2017 притягнуто до адміністративної відповідальності головного інженера філії «Верховинська ДЕД» [PERSON] за ч.4 ст.140 КпАП України (а.с.6-7) зокрема за те, що він 19.01.2017, будучи відповідальною особою, порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги Криворівня - Чернівці в с. Верхній Ясенів, Верховинського району, а саме: не обробив автодорогу протиожеледними матеріалами, що спричинило створення аварійної обстановки та пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги Закону України «Про дорожній рух» та п.3.1.18 ДСТУ - 3587. Даною постановою суду встановлено та підтверджено неналежну якість дорожнього покриття вказаної ділянки автодороги, на якій сталася ДТП. Постанова суду набрала законної сили 20.03.2017. Відповідно до ч.3,4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім цього, відповідно до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2012 №301, автомобільна дорога Р-62 Верховина - Усть-Путила - Вижниця - Сторожинець - Чернівці являється регіональною автомобільною дорогою. Отже, за змістом ст.5,7 Закону України «Про автомобільні дороги», власником дороги Р-62 Верховина - Усть-Путила - Вижниця - Сторожинець - Чернівці, а саме ділянки дороги в с.Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, де сталася дорожньо-транспортна пригода є держава, від імені якої згідно із ст.10 Закону управління дорогою здійснює Державна служба автомобільних доріг України (Укравтодор) в особі Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області. Однак, встановлено, що між Службою автомобільних доріг в Івано-Франківській області (замовник) і ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (підрядник) 22.04.2016 було укладено договір №14 (а.с.77-80) та додаткову угоду №28 від 28.12.2016 (а.с.81) до даного договору, на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення. За умовами даних договорів, за підрядником на період надання послуг за даними договорами закріплюється мережа автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення з штучними спорудами на них, на яких згідно договору будуть надаватися послуги. Згідно п.6.3 договору підрядник зобов'язаний забезпечити організацію дорожнього руху на ділянці надання послуг, вжити необхідні заходи щодо запобігання аварій на автомобільних дорогах та транспортних спорудах, при наданні послуг насамперед здійснювати заходи щодо забезпечення безпеки руху транспортних засобів, пішоходів, охорони навколишнього середовища і природніх ресурсів, здійснювати контроль за дотриманням вимог нормативних документів по безпеці дорожнього руху. Також сторони передбачили, що відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством. При цьому ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» несе відповідальність за: незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при наданні послуг, якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди; неналежне надання послуг (невиконання робіт) (п.7.3 договору підряду). Також підрядник бере на себе зобов'язання з врегулювання спорів при виникненні дорожньо-транспортних пригод, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків (п.7.6 договору підряду). Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно з ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах , вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Правила) встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізних переїздів. Указані правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За приписами ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок, а також вину заподіювача. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином держава, як власник дороги Р-62 Верховина - Усть-Путила - Вижниця - Сторожинець - Чернівці в особі Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області, згідно договору підряду уповноважила ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» здійснювати обслуговування даної дороги та нести відповідальність за заподіяні збитки фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов'язаних з незабезпеченням підрядником безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів. А оскільки позивачу було завдано збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце на ділянці вказаної дороги, та яке виникло у зв'язку з бездіяльністю посадової особи Філії «Верховинська Дорожньо-експлуатаційна дільниця» - структурного підрозділу Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор», тому суд приходить до висновку, що відповідальність за заподіяну позивачу шкоду завдану внаслідок ДТП, повинна бути покладена саме на відповідача - Дочірнє підприємство «Івано-Франківський облавтодор». У зв'язку із наведеним позов в цій частині слід задовольнити. При цьому, Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області делегувавши в цій частині повноваження відповідачу ДП «Івано-Франківський облавтодор», відповідальності за заподіяну шкоду майну позивача внаслідок винних дій працівника структурного підрозділу ДП «Івано-Франківський облавтодор» не несе. Також не може нести відповідальність по відшкодуванню позивачу шкоди і Філія «Верховинська Дорожньо-експлуатаційна дільниця», так як являється структурним підрозділом ДП «Івано-Франківський облавтодор» і не має статусу юридичної особи. А тому в задоволенні позовних вимог до названих відповідачів слід відмовити за їх безпідставністю. Задовольняючи частково позовні вимоги, у відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на винну особу відповідача понесені позивачем судові витрати у виді судового збору. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача на користь позивача витрат на надання правової допомоги в розмір 800 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» відповідно до якого не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Однак позивачем належними доказами, такими як: договір про надання правової допомоги, розрахунок розміру наданої правової допомоги, актом виконаних робіт тощо, не підтверджено суду факту понесених витрат на правову допомогу з врахування граничних розмірів компенсації цих витрат у відповідності до правових положень зазначеного Закону.

Outcome: partial