Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, просив стягнути з відповідача на його користь кошти надміру виплачені за призначеною щомісячною адресною допомогою особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання в розмірі 4464,00 грн. Позов мотивує тим, що на підставі заяв відповідача [PERSON] від 22.03.2016 року та 21.04.2016 року останній було призначено щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, строком на шість місяців, з 01.04.2016 року по 17.09.2016 року. Згідно поданих заяв ні відповідач, ні члени її сімї житловими приміщеннями розташованими в регіонах інших, аніж на тимчасово окупованих, не володіють. В результаті проведеної позивачем перевірки встановлено, що відповідачем в поданих заявах від від 22.03.2016 року та 21.04.2016 року було подано неправдиві відомості, так як її чоловіку [PERSON] належить на праві власності нерухоме майно в Миколаївській області. Крім того вказаний факт було виявлено і в ході проведення Державною фіскальною службою у Львівській області ревізії щодо використання позивачем цільових бюджетних коштів за період з 01.01.2014 року до 20.06.2016 року (акт від 17.08.2016 року №04-22/9). Неповідомлення відповідачем інформації про належність члену її сім'ї (чоловіку) на праві власності нерухомого майна призвело до надмірної виплати бюджетних коштів в період з 01.04.2016 року до 31.07.2016 року в розмірі 4464,00 грн. З метою досудового врегулювання спору відповідачу 28.07.2016 року, 29.08.2016 року та 03.11.2016 року скеровувались повідомлення з вимогами про повернення коштів в добровільному порядку. Так як відповідач [PERSON] на скеровані повідомлення не зреагувала та на даний час надміру виплачені їй кошти не повернула, то позивач звернувся до суду з позовом про стягнення цих коштів в примусовому порядку, який просить задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав передбачених в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не зявилася, хоча про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. У звязку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України. У звязку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 року. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. На підставі заяв відповідача [PERSON] від 22.03.2016 року та 21.04.2016 року (а.с.8,11), останній останній згідно рішень від 26.05.2016 року (а.с.9,12) було призначено щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, строком на шість місяців, з 01.04.2016 року по 17.09.2016 року За період з квітня по липень 2016 року відповідачу було виплачено 4464,00 грн., що підтверджується копією довідки від 28.07.2016 року про виплачену допомогу (а.с.16). Відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сімї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Звертаючись до позивача із заявами про призначення адресної допомоги відповідач [PERSON] зазначила, що ні у її володінні, ні у володіння членів її сім'ї немає житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Разом з тим, як вбачається з копії акта про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій, соціальної допомоги, компенсації та пільги від 28.07.2016 року відповідач при оформленні допомоги зазначила недостовірні відомості, оскільки її чоловік, [PERSON] (а.с.7) є власником квартири, яка знаходиться за адресою: Миколаївсьа область, м.Очаків, вул. 8 Березня, 40А/48, загальною площею 63,00 кв.м, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 11.07.2016 року №63187144 (а.с.14-15). Крім того вказаний факт було виявлено і в ході проведення Державною фіскальною службою у Львівській області ревізії щодо використання позивачем цільових бюджетних коштів за період з 01.01.2014 року до 20.06.2016 року (акт від 17.08.2016 року №04-22/9) (а.с.17-19). Відповідно до ч.1\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з абз.2, 3 п.11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Неповідомлення відповідачем інформації про належність члену її сім'ї (чоловіку) на праві власності нерухомого майна призвело до надмірної виплати бюджетних коштів в період з 01.04.2016 року до 31.07.2016 року в розмірі 4464,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 28.07.2016 року, 29.08.2016 року та 03.11.2016 року (а.с.) скеровувалися відповідачу повідомлення про перерахунок повернення надміру виплачених коштів в сумі 4464,00 грн., однак на даний час такі до бюджету не повернуті. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. При цьому, відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то такий у розмірі 1600,00 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved