Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з вищевказаним позовом, котрим просив зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у володінні та користуванні нежитловим підвальним приміщенням загальною площею 27,6 кв.м., які розташовані у будинку [ADDRESS], а саме звільнити та повернути приватному підприємству «Лемо» нежитлове підвальне приміщення розташоване у будинку [ADDRESS] та витребувати у [PERSON] павільйон, холодильну камеру, тостер, складську шафу, холодильну шафу, касовий апарат, вагу електричну, котел, столи - 10 шт. та стільці до них - 40 шт., барну стійку, касовий апарат, пивну установку для розливу пива та дві газові плити. Позовні вимоги обґрунтував тим, що Приватне підприємство «ЛЕМО» є власником нежитлових підвальних приміщень загальною площею 27,6 кв.м., які розташовані у будинку [ADDRESS]. Вказане підвальне приміщення було придбано в Управління комунальної власності Львівської міської ради згідно з договором купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу № 1298 від 01.12.2005 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно акта-передачі № 1298 від 07.12.2013 року куплені підвальні приміщення передані Управлінням комунальної власності Львівської міської ради ПП «Лемо». 30.01.2009 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано право власності за ПП «Лемо» на вказані нежитлові підвальні приміщення та видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21721863. 30.09.2009 року ОКПЛОР «БТІ та ЕО» складено технічний паспорт на нежитлові підвальні приміщення загальною площею 27,6 кв.м., які розташовані у будинку [ADDRESS], які складаються із приміщень позначених літерами «І» пл. 16,1 кв.м. та «II» пл. 11,5 кв.м. На початку грудня 2013 року, як зазначив Позивач, їм стало відомо, що власник квартири [ADDRESS] - відповідач по справі [PERSON] замінив замок у вхідних дверях у підвальне приміщення, яке належить ПП «Лемо» на праві власності та самовільно зайняв вказане підвальне приміщення. Звернувшись до нього з вимогою звільнити підвальне приміщення та повернути речі, які знаходились у ньому, Відповідач, за твердженням Позивача категорично відмовився це зробити. Позивач зазначив, що у вказаному підвальному приміщенні знаходились речі, які належать ПП «Лемо», та були перевезені в кінці 2009 року для зберігання із приміщення кафе-бару «[INFO]» по [ADDRESS], а саме: павільйон, холодильна камера, тостер, складська шафа, холодильна шафа, касовий апарат, вага електрична, котел, столи - 10 шт. та стільці до них - 40 шт., барна стійка, касовий апарат, пивна установка для розливу пива та дві газові плити. Згідно акта інвентаризації основних засобів ПП «Лемо» складеного 04.01.2010 року, які знаходились у підвальному приміщення у будинку [ADDRESS], балансова вартість вищевказаних речей становила 38373,24грн., що підтверджується і фінансовим звітом суб'єкта малого підприємництва ПП «Лемо» В судовому засіданні представники Позивача Цімко О.М., що діє на підставі довіреності та [PERSON] - директор ПП «Лемо» позовні вимоги підтримали з обставин зазначених в тексті позовної заяви, надали аналогічні до них пояснення, просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач та його уповноважений представник [PERSON] проти позову заперечили, про, що подали письмові заперечення проти позову та аналогічні до них пояснення, просили в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову Відповідач зіслався на те, що вважає отримання Позивачем у власність підвального приміщення не законним, оскільки згоди усіх мешканців будинку на те не було отримано. Крім того про те, що власником підвального приміщення є ПП «Лемо» йому відомо не було. Відповідач вважає, що підвальне приміщення належить усім співвласникам будинку. Ним, Відповідачем, було знято замок з підвального приміщення, яке Позивач вважає своєю власністю, зимою 2013 року за участю сантехніка, оскільки в цьому підвальному приміщенні знаходиться водопровідна труба, яка замерзла, тріснула і таким чином була створена аварійна ситуація. Директор ПП «Лемо» цим приміщенням не користується, вона є в запущеному стані, а тому він вимушений був для усунення аварії самостійно зірвати замок, а після того повісив новий навісний замок. Вважає, що жодних перешкод нікому не чинить, усі мешканці будинку мають доступ до підвалу. Будь-яких речей з підвалу не забирав і в цьому підвальному приміщенні, речей про які вказує у позові Позивач там не було. Тому вважає вимоги ПП «Лемо» надуманими та безпідставними. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали, з'ясувавши дійсні обставини по справі, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав та мотивів. Згідно із договором купівлі-продажу нежитлових приміщень способом викупу № 1298 від 01.12.2005 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], Приватне підприємство «ЛЕМО» є власником нежитлових підвальних приміщень загальною площею 27,6 кв.м., які розташовані у будинку [ADDRESS]. Згідно акту-передачі № 1298 від 07.12.2013 року придбані підвальні приміщення передані Управлінням комунальної власності Львівської міської ради ПП «Лемо». 30.01.2009 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано право власності за ПП «Лемо» на вказані нежитлові підвальні приміщення та видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21721863. 30.09.2009 року ОКПЛОР «БТІ та ЕО» складено технічний паспорт на нежитлові підвальні приміщення загальною площею 27,6 кв.м., які розташовані у будинку [ADDRESS], які складаються із приміщень позначених літерами «І» пл. 16,1 кв.м. та «II» пл. 11,5 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вищенаведені норми законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч. 1 ст. 387 ЦПК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що Відповідач у справі [PERSON] замінив замок у вхідних дверях у підвальне приміщення, яке належить ПП «Лемо» на праві власності і таким чином чиняться перешкоди у користуванні та володінні власником належним йому майном. Вказаний факт визнано самим Відповідачем та підтверджено і показаннями свідка [PERSON], котрий повідомив, що знайомий з [PERSON] і останній в грудні 2013 року його попросив усунути пошкодження труби у підвалі. Він, відок працював в ЛКП «Збоїща-408» слюсарем і має навики такої роботи. Однак офіційного звернення в ЛКП від відповідача не було і він, свідок допомагав йому приватно. Відповідач сам зірвав навісний замок, що отримати доступ до підвалу. Будь-яких речей, окрім бачки та старих ящиків він не бачив. Також зазначив, що підвальне приміщення було у запущеному стані. З урахуванням викладеного суд вважає підставною вимогу Позивача щодо усунення перешкод у володінні та користуванні нежитловим підвальним приміщенням, оскільки таке є у власності ПП «Лемо», на день розгляду справи підстави набуттяу власність підвального приміщення у встановленому законом порядку не визнанна незаконною та не скасована, а тому посилання Відповідача на те, що Позивач неправомірно володіє підвальним приміщенням є безпідставним. Крім того судом безспірно встановлено, що саме Відповідач змінив замок на вхідних дверях до підвального приміщення, що належить на праві власності ПП «Лемо» чим чинить перешкоди у його користуванні і володінні. Однак, що стосується вимоги про витребування у Відповідача [PERSON] на користь Позивача вказані у позовній заяві речі, то таку вимогу суд вважає безпідставною виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При розгляді справи суду, стороною Позивача, жодним, належно допустимим доказом не доведено, що саме ці речі зберігались у підвальному приміщенні за адресою [ADDRESS], а також не доведено , що Відповідач заволодів речами Позивача з вказаного підвального приміщення. Докази на які посилається Позивач на підтвердження такої вимоги, зокрема накладні та інвентаризаційний опис основних засобів, фінансовий звіт підприємства, тощо не дають суду підставу встановити, що такі речі належать ПП «Лемо», а ле не той факт, що такі зберігаються у підвалі за адресою [ADDRESS]. Також не може суд прийняти до уваги на підтвердження вимоги Позивача, показання свідка [PERSON], який у судовому засіданні зазначив, що допомагав своєму знайомому [PERSON] - директору ПП «Лемо» при перевезенні з бару на «Краківському ринку» у м. Львові в підвальні приміщення на [ADDRESS] барне обладнання, оскільки такі не підтверджують, що саме у грудні 2013 року, коли Відповідач самовільно змінив замок на вхідних дверях підвалу, що належить ПП «лемо», там знаходились вказані Позивачем речі.

Outcome: partial