Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з Комунального підприємства «Міжріччя» Деснянської селищної ради на користь [PERSON] заборгованість зі сплати заробітної плати в розмірі 140 028,66 грн., суму середнього заробітку за весь час прострочення виплати заробітної плати - з 01.04.2020 по 18.05.2020 включно та судовий збір. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що позивач у період з 23.01.2019 по 31.03.2020 включно працював у Комунальному підприємстві «Міжріччя» Деснянської селищної ради на посаді директора. На підставі розпорядження Виконавчого комітету Деснянської селищної ради №67 від 30.03.2020, 31.03.2020 позивача було звільнено з посади директора Комунального підприємства «Міжріччя» Деснянської селищної ради у зв`язку з закінченням терміну дії договору, п.2 ст.36 КЗпІІ України. Зазначає, що відповідач, порушуючи норми КЗпП України не виплатив заробітну плату в повному обсязі у зв`язку з чим, заборгованість складає 140 028, 66 грн., а саме заборгованість за липень 2019 -15 395,62 грн., за серпень 2019 - 15 395,62 грн., за вересень 2019 - 16 012,73 грн., за жовтень 2019 - 12 818,17 грн., за листопад 2019 - 10 136,07 грн., за грудень 2019 - 15 395,62 грн., за січень 2020 - 15 424,67 грн., за лютий 2020 - 15 395,62 грн., за березень 2020 - 24 054,54 грн. Крім того, згідно довідки Комунального підприємства «Міжріччя» Деснянської селищної ради №19 від 31.03.2020 середньоденна заробітна плата позивача, яка розрахована згідно постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 складає 684,95 грн., а тому повинен сплатити суму середнього заробітку за кожен робочий день прострочення виплати заробітної плати в розмірі 684,95 грн. на день за період з 01.04.2020 по 18.05.2020. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов. 28.04.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. Ухвалою суду від 04.05.2020 позовну заяву було залишено безе руху та надано строк на усунення недоліків. 26.05.2020 позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі від 04.05.2020. Ухвалою суду від 27.05.2020 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подано заяву в якій\~ просить справу слухати у його відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти\~ винесення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судова повістка,\~що направлялась\~на адресу місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не була отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. У випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Відповідно до ч. 3, 5, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Виконавчого комітету Деснянської селищної ради №16 від 23.01.2019, [PERSON] було прийнято на посаду директора КП «Міжріччя» Деснянської селищної ради (а.с.9,10). На підставі розпорядження Виконавчого комітету Деснянської селищної ради №67 від 30.03.2020 [PERSON] було звільнено з посади директора КП «Міжріччя» Деснянської селищної ради (а.с.8). Відповідно до наказу КП«Міжріччя» Деснянської селищної ради № 16 від 31.03.2020, [PERSON] припинив свої обов`язки директора 31.03.2020 у зв`язку з закінченням терміну дії договору, п.2 ст.36 КЗпІІ України (а.с.7). Згідно довідки № 20 від 31.03.2020, виданої КП «Міжріччя» Деснянської селищної ради, заборгованість по заробітній платі станом на 31.03.2020 складає 140 028, 66 грн., а саме заборгованість за липень 2019 -15 395,62 грн., за серпень 2019 - 15 395,62 грн., за вересень 2019 - 16 012,73 грн., за жовтень 2019 - 12 818,17 грн., за листопад 2019 - 10 136,07 грн., за грудень 2019 - 15 395,62 грн., за січень 2020 - 15 424,67 грн., за лютий 2020 - 15 395,62 грн., за березень 2020 - 24 054,54 грн (а.с.5). Спір між сторонами виник з приводу дотримання відповідачем вимог трудового законодавства щодо проведення своєчасного розрахунку при звільнені. Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків. Згідно зі\~ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України\~визначено, що законодавство про працю складається з\~КЗпП України\~та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. У\~статті 233 КЗпП України\~передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша); у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно із ст.ст. 21,\~43 Конституції України, ст.ст.\~94,\~115 КЗпП України, ст.ст.\~21,\~24 Закону України «Про оплату праці», кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до положень ч. 5\~ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Положеннями\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1\~ст.\~115\~КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст.116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Матеріалами справи встановлено, що позивач звільнений 31.03.2020, однак відповідачем не проведений повний розрахунок. Заборгованість по заробітній платі станом на 31.03.2020 становить 140028,66 грн., що визнано відповідачем у відповідній довідці, що міститься в матеріалах справи, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1\~статті 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень\~статті 233 Кодексу законів про працю України\~у взаємозв`язку з положеннями статей 117,\~237-1\~цього\~Кодексу\~роз`яснив, що за\~статтею 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс14, яка згідно з ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції. Згідно з п.20\~Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~ України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Середній заробіток працівника судом розраховується відповідно до\~ст.27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100\~(далі - Порядок), що також відповідає п.21\~Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Відповідно до\~абзацу 4\~пункту 2\~розділу ІІ\~вказаного Порядку,\~якщо протягом\~останніх двох\~календарних місяців\~працівник не\~працював,\~середня заробітна\~плата обчислюється\~виходячи звиплат за попередні два місяці роботи. Відповідно до довідки №19 від 31.03.2020 виданої КП«Міжріччя» Деснянської селищної ради, середньоденна заробітна плата складає 684,95 грн (а.с.11). Відповідно до пункту 5 розділу ІV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Таким чином середній заробіток, за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2020 року по 18 травня 2020 року включно, в межах заявлених позовних вимог становить 21233,45 грн, виходячи з розрахунку 684,95 х 31 робочих днів. При цьому з вказаної суми, мають бути відраховані обов`язкові платежі до державного бюджету. Суд вважає, що з урахуванням висновків Великої палати Верховного суду викладені в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, суд ураховує фінансову неспроможність відповідача своєчасній виплаті заборгованості по заробітній платі, через арешт рахунків підприємства, проте це не виключає відповідальність відповідача за своєчасну виплату заробітку. з урахуванням того, що середній заробіток за затримку часу розрахунку при звільненні не перевищує розміру заборгованості. Суд вважає доцільним стягнути визначений вище розмір середнього заробітку з урахуванням розміру заборгованості по заробітної платі, що буде достатньою компенсацію майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені, співмірним із розміром заборгованості, та не призведе до знищення відповідача через непомірний тягар компенсаційних витрат. Отже, на підставі викладено, суд приходить до переконання, що з відповідача КП«Міжріччя» Деснянської селищної ради на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 140028,66 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2020 року по 18 травня 2020 року в сумі 21233,45 грн Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно\~ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 840,00 грн, який підлягає компенсації в межах задоволених позовних вимог з відповідача на його користь. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки при зверненні до суду з позовом позивач на підставі положення п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved