Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що після смерті - [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина, яка складається з: - домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки розміром 0,8863 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Вишгородського (Іванківського) районного нотаріального округу Київської області Білана Є.Г., однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме житловий будинок, який належав [PERSON] . Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області подав суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , про що виконкомом Прибірської сільської ради Іванківського району Київської області, зроблено відповідний актовий запис № 8 /а.с.8/. Згідно довідки № 78 від 05.05.2021р., виданої виконкомом Іванківської селищної ради, вбачається, що згідно з погосподарською книгою №2 за 2016-2023 року, №01-0097-0-1 будинок з надвірними прибудовами та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га в [ADDRESS] рахується за власником [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] ). За вказаною адресою на день смерті фактично проживаючих та зареєстрованих осіб не значиться /а.с.11/. За час життя [PERSON] зробила заповітне розпорядження, а саме: належний їй будинок, який знаходиться в [ADDRESS] та все майно де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все, що буде їй належати за законом на день смерті заповіла на довічне утримання своєму правнуку - [PERSON] . Зазначений заповіт зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 12 /а.с.9/. Позивач спадщину за законом прийняв в установленому законом порядку, подавши до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, спадкова справа №33/2020 /а.с.10/. Постановою приватного нотаріуса Іванківського районного нотаріального округу Київської області Білана Є.Г. № 02/02-31 від 132.01.2021р. відмовлено [PERSON] про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок /а.с.10/. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів. Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Факт належності [PERSON] , померлої [INFO] , будинку є записи в погосподарській книзі №2 за 2016-2023 року №01-0097-0-1, розташований по [ADDRESS] , який відкрито на ім`я [PERSON] - власниці вказаного будинку. Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення [PERSON] , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35,1 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м. Надвірні будівлі: сарай «Б, В, Г», огорожа №1-3. Таким чином, встановлено, що [PERSON] , померлій [INFO] , належав будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за заповітом [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позивач прийняв спадщину після [PERSON] і набув право власності на вказаний ним будинок в порядку спадкування за заповітом, тобто з законних підстав. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист. Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved