Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що протягом 2008-2015 років він проживав з [PERSON], [INFO] однією сімєю без укладення шлюбу, від якого в них 16 лютого 2010 року народилася донька, [PERSON]. Державна реєстрація актового запису про народження дитини [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Позивач зазначає, що він, як батько дитини, виявляв турботу та піклування до [PERSON], надавав кошти на ліки, харчування, забирав доньку та її матір з пологового будинку, займався вихованням, цікавився її особистим життям, брав участь у її навчанні та вихованні. 02 серпня 2016 року мати дитини [PERSON] померла. 05.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про внесення змін до актового запису, про народження малолітньої дитини [PERSON], відомостей про батька, проте листом від 22.09.2016 №2908/1028 позивачу було відмовлено з посиланням на те, що відповідно до п.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Згідно п.1 ст.128 СК України у разі відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. У звязку з викладеним, позивач просить визнати його батьком дитини - [PERSON], [INFO] та зобовязати відповідача внести до актового запису про народження відповідні зміни. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживав разом [PERSON], [INFO], однією сімєю без укладення шлюбу, від якого в них 16 лютого 2010 року народилася донька, [PERSON]. Державна реєстрація актового запису про народження дитини [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, записавши на прізвище матері та записати батьком дитини [PERSON] не вдалося без попередньої реєстрації шлюбу. 02 серпня 2016 року мати дитини [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстрованим Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04 серпня 2016 року, актова запис №1353. 05.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про внесення змін до актового запису, про народження малолітньої дитини [PERSON], відомостей про батька, проте листом від 22.09.2016 №2908/1028 позивачу було відмовлено з посиланням на те, що відповідно до п.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Згідно п.1 ст.128 СК України у разі відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Той факт, що [PERSON] є батьком дитини, [PERSON] підтверджується показами свідків а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сімєю, від спільного проживання мають доньку [PERSON], позивач виявляв турботу та піклування до [PERSON], забирав доньку та її матір з пологового будинку, брав участь у її навчанні та вихованні дитини. Після смерті матері дитини продовжує піклуватися про дитину, в 2016 році дитина пішла до школа зібрана та підготовлена. Крім цього, в матеріалах справи наявний лист КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №86» ДМР від 03.01.2017 №12 про те, що [PERSON] відвідувала садок в період з 03.09.2013 по 06.06.2016, на протязі якого [PERSON] часто забирав дитину, цікавився її успіхами, здоровям, тощо. Відповідно до довідки від 05.01.2017 №2 та характеристики родини від 05.01.2017 №2 виданої КЗО «Середня загальноосвітня школа №105», [PERSON] дійсно навчається в першому класі середньої загальноосвітньої школи №105 м. Дніпро, до школи дівчину привів [PERSON], з яким вона постійно мешкає, учениця постійно відвідує школу, завжди охайна, привітна, щодня приводить і забирає дитину зі школи [PERSON] Згідно ст.121 СК України права та обовязки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно положень ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Батьківство може бути визнане за рішенням суду у разі, якщо запис про батька дитини в книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України в пункті 9 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»:«Відповідно до статей 213, 216 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містить всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася поза шлюбом та данні про батька дитини внесені відповідно до частини першої статті 135 СК України, суд має вирішувати відповідно до вимог частини 2 статті 128 СК, зокрема, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особий зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства». Таким чином, на підставі викладеного з урахуванням наданих доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved