Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На випадок смерті мати склала заповіт, в якому все своє майно заповідала йому. Після її смерті відкрилася спадщина, що складу якої входить 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вищезазначеною адресою, 1/3 частина належала їй як члену колгоспного двору, а 1/3 частину вона успадкувала після смерті свого чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] . Він прийняв спадщину після смерті матері, подавши заяву до приватного нотаріуса Ніжинського нотаріального округу Чернігівської області Щербини В.М. У зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Окрім цього, станом на 15.04.1991 він також проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] і йому теж належить 1/3 частина будинку як члену колгоспного двору, який станом на 15.04.1991 року не втратив права на частку в його майні. Отримати правовстановлюючий документ та зареєструвати право власності на житловий будинок неможливо, що підтверджується рішенням про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Тому позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 31,0 кв.м. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених в позові. (а.с. 49). Відповідач в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності його представника, позовні вимоги визнає (а.с.37). Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що в домоволодінні (колгоспному дворі), розташованому в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року проживали: голова двору - [PERSON] , його дружина [PERSON] та син - [PERSON] , що підтверджується довідкою відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради №2883 від 22.02.2021 (а.с.22). Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР, що була чинною на момент виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлювався виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ч.2 ст. 123 ЦК УРСР). Згідно роз`яснень, викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи викладене, всі члени сім`ї, які мешкали в житловому будинку по [ADDRESS] мали право на частку у майні, по 1/3 частині за кожним, в тому числі і позивач в справі, [PERSON] . Рішенням від 18.08.2021 № 59894332, державним реєстратором прав на нерухоме майно Бобровицької міської ради, [PERSON] , [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок у зв`язку із ненаданням правовстановлюючих документів (а.с 26). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10), який на день смерті та постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.24). Як видно із копії спадкової справи, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина, [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини до Бобровицької держнотконтори. Сини [PERSON] відмовилися від спадщини на користь матері (а.с. 39-47). [PERSON] не оформивши своїх спадкових прав на нерухоме майно, померла [INFO] (а.с.9). Спадщину після її смерті, яка складається із 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами прийняв син, [PERSON] . Як вбачається із постанови приватного нотаріуса, в матеріалах справи міститься дублікат заповіту, посвідченого спеціалістом Козацького старостинського округу, в якому [PERSON] своє майно заповіла сину, [PERSON] (а.с.25). У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, постановою приватного нотаріуса Щербини І.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено. Згідно довідки, виданої ФОП « [PERSON] » про технічний стан нерухомого майна від 13.05.2019 № 52, право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.17). Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до вимог ст. ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків( спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно з вимогами ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Враховуючи те, що [PERSON] як колишній член колгоспного двору, має право на 1/3 частину житлового будинку, а рішенням державного реєстратора йому відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, та те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і він не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права власності на майно, реалізувати своє право, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved