Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

позивач звернувся з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на свою користь витрати, понесені позивачем, які пов'язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі - Інституті спеціального зв`язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» у період з 06 червня 2010 року по 20 червня 2014 року в розмірі 42453,71 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] у період з 06 серпня 2010 року по 20 червня 2014 року навчався в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». З [PERSON] були укладені контракти про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу від 06 серпня 2010 року та від 30 квітня 2013 року на навчання у вищому навчальному закладі Держспецзв'язку. Після закінчення Інституту відповідач, у період з 21 червня 2014 року по 31 липня 2015 року проходив службу в Держспецзв'язку на посадах осіб начальницького складу. Наказом начальника Управління Держспецзв'язку у Дніпропетровській області від 31 липня 2015 року № 35-ос «Про особовий склад» відповідача звільнено у запас Збройних Сил України, за підпунктом 6 пункту 92 Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1828, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту. Остаточний грошовий розрахунок після закінчення Інституту з відповідачем проведено по 20 червня 2014 року включно. Згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] в Інституті від 15 липня 2014 року № 141 фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача в Інституті, за період з 06 серпня 2010 року по 20 червня 2014 року становили 67453 гривні 71 копійка. Рапортом від 30 липня 2015 року відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно відшкодовувати витрати пов'язані з його утриманням під час навчання в Інституті. 11 листопада 2015 року позивачем був направлений відповідачу лист № 25/17-3889 з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення з повідомленням про необхідність відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням у ВНЗ. Відповідачем в добровільному порядку сплачено частину заборгованості у розмірі 25000,00 грн., внаслідок чого залишається невідшкодованою сума в розмірі 42453,71 грн., яку просить стягнути позивач. До судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній підтримав позовні вимоги. Від відповідача надійшла заява, у відповідності до якої останній позов визнав. Визнання відповідачем позову не порушує прав та інтересів інших осіб. В зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 06 серпня 2010 року по 20 червня 2014 року проходив навчання в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». З [PERSON] були укладені контракти про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу від 06 серпня 2010 року та від 30 квітня 2013 року на навчання у вищому навчальному закладі Держспецзв'язку /а.с.6-7, 8-9/. Після закінчення Інституту відповідач, у період з 21 червня 2014 року по 31 липня 2015 року відповідач проходив службу в Держспецзв'язку на посадах осіб начальницького складу /а.с.17-18/. Наказом начальника Управління Держспецзв'язку у Дніпропетровській області від 31 липня 2015 року № 35-ос «Про особовий склад» відповідача звільнено у запас Збройних Сил України, за підпунктом 6 пункту 92 Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1828, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту /а.с.10-12, 13-15/. Рапортом від 30 липня 2015 року відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно відшкодовувати витрати пов'язані з його утриманням під час навчання в Інституті /а.с.16/. Остаточний грошовий розрахунок після закінчення Інституту з відповідачем проведено по 20 червня 2014 року включно. Згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] в Інституті від 15 липня 2014 року № 141 фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача в Інституті, за період з 06 серпня 2010 року по 20 червня 2014 року становили 67453 гривні 71 копійка /а.с.19/. 11 листопада 2015 року позивачем був направлений відповідачу лист № 25/17-3889 з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення з повідомленням про необхідність відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням у ВНЗ, отриманий відповідачем 17 листопада 2015 року /а.с.20-21, 22/. Відповідачем в добровільному порядку сплачено частину заборгованості у розмірі 25000,00 грн./а.с.41/, сума в розмірі 42453,71 грн. не сплачена. Відповідно до частини 9 статті 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а також військовослужбовці, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу, в тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на військову службу, відшкодовують Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Крім того, відповідно до пункту 3 Контракту Відповідач взяв на себе зобов'язання: проходити службу в Держспецзв'язку протягом п'яти років після закінчення навчання в ІСЗЗ ІНТУУ «КПІ»; у разі звільнення із служби під час навчання або протягом 5 років після закінчення навчання в ІСЗЗІ НТУУ «КПІ» добровільно відшкодувати витрати Держспецзв'язку, пов'язаних з його утриманням в ІСЗЗІ НТУУ «КПІ» згідно з вимогами частини 3 статті 12 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України». Згідно частини 9 статті 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» витрати відшкодовуються Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади. Інститут підпорядкований Адміністрації Держспецзв'язку, яка є центральним органом виконавчої влади у складі Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України. Згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] в Інституті від 15 липня 2014 року № 141 фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача в Інституті, за фактичні витрати, пов'язані з грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв за період з 06 серпня 2010 року по 20 червня 2014 року становили 67453 гривні 71 копійка, внаслідок чого суд приходить до висновку, що розрахунок фактичних витрат здійснено вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів, а позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України, суми задоволеного позову майнового характеру, мінімального розміру судового збору, встановленого за подання позову майнового характеру для юридичних осіб, сплати позивачем судового збору в більшому, ніж мінімальний, розмірі - 1450,00 грн., а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved