Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована колишня власниця спірної квартири, яка у квартирі не мешкає та добровільно виписатись з вказаного житлового приміщення не бажає. Внаслідок цього позивачу чиняться перешкоди з боку відповідачки щодо користування належним йому нерухомим майном, бо позивач змушений нести додаткові витрати за комунальними платежами, що нараховуються на відповідачку. На підставі переліченого просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідачка у судове засідання не з'явилась за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. На підставі положень ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу при заочному розгляді. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Матеріалами справи було встановлено, що [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS], яку ним було придбано у відповідачки по справі, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26 травня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], реєстр № 1222, та який було зареєстровано в Маріупольському БТІ, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 4 червня 2010 року (а. с. 5-6, 7). За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Суд також встановив, що [PERSON], [INFO] р. н., зареєстрована у кв. [ADDRESS], починаючи з 15 вересня 1981 року, що підтверджується відповіддю від 4 липня 2014 року Орджонікідзевського РВ в місті Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області (а. с. 13). За ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином суд встановив, що [PERSON], як колишній власник спірної квартири, залишаючись зареєстрованою у кв. [ADDRESS], чинить перешкоди [PERSON] у володінні належним йому нерухомим майном. Оскільки [PERSON] є власником кв. [ADDRESS], право власності якого є непорушним, у здійсненні якого він не може бути обмежений, то суд вважає, що його право підлягає захисту відповідно до положень ст. 391 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає необхідним заявлені позовні вимоги [PERSON] задовольнити шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування кв. [ADDRESS], оскільки право відповідачки на користування вказаним житловим приміщенням було пов'язано із її правом власності на кв. [ADDRESS], яке було в неї припинено з моменту набуття такого права на вказану квартиру позивачем, [PERSON] Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved