Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду в якому зазначив, що 31 березня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики що підтверджується поданою розпискою. Відповідач по даній розписці отримав від нього гроші в сумі 3150 грн. які були еквівалентом 300 Євро про що зазначено в розписці. Відповідно до поданої розписці відповідач мав повернути суму боргу через три місяця. Відповідач порушив умови укладеного договору в добровільному порядку відмовляється повернути борг. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу по розписці що відповідає офіційному курсу встановленого НБУ на день звернення до суду та 3% відсотка річних всього в загальній сумі 324,75 Євро що дорівнює 9580 грн. 12 коп.. В процесі розгляду справи по суті позивач уточнив заявлені позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на його користь 9121 грн. 95 коп.. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі суду додатково пояснив, що гроші відповідач отримав в гривнях в сумі 3150 грн. що відповідало офіційному курсу на день отримання позики сумі в 300 Євро, що підтверджується поданою ним власноручно написаною розпискою. Представник позивача підтримав уточнений позов в повному обсязі просить суд його задовольнити. Відповідач позов визнав частково суду пояснив, що він визнає факт укладення між сторонами договору позики та отримання грошей в сумі 3150 грн. які погоджується повернути. Не визнає обставину, що він зобовязаний повернути борг відповідно до офіційного курсу НБУ в сумі 300 Євро що дорівнює 9121 грн. 95 коп.. Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до поданої розписки датованої 31 березня 2013 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 3150 грн., що є еквівалентом 300 Євро терміном на три місяця. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правовим висновком Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, який, відповідно до ч.1 ст.360-7 є обов'язковим для всіх судів України, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і, залежно від установлених результатів, робити відповідні правові висновки. Згідно з ч.2 ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовій еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Отже викладені докази та зазначені правові норми з однозначністю та достовірністю доказують укладання між сторонами договору позики відповідно до якого відповідач отримав позику в сумі 3150 грн. яка відповідно до офіційного курсу НБУ дорівнювала 300 Євро станом на день отримання позики, тобто сторони зафіксували ціну договору в Євро зазначивши отриману суму в гривнях яка дорівнює офіційному курсу в Євро. Відповідно до закріплених правових позицій в ст..192 ЦК України, та незалежно від фіксації грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті, виконання такого зобов'язання є можливим виключно в гривнях за офіційним курсом іноземної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений сторонами в договорі або не закріплений нормативно-правовими актами (ст. 533 ЦК). Таким чином суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу по розписці від 31.03.2013 року в розмірі 300 Євро яка відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 15.06.2016 року становить 100 Євро дорівнює 2796.7026 грн..300 Євро х 27.976026=8393 грн. 10 коп.. Згідно з ст..625 ЦК України, 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що загальний строк за який необхідно нараховувати відсотки становить з 01 липня 2013 року по 15 червня 2016 року тобто два роки одинадцять місяців 15 днів. (300 Євро х 3%) : 100% = 9 Євро; 9 Євро х 2 роки 11 місяців 15 днів = 26,25 Євро; (26.25 Євро х 27.967026 грн.) + 8393 грн. 10 коп. = 9121 грн. 95 коп.. Отже загальна сума боргу яка підлягає стягненню становить 9121 грн. 95 коп.. Відповідно до ст..88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved