Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення моральної шкоди з відповідача, та його вимоги підтримав в суді представник і мотивує тим, що з 20.07.1977 року по 31.10.1980 року та з 28.01.1977 року по 18.06.2014 року знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе». В зв'язку з важкими умовами праці він отримав професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 07.07.2014 року йому встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності, строком на 2 роки. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання №48 від 22.05.2008 року причиною захворювання стало неефективне використання засобів індивідуального захисту, недосконалість технологій. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 13000,00 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє йому страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу, який не створив безпечних умов праці він хворіє на емфізему легень І-ІІ ступеню, вібраційну хворобу 2 ст. та рядом супутніх захворювань. Представник ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я, крім того пропустив строки звернення до суду. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 20.07.1977 року по 31.10.1980 року та з 28.01.1977 року по 18.06.2014 рік знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 3-4). 22.05.2008 р. на підставі повідомленням про професійне захворювання за формою П-3, був складений акт № 48 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 за участю представників відповідача, міської санепідемстанції та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. В п. 16 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту. Причина професійного захворювання згідно п. 17 Акту - проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, пилу. (а.с. 7). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: «Хроническое обструктивное заболевание легких первой-второй ст., токсико-пылевой этиологии в фазе обострения. Эмфизема легких первой-второй ст. Заболевание профессиональное. Вибрационная болезнь 2 ст. от воздействия локальной вибрации (вегетативно-сенсорная полиневропатия верхних конечностей с частыми ангиоспазмами пальцев рук и стойкими вегетативно-трофическими нарушениями на кистях, миофиброзом мышц предплечий и плечевого пояса, 2-х сторонним плече-лопаточным периартрозом, деформирующим остеартрозом локтевых и лучезапястных суставов со стойким болевым синдромом и ограничением функции в/конечностей. Заболевание профессиональное. Нейросенсорная тугоухость со значительном степенью нарушения слуха (4 степень) профессионального характера». (а.с. 8) 25.07.2008 року [PERSON] вперше на МСЕК встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, строком на 1 рік. 14.07.2009р. при повторному огляді підтверджено 65% стійкої втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, строком на 1 рік. 16.07.2010р. при повторному огляді підтверджено 65% стійкої втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, строком на 2 роки. 16.07.2012р. при повторному огляді підтверджено 65% стійкої втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, строком на 2 роки. 07.07.2014р. при повторному огляді підтверджено 65% стійкої втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, строком на 2 роки.(а.с. 9-18) Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтеєю 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові без посередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.) відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст.ст. 153, 157 КЗпП України та ст..ст. 6,13 Закону України «Про охорону праці» зобов'язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000 грн., враховуючи те, що [PERSON] втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов'язків, відповідач, як роботодавець не забезпечив безпечних умов праці, у зв'язку з чим позивач поніс певні моральні страждання, а також враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості. Що ж стосується посилання відповідача на пропущення позивачем 3-х місячного строку звернення до суду з позовом, суд вважає їх помилковими, оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, а тому [PERSON] процесуальні строки звернення до суду не порушив. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved