Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], третіх осіб: [PERSON], Львівського комунального підприємства «Старий Львів», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, в якому просить зобов'язати відповідача за власні кошти закласти вибите вікно з приміщення кухні квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], основним квартиронаймачем є [PERSON] 12.10.2011р. ЛКП «Старий Львів» складено акт-попередження про те, що із сторони внутрішнього подвір'я будинку №25 по вул.Л.Українки у м. Львові в парапетній стіні будинку відповідачем самовільно вибите вікно та зобов'язано представити дозвільні документи. 05.09.2013р. Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження №388, яким зобов'язано [PERSON] за власні кошти закласти вибите вікно з приміщення кухні квартири [ADDRESS]. Однак, відповідач не виконала вказаного розпорядження, на неодноразові попередження не реагує, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити. Відповідач в судовому засідання позов заперечила та додатково пояснила, що квартиру [ADDRESS] вона отримала у 1982 році уже з наявним вікном і тільки згодом замінила дерев'яну раму на пластикову. Даного віконного прорізу вона не вибивала. Просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив та додатково пояснив, що на момент отримання згаданої квартири у користування, вікно уже було і жодних дій по його вибиттю вони не вчиняли. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи ЛКП «Старий Львів» в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позові. Просить позов задоволити. Представник третьої особи Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвали слухати справу у відсутності представника третьої особи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Допитані судом свідки, [PERSON] та [PERSON], показали, що відповідач коли отримала квартиру, то спірне вікно вже існувало і відповідачка його самостійно не вибивала. Згідно довідки з місця проживання, про склад сім'ї та прописку ЛКП «Старий Львів» від 24.01.2014р., у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Основним квартиронаймачем є [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.152 Житлового кодексу України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу із протоколу №35 засідання міжвідомчої комісії Галицького району від 03.09.2013р. та розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №388 від 05.09.2013р. «Про демонтаж дашка та закладення вікна в будинку [ADDRESS]» [PERSON] зобов'язано за власні кошти закласти вибите вікно з приміщення кухні квартири [ADDRESS] в стіні, яка виходить в подвір'я будинку [ADDRESS]. Згідно з п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої; Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Пунктом 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р.№76, передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану лише у випадку, якщо це призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту. Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. У листі Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 11.09.2006 року №5/6-2198 вказано, що роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленогоз дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил. Згідно з п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, власники; наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири); власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Оскільки будинок №25 на вул. Л.Українки, 25 є пам'яткою культурної спадщини тому слід також керуватися положеннями ЗУ «Про охорону культурної спадщини». Відповідно до ст. 22 цього Закону забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця пам'ятки їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно. Частиною 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам'яток національного значення здійснюються лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, на підставі погодженої з ним науково-проектної документації. Ст. 27 Закону передбачено, що у разі, коли пам'ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов'язані привести цю пам'ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання; провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та ї пристосування). Отже, для проведення робіт з переобладнання та перепланування багатоквартирного будинку [ADDRESS] необхідно оформити відповідну дозвільну документацію. На підставі вище наведено суд приходить до переконання, що позов слід задоволити, оскільки [PERSON] є основним квартиронаймачем, не отримувала дозволу на перепланування спірної квартири та вказаного вище житлового будинку. При цьому факт самовільного утворення віконного отвору не заперечується сторонами та встановлено судом. Також те, що відповідач стверджує, що вона не виготовляла даного віконного отвору не є підставою для відмови у позові, оскільки відповідач є основним наймачем квартири [ADDRESS], користується нею, тому зобов'язана утримувати це житло в належному стані.

Outcome: approved