Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача, провідний спеціаліст по роботі з проблемними активами ТВБВ № 10008/0152 м. Косів - філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» - Ватуйчак Василь Іванович, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю із мотивів викладених у позовній заяві і просив позов задовольнити. Із позовної заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що 21.03.2011 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10008/0152 м. Косів та [PERSON] укладено Кредитний договір № 3, згідно з яким банк зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору кошти в сумі 13500 гривень, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 13500 гривень, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Однак [PERSON] порушив умови, передбачені Договором щодо своєчасності та повноти внесення коштів за користування кредитом. Внаслідок несплати коштів, визначених умовами кредитного договору, станом на 22.07.2014 року за відповідачем обліковується заборгованість - 5295,67 грн., з них прострочений борг - 2704,65 грн., прострочені відсотки - 461,96 грн., нарахована пеня - 1769,82 грн., сума втрат від інфляції - 309,13 грн., сума 3 % річних - 50,11 грн. Згідно з договором поруки № 3-1 від 21.03.2011 року укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією - Косівського ВОБ № 6345 та третьої сторони [PERSON], [PERSON] взяв на себе прямі зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язаннях боржника по кредитному договору № 3 від 21 березня 2011 року. Крім цього, згідно з договором поруки № 3-2 від 21.03.2011 року укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією - Косівського ВОБ № 6345 та третьої сторони [PERSON], [PERSON] взяла на себе прямі зобов'язання відповідати перед Кредитором по зобов'язаннях боржника по кредитному договору № 3 від 21 березня 2011 року. Просили стягнути солідарно з відповідачів на корить позивача заборгованість за кредитним договором сумі 5295,67 грн. і витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Відповідач - [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач - [PERSON], у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідач - [PERSON], у судовому засіданні позов не визнала та просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі та вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню із таких підстав. Судом встановлено, що 21.03.2011 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10008/0152 м. Косів та [PERSON] укладено Кредитний договір № 3 (а.с.7-8). Згідно з п. 1.1. договору банк зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору кошти в сумі 13500 гривень, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 13500 гривень, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Відповідно до п. 1.2. договору кредит надається на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 21 березня 2014 року. Пунктом 4.2.2. договору передбачено, що у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також інших випадках, передбачених цим Договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором та стягнути заборгованість в примусовому порядку. Згідно з п. 4.3.3 договору позичальник зобов'язується повернути кредит в сумі 13500 гривень, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за Договором сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно з п. 4.3.6. договору позичальник відповідає всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з Договору. Згідно з договором поруки № 3-1 від 21.03.2011 року укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією - Косівського ВОБ № 6345 та третьої сторони [PERSON], [PERSON] взяв на себе прямі зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язаннях боржника по кредитному договору № 3 від 21 березня 2011 року (а.с.9-10). Відповідно до п. 1.1. договору поруки № 3-1 від 21.03.2011 року поручитель [PERSON] зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 3 від 23 березня 2011 року, а також додатковими угодами до нього. Пунктом 3.1. договору передбачено відповідальність поручителя по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в повному обсязі, що і боржник. Пункт 3.2. договору наголошує на тому, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання по кредитному договору не будуть виконані повністю. Крім цього, згідно з договором поруки № 3-2 від 21.03.2011 року укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією - Косівського ВОБ № 6345 та третьої сторони [PERSON], [PERSON] взяла на себе прямі зобов'язання відповідати перед Кредитором по зобов'язаннях боржника по кредитному договору № 3 від 21 березня 2011 року (а.с.11-12). Відповідно до п. 1.1. договору поруки № 3-2 від 21.03.2011 року поручитель [PERSON] зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 3 від 21 березня 2011 року, а також додатковими угодами до нього. Пунктом 3.1. договору передбачено відповідальність поручителя по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в повному обсязі, що і боржник. Пунктом 3.2. передбачено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання по кредитному договору не будуть виконані повністю. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як вбачається з розрахунку по кредиту [PERSON] (а.с.20-21) внаслідок несплати коштів, визначених умовами кредитного договору, станом на 21.07.2014 року за відповідачем обліковується заборгованість - 5295,67 грн., з них прострочений борг - 2704,65 грн., прострочені відсотки - 461,96 грн., нарахована пеня - 1769,82 грн., сума втрат від інфляції - 309,13 грн., сума 3 % річних - 50,11 грн. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальник зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитних договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. За змістом зазначеної статті суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки. Установивши, що розмір неустойки занадто високий, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, суд, вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України і зменшити розмір пені до 100 грн., а решту заборгованості слід стягнути відповідно до поданого банком розрахунку заборгованості. Таким чином до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 3625,85 грн. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до абзаців 5, 6 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн., відповідно до меморіального ордеру № 38579617 від 25 липня 2014 року у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1), підлягає стягненню з відповідачів, у розмірі по 81.20 грн., з кожного.

Outcome: partial