Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом і просив про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло. Обгрунтував свої вимоги наступним. Стверджує, що згідно розписки від 01 квітня 2001 року, даної [PERSON], він заплатив йому 700 доларів США за куплену у нього та його членів сім»ї двокімнатну квартиру № 11, розташовану в житловому будинку по [ADDRESS]. Фактично між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житла. На виконання цього договору, відповідачі передали йому квартиру і документи, а він, прийнявши їх, передав продавцям гроші в сумі 700 доларів США. Нотаріально посвідчити угоди купівлі-продажу, як то передбачено ст. 657 ЦК України, вони не встигли, оскільки продавці виїхали за межі району, а обіцянку про повернення для нотаріального посвідчення угоди, не виконали. В судове засідання також не з»явились про що повідомили суд письмовими заявами, не заперечуючи позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, однак про місце та час слухання справи повідомлені належним, тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки вони надали письмові заяви про розгляд позову у їх відсутності, а добровільність вчинення угоди і свій намір на її здійснення сторони підтвердили письмовими розписками, наявними у справі, а представлені позивачем докази є підставними. об»єктивними, достатніми для визнання вимог обґрунтованими і їх задоволення. Як свідчать представлені позивачем докази [PERSON], [PERSON] є фактичними співвласниками квартири. Судом встановлено, що сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору. Так, виходячи з вимог ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність, у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, у разі спору може бути визнаний дійсним. Статтею 220 ЦК України передбачено, що коли сторони домовились про усі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що сторони уклали договір та вчинили дії за яких він підлягає визнанню дійсним, оскільки він довів, що вчинення його було наміром обох сторін. Продавці передали майно покупцю, останній його прийнявши, у розрахунок за здійснену угоду купівлі-продажу, передав продавцям кошти в сумі 700 доларів США. Таким чином 01.04.2001 року позивач, в справі, вчинив договір купівлі-продажу квартири, який є дійсним. Мета здійсненої угоди була наміром сторін, при цьому вона не зашкодила будь яких інтересів, не порушила права, в т.ч. і відповідачів. Крім того, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності, на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі наведеного,

Outcome: approved