Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання договору купівлі - продажу недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, визнати нерухоме майно іпотечним та відновлення запису про обтяження, щодо іпотеки та заборони відчуження. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 09 вересня 2015 року позивачу стало відомо про відчуження іпотечного майна, а саме квартири містобудівного ансамблю «Крутогорний» - комплекс «Східна Башта», що розташована за адресою: [ADDRESS], яка на праві власності належить [PERSON] товариству з обмеженою відповідальністю «Днепроградострой» без дозволу іпотекодержателя, тобто позивача. Позивач на підставі ст. ст.\~203,\~215 ЦК України\~вважав даний договір незаконним, оскільки майно, яке було відчужене знаходилося в іпотеці у банка, згоди на його відчуження банк не надавав. Тому позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі - продажу від 08 вересня 2015 року укладений між [PERSON] та ТОВ «Днепрградострой» про продаж спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1722, окрім того позивач просив суд застосувати наслідки недійсності правочину, визнати спірну квартиру іпотечним майном, відновити запис про обтяження, щодо іпотеки та заборони на відчуження нерухомого майна з моменту вчинення первинного запису до Державного реєстру речових прав та їх обтяжень. Представник позивача в судове засідання не з*явилася про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], ТОВ «Днепроградострой» та треті особи [PERSON] та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з*явилися про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином причин неявки суду не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 18 грудня 2007 року [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру містобудівного ансамблю «Крутогорний» - комплекс «Східна Башта»[ADDRESS], корп. № 2, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського буд. 35б /а.с. 22 - 23/. 19 лютого 20085 року за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану квартиру, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер 14621623 /а.с. 24/ . Також 18 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Ерсте банк» «Іпотекодержатель» (на даний час публічно акціонерне товариство «Фідобанк») та [PERSON] «Іпотекодавець» укладено договір іпотеки № 014/2636/2/08026/1, який посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № Д329, згідно якого Іпотекодавець передав Іпотекодержателю квартиру № 205, що знаходиться у житловому будинку № 35 б, корп. 2, по вул. Дзержинського у м. Дніпропетровську, реєстраційний номер 14621623 в забезпечення вимог Іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору № 014/2636/2/08026 від 18 грудня 2007 року укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладенні в подальшому, за умовами якого Іпотекодержатель зобовязується перед Іпотекодавцем надати йому кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування в сумі 855\~000 доларів США, а Іпотекодавець в свою чергу зобовязується повернути цей кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф) в розмірі, строки та у випадках передбачених Кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору /а.с.44-52/. 18 грудня 2007 року о 14:02 до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис, про обєкт обтяження квартири містобудівного ансамблю «Крутогорний» - комплекс «Східна Башта»[ADDRESS], корп. № 2, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського буд. 35б, Іпотекодержатель ВАТ «Ерсте Банк», а Іпотекодавець [PERSON], реєстраційний номер 6251030 /а.с 25/. 21 травня 2015 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, визнано мирову угоду відповідно до якої [PERSON] зобов*язується визнати за [PERSON] право власності на спірну квартиру /а.с. 128/. 30 липня 2015 року [PERSON] надав повноваження [PERSON], який є засновником та директором ТОВ «Днепроградострой» /а.с. 141-143/ на представлення його інтересів у відповідних органах повязаних з реєстрацією права власності спірної квартири /а.с. 131/. 01 серпня 2015 року за [PERSON] зареєстровано право власності на спірну квартиру, реєстраційний номер 10643766, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 130/. 08 вересня 2015 року між [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], та ТОВ «Днепроградострой» було укладено договір купівлі продажу квартири містобудівного ансамблю «Крутогорний» - комплекс «Східна Башта»[ADDRESS], корп. № 2, що знаходиться за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського буд. 35б, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі №1722 /а.с. 126/. 08 вересня 2015 року о 15:51 до Державного реєстру внесено запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Днепроградострой», реєстраційний номер 693735012101 /а.с. 28/. За положеннями чч. 1, 3\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Тобто вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. При цьому банк не просить повернути квартири йому, а повернути сторони договору до первісного стану. Згідно зі\~ст. 575 ЦК України\~іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 2\~ст. 586 ЦК України\~заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки Відповідно до п. 4.1.4 договору іпотеки іпотекодавець немає права без письмової згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Усупереч указаним положенням матеріального права й договору іпотеки [PERSON], а потім і [PERSON] відчужили майно, яке перебувало в іпотеці банку. Закон прямо покладає на заставодавця обов'язок запитати згоду заставодержателя на відчуження обтяженого майна; цей обов'язок презюмується і йому кореспондує право заставодержателя на захист шляхом визнання правочину недійсним у разі відчуження майна без його згоди. Відповідно до положень чч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно вимог ст. 9 цього Закону предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником нерухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-64 цс 12 від 06 червня 2012 року, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обовязковою для судів. Згідно наданих роз*яснень у п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до прямої вказівки закону (ст. 12 Закону України «Про іпотеку») окремі правочини щодо іпотечного нерухомого майна, вчинені без згоди іпотекодержателя, можуть бути визнані недійсними за позовом іпотекодержателя. Так, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно п.4.1.4 договору іпотеки Іпотекодавець немає права без письмової згоди Іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки, як вбачається з наданих документів між [PERSON] та [PERSON] 28 квітня 2015 року укладено мирову угоду, яка 21 травня 2015 року була затверджена ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, згідно якого [PERSON] зобовязався визнати за [PERSON] право власності на спірну квартиру, після чого останній відчужив спірну квартиру ТОВ «Днепроградострой». Тобто спірна квартира була відчужена в порушення норм діючого законодавства, а саме без письмової згоди Іпотекодержателя, а тому позовні вимоги в частині визнання договору купівлі - продажу спірної квартири від 08 вересня 2015 року -недійсним підлягають задоволенню. Стаття 216 ЦК України передбачає, що недійсність правочину не створює юридичних наслідків крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи те, що договір купівлі - продажу від 08 вересня 2015 року судом визнано недійсним, а тому необхідно застосувати наслідки недійсності правочину та повернути у первісний стан. Стосовно позовних вимог про відновлення запису про обтяження, щодо іпотеки та заборони на відчуження нерухомого майна з моменту вчинення первинного запису до Державного реєстру речових прав та їх обтяжень суд виходить з наступного . Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав регламентується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. Згідно п. 2 Порядку № 868, державну реєстрацію прав та обтяжень на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт. Згідно з ч. 2 статті 9 Закону № 1952-IV прийняття рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав відноситься до компетенції державного реєстратора органу державної реєстрації прав. Враховуючи те, що відновлення запису про обтяження, щодо іпотеки та заборони на відчуження нерухомого майна віднесено до компетенції державної реєстраційної служби яка у даній цивільній справі не залучена ні в якості відповідача ні в якості третьої особи, суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги залишити без задоволення. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial