Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 22.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь товариства боргу за кредитним договором № 1002-15532-12043 від 12.04.2013 року за період з 26.01.2018 року по 30.05.2019 року у розмірі 35 480,24 грн. Про виконавчий напис дізналась лише після отримання постанови приватного виконавця від 10.07.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Стягнення відбувається за кредитним договором № 1002-15532-12043 від 12.04.2013 року, який укладено між нею та ПАТ «Дельта Банк». Право вимоги від ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 31/К, який укладено 06.10.2017 року з ТОВ «Росвен Інвест Україна». Згідно умов кредитного договору їй було надано платіжну картку № [NUMBER] із кредитним лімітом 23 000 грн. Однак, вона не отримала вказаної платіжної картки, їй була видана картка № [NUMBER] . В той же день шахрайським шляхом з картки були зняті кошти в розмірі майже 19 000 грн., про що свідчить відповідь Приморського РВ Одеського міського управління ГУ МВС України. Вона ніколи не використовувала картку № [NUMBER] . Крім того, виконавчий напис здійснено поза межами строків позовної давності без дослідження безспірності вимог. Вважала, що кредитний договір не укладався, укладався лише договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та її обслуговування. До суду позивач не з`явилась, надіслав заяву про здійснення розгляду справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Відзив на позовну заяву не подавав. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. до суду не з`явилась, надіслала до суду лист щодо слухання справи за її відсутності. До суду приватний виконавець не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась згідно норм процесуального законодавства Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Київському районному суді м. Одеса 13.01.2020 року, та згідно ухвали від 15.01.2020 направлено до Дніпровського районного суду м. Києва. Матеріали справи зареєстровані в Дніпровському районному суді м. Києва 21.04.2020 року. 21.04.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.04.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання та витребувано докази. 20.05.2020 надійшли витребувані документи. Ухвалою від 14.09.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В суді встановлено, що 31.05.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, відповідно до якого звернула стягнення з громадянки [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», як правонаступника ПАТ «Дельта Банк» згідно Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 142/К від 26.01.2018 року, стягнувши борг за кредитним договором № 002-15532-120413 від 12.04.2013 року, укладеного із ПАТ «Дельта Банк», за період з 26.01.2018 року по 30.05.2019 року в сумі 35 480,24 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 21305,90 грн., заборгованість за процентами - 14174,34 грн. За вчинення виконавчого напису сплачено 650,00 грн., які стягнуто з боржника. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 13025. Для вчинення нотаріусом виконавчого напису товариством було надано наступні документи: заява ТОВ «Росвен Інвест Україна», розрахунок суми боргу, витяг з реєстру боржників, копія договору № 002-15532-120413 від 12.04.2013 року; Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 143/К від 28.01.2018 року, Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 31/К від 06.10.2017 року, та копії документів на стягувача та представника стягувача. Приватний виконавець Лановенко Л.О. відкрив виконавче провадження № 59411269 на підставі виконавчого напису № 13025 від 22.05.2019 року щодо задоволення вимог ТОВ «Росвен Інвест Україна» боржником [PERSON] . Встановлено, що 13.04.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено Договір № 002-15532-120413, за умовами якого банк надав клієнту шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії 23 000 грн. Крім того, банк видав картку № [NUMBER] та пін-конверт, про що свідчить підпис клієнта. З листа Приморського РВ Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській області № 31/17ЖЕО-7941 від 13.05.2013 року слідує, що до них звернулась [PERSON] щодо здійснення банківської операції з отримання готівки 12.04.2013 року о 18.29 годині з кредитної картки ПАТ «Дельта Банк» № [NUMBER] на суму 15 700 грн. невідомо особою. Заява була подана 10.05.2013 року. В листі від 30.09.2013 року на ім`я [PERSON] ПАТ «Дельта Банк» після опрацювання звернення повідомив про прийняття до уваги поданої нею інформації та передано до відповідного структурного підрозділу банку для відповідних заходів, направлених на задоволення ініційованих нею змін. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: надаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Обов`язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. По даній справі встановлено, що представником банку не було надано доказів безспірності боргу, відсутній належний розрахунок заборгованості. Наданий розрахунок боргу, де містяться лише суми боргу, яка підписана представником товариства, не є доказом безспірності боргу. Відсутнє і повідомлення боржника про відступлення права вимоги. Як і відсутнє повідомлення про отримання боржником вимоги. Враховуючи те, що на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 30.05.2019 року визначена товариством заборгованість не є безспірною, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Інші доводи судом не приймаються до уваги, так як не є доведеними. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивач сплатила судовий збір у розмірі 841,00 грн. Оскільки розмір по даній категорії становить 840,80 грн., саме ці кошти слід стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved