Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ПрАТ « Комунальник» про незаконне нарахування боргу за послуги водопостачання та водовідведення, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач є власником квартири в м. Сновськ, вул. Свято Троїцька [ADDRESS], в якій проживає з березня 1988 року. Квартиру по водопостачанню та водовідведенню обслуговує з моменту її отримання ПрАТ «Комунальник». Договір про надання цих послуг між власником квартири [PERSON] та ПрАТ «Комунальник», який є в дії на даний час, був заключений 10 років тому 16.06.2006 року. До грудня 2014 року між позивачем та постачальником послуг ПрАТ «Комунальник» ніяких спірних питань не виникало. Надані послуги всі роки оплачувалися своєчасно. У квартирі з 2001 року встановлено два лічильники на постачання холодної води, які опломбовані службою ПрАТ «Комунальник», з яких вони періодично знімають показники. У грудні 2014 року від ПрАТ «Комунальник» надійшов лист, у якому вимагалося провести повірку установлених лічильників за свій кошт. Позивач зазначив, що один з лічильників пропрацював з 2001 року, а другий був замінений у 2010 році (строк його повірки ще не настав). Після отримання листа від ПрАТ «Комунальник» [PERSON] був придбаний замість лічильника, який був установлений в 2001 році, новий лічильник, який був установлений і опломбований службами ПрАТ «Комунальник» 23.12.2014 року, на що є відповідний акт. Але на цьому конфлікт не був вичерпаний і керівництво ПрАТ «Комунальник» вимагає від нього провести повірку у місті Чернігів другого лічильника. Було вказано, що згідно п. 3 статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» «порядок проведення фізичними особами, що не є субєктами підприємницької діяльності - власниками засобу вимірювальної техніки (результати вимірювань, якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну та теплову енергію, газ та воду), на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, повязані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Згідно вказаного закону періодична повірка засобів обліку проводиться за рахунок підприємства, а не за рахунок населення (споживачів послуг). Але не зважаючи на усні докази, посилання на законодавство, керівництво ПрАТ «Комунальник» надсилає на адресу позивача листи з погрозами про нарахування коштів за послуги не по показанням лічильників, а по нормі, не читаючи п.2 розділу 3 діючого між ними договору, в якому вказано: «Розрахунок за послуги здійснюється згідно показань приладу обліку, а в разі їх відсутності, за середнім показанням водолічильника на протязі двох попередніх місяців». Але у [PERSON] не наступила ситуація коли були відсутні лічильники. Не зважаючи на заміну одного із лічильників на новий у грудні 2014 року, ПрАТ «Комунальник» починаючи з березня 2015 року по червень 2015 року нараховує без заключення додаткового договору на два лічильника по нормі на 3 осіб, хоча дочка позивача на той час не проживала, виставляючи суму боргу станом на 1 липня 2015 року 2753 грн. 86 коп.. При цьому [PERSON] продовжує оплачувати послуги щомісячно по показниках лічильників. Просить врахувати, що повірка та заміна лічильників проводиться тільки в одній й квартирі [PERSON] із 30 квартир його будинку. В усній бесіді голова правління ПрАТ «Комунальник» [PERSON] погрожував, що він буде тероризувати, так як дружина позивача будучи депутатом Щорської міської ради, гостро виступала з критикою непомірних тарифів на водопостачання та водовідведення, які пропонувалися затвердити на сесії міської ради. З цього часу все і почалося. Вони зверталися в усній та письмовій формі до керівництва ПрАТ «Комунальник» про розяснення виникнення даного боргу, але вичерпаної відповіді не отримали. Але у липні 2015-року ПрАТ «Комунальник» демонтував та здійснив повірку лічильника за свій кошт і призупинив нарахування коштів по нормі. На період повірки був установлений інший лічильник, по якому позивач оплачував послугу. Але незаконний борг у сумі 2753 грн. 86 коп. не списано. Після оформлення житлової субсидії за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року ПрАТ «Комунальник» без згоди позивача в односторонньому порядку без попередження почав погашати борг за рахунок зекономленої суми наданої субсидії, що склала в сумі 384 грн.76 коп. Після таких дій ПрАТ «Комунальник» весь цей період позивач з дружиною змушені були звертатися до лікарів і нести матеріальні затрати на ліки. Зверталися до керівництва ПрАТ «Комунальник» в їх офісі, змушені були у своєму похилому віці ходити в райдержадміністрацію, вести з ними переписку, щоб поставили поведінку керівництва ПрАТ «Комунальник» у законні рамки. На підставі вищевикладеного просять визнати неправомірними дії ПрАТ «Комунальник» щодо нарахування неіснуючого боргу у сумі 2753 грн.86 коп., повернути на особовий рахунок №15023 незаконно відраховані кошти із субсидії у сумі 384 грн. 76 коп.., стягнути витрати по сплаті судового збору та стягнути моральну шкоду з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити в позові в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до ЗУ « Про метрологію та метрологічну діяльність ( який набрав чинності 01.01.2016 року) періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо і водопостачання. А тому послуги з періодичної повірки квартирних засобів обліку води не включені до складової діючого тарифу, тому споживач повинен самостійно контролювати міжповірочний інтервал засобу обліку води з метою недопущення неправильного контролю витрат води. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Між [PERSON] та ЗАТ « Комунальник» було укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, що підтверджується копією даного договору від 14.06.2006 року. Згідно копії листа ПрАТ « Комунальник» № 627 від 17.12.2014 року до споживача [PERSON] була поставлена вимога щодо вчинення дій щодо проведення повірки лічильників води протягом 10 календарних днів з отримання даного листа у звязку з тим, що міжповірочний інтервал лічильників вже закінчився. Позивачу головою правління ПрАТ « Комунальник» було нагадано, що на даний час [PERSON] не в повному обсязі проведено повірку лічильників води встановлених у його квартирі ( повірено тільки один з двох встановлених), тому вимагають вчинення щодо проведення повірки лічильника води протягом 5 календарних днів з дня отримання листа, що підтверджується копією листа № 640 від 30.12.2014 року. В січні 2016 року позивач звернувся із заявою до голови правління ПрАТ « Комунальник» щодо розяснення йому нарахування заборгованості по водопостачанню і водовідведенню з березня 2015 року по червень 2015 року в сумі 2753 грн. Своїм листом відповідач від 03.02.2016 року повідомив, що на адресу позивача надавались платіжні документи ( квитанції на оплату за березень- липень 2015 року). Жодна квитанція не була оплачена [PERSON], а тому виник борг. 31.07.2015 року представником ПрАТ « Комунальник» у споживача [PERSON] було здійснено монтаж засобу вимірювальної техніки, що підтверджується копією акту про монтаж засобу вимірювальної техніки від 31.07.2015 року. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами. Пунктами 9, 30, 32 цих Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, змістом Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (у тому числі в редакції на момент укладення договору) передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення суб'єкт господарювання, що проводить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) має здійснюватися виконавцем зазначених послуг, а не позивачем [PERSON], як вказано в листах ПрАТ « Комунальник». Судом встановлено, що між сторонами існують фактичні договірні відносини, відповідно до яких відповідачем надаються, а позивачем отримуються послуги з водопостачання та водовідведення, за які він зобовязаний проводити оплату відповідно до наведених Правил: за наявності квартирних засобів обліку з урахуванням їх показань. Отже, суму боргу починаючи з березня по червень 2015 року нараховану ПрАТ « Комунальник» позивачу не можна вважати вірною, оскільки нарахування не здійснювалося за показами лічильника, як зазначено в листі ПрАТ « Комунальник» від 03.02.2016 року. Також позивач в позовній заяві просить повернути на особовий рахунок № 15023 незаконно відраховані кошти із субсидії в сумі 384 грн. 76 коп., однак в матеріалах справи відсутні докази того, що дійсно відповідачем були відраховані дані кошти із субсидії позивача, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд вважає доведеним наявність причинного зв'язку між діями відповідача та моральними втратами позивача, а саме похилий вік позивача, погіршення стану здоровя останнього. З огляду на викладене та приймаючи до уваги наведені позивачем на обґрунтування моральної шкоди обставини, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає що розмір моральної шкоди, який буде достатнім для компенсації завданих збитків складає 1000,00 грн. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 551 грн.20 коп. за майнову шкоду та 551 грн.20 коп. за моральну шкоду. Враховуючи те, що судом задоволено частково вимогу позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, то витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню звідповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто в розмірі 110 грн.24 коп.

Outcome: partial