Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 24.09.2010 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № б/н та відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує свої зобов'язання, станом на 31.03.15 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму - 29035,69 грн., а тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в письмовій заяві позов підтримав. Просить суд слухати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином з дотриманням вимог ст.74 ЦПК України, судові повістки про виклик направлено за місцем реєстрації, які повернуто зі спливом строку зберігання. За таких обставин суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не проводити повне фіксування процесу за допомогою технічних засобів. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що 24.09.2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір та відповідач отримав кредит у розмірі 18000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а. с. 10-13/. Доказами укладення договору є надання заяви на отримання кредитної карти, ознайомлення з умовами надання банківських послуг, правилами користування грошовими коштами. Таким чином, в силу ст.509 ЦК України, між Сторонами виникли майнові зобов'язання. Правовідносини, що склалися між сторонами є договірними і врегульовані кредитним договором та ЦК України. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України, відповідач повинен виконати дане зобов'язання належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання, станом на 31.03.2015 р. має заборгованість по кредитному договору, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору /а. с. 6-9/. Згідно з ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем жодним чином не спростовано вимоги позивача. Укладений сторонами договір відповідачами ніколи не оспорювалася та у порядку, передбаченому ЦК України, недійсними не визнавалися. Тому, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 290,36 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved