Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. Після придбання квартири відповідач повинен був знятися з реєстрації місця проживання до 20.03.2018 року, однак відповідач не знявся з реєстрації місця проживання. Відповідач не є членом сімї позивача чи його родичем. .\~ У звязку з викладеним просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.06.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач на адресу суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №117600455 від 19.03.2018 року. Як вбачається з довідки про склад сімї від 21.03.2018 року № 57 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.\~ Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.\~

Outcome: approved