Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування заборгованості за кредитним договором №BLaЖГ00005223 від 16.12.2010р. За умовами договору ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобовязався надати позичальнику грошові кошти у сумі 9000,00грн. строком до 16.12.2014р. за користування коштами встановлена плата в розмірі 20,0% річних. Станом на 14.08.2015р. в сумі 17918,82грн., що складається з: 6783,33грн. заборгованість за кредитом; 1375,45грн.. заборгованість по відсоткам; 1913,88грн. прострочена комісія за РО; 7846,16грн.- плата за пропуск платежів. Відповідно умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з чим позивач просить суд, стягнути з відповідача на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість у розмірі 17918,82грн. за кредитним договором №BLaЖГ00005223 від 16.12.2010р., станом на 14.08.2015р. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 16.12.2010р.. було укладено кредитний договір № BLaЖГ0000522, відповідно до умов яких, позивач надав відповідачу кредит в сумі 9000,00грн.., на умовах щомісячної виплати заборгованості за кредитом з кінцем терміном погашення 16.12.2014р.; заборгованість за кредитним договором станом 14.08.2015р. в сумі 17918,82грн., що складається з: 6783,33грн. заборгованість за кредитом; 1375,45грн.. заборгованість по відсоткам; 1913,88грн. прострочена комісія за РО; 7846,16грн.- плата за пропуск платежів., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №BLaЖГ00005223 від 16.12.2010р. Оскільки відповідач належним чином умови договору не виконує. Відповідно договору відповідач взяв на себе обовязок належним чином виконувати зобовязання за кредитним договором, повертати кредит вчасно, сплачувати проценти за користуванням кредитом. На попередження позивача про погашення заборгованості відповідач не відреагував; позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем відповідно укладеного договору. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1054 та ст.1050 ЦК України, в разі прострочення позичальником повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, від якого позивач звільнений при подачі позову до суду, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню складає 1% від ціни позову, як передбачено Законом України «Про судовий збір», однак не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243,60грн.

Outcome: approved