Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 02 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено договір банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальний платіжних засобів № 1262857. Відповідно до умов вищевказаного договору банк надав відповідачу кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 9800 грн. Відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені в договорі повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в строки, передбачені договором. Однак відповідач належним чином не виконав свої зобовязання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість яка складає 11050,12 грн. 20 травня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги № 200514нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набула право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обовязків за договором № 1262857 від 02.04.2013 року. Відповідно до умов договору про відступлення прав вимог № 20/05/14-ц від 20.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», первісний кредитор передав ,а новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обовязків за договором № 1262857 від 02.04.2013 року. В судове засідання представник позивача не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, а також проти заочний розгляд справи не заперечував. Відповідач до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, 02 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено договір банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальний платіжних засобів № 1262857. Відповідно до умов вищевказаного договору банк надав відповідачу кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 9800 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати належних йому відсотків. 20 травня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги № 200514нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набула право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обовязків за договором № 1262857 від 02.04.2013 року. Відповідно до умов договору про відступлення прав вимог № 20/05/14-ц від 20.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», первісний кредитор передав, а новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обовязків за договором № 1262857 від 02.04.2013 року. Заміна кредитора у зобовязаннях шляхом відступлення права вимоги була реалізована на підставі статей 512-516 ЦК України. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди на то боржника (ч. 1 ст. 516 ЦК України). У порушення умов даного договору відповідач зобовязання належним чином не виконав, в звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 21 серпня 2015 року становить: 11\~050,12 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь ТОВ «Колекторське Агентство Фактор». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої представником позивача квитанції розмір судового збору складає 243,60грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 11050,12 грн. заборгованості за кредитним договором та 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 11\~293,72 грн.

Outcome: approved