Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 27.05.2004 р. був укладений договір кредиту № 225/11-181, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 50000,00 грн. зі сплатою 24 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 09.05.2007 р. Свої зобов'язання відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 16.11.2015 р. заборгованість за кредитним договором складає: 159205,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом 38888,88 грн.; заборгованість за відсотками 43736,37 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 19321,29 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 21729,69 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 16722,22 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 18806,64 грн. Просив стягнути з [PERSON] (паспорт: [NUMBER], виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 09.02.1999 р., ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» )ЄДРПОУ 00039019, п/р 20091805130003 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) суму заборгованості за Кредитним договором № 225/11-181 від 27.05.2004 р. у розмірі 159205,08 грн. та судовий збір у розмірі 2388,08 грн. Представник позивача у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. Згідно кредитного договору № 225/11-181 від 27.05.2004 р. [PERSON] отримав у ПАТ «Укрсоцбанк» кредит у сумі 50000,00 грн. в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором, станом на 16.11.2015 р. заборгованість за кредитним договором складає: 159205,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом 38888,88 грн.; заборгованість за відсотками 43736,37 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 19321,29 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 21729,69 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 16722,22 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 18806,64 грн. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобов'язання по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої зобов'язання за договором, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості по кредитному договору та відсотків підлягають задоволенню. Що стосується вимог щодо стягнення пені, то згідно ст..2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. Мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов»язаннями. На час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов»язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов»язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов»язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язань. Суд вважає необхідним відмовити у позовних вимогах щодо стягнення пені, оскільки, згідно розрахунку вимог банку щодо кредитної заборгованості, банк повинен був зупинити ці нарахування з 14.04.2014 р. і у період проведення антитерористичної операції, а згідно розрахунку (а.с.21-22), датою початку періоду нарахування пенсі за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків є 08.10.2014 р. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів суд враховує наступне. На підставі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, яки прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушенням боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок індексу інфляції. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: солідарне стягнення заборгованості за кредитом з відповідачів без урахування суми пені, що складає 118154,11 грн. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 2388,08 грн., які підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial