Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом до відповідачки. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб 20.10.2009. З 2013 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини внаслідок відсутності спільних інтересів та різних поглядів на життя; мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо набутого майна відсутній. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2020 справу передано на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2020 подальший розгляд справи було продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 20.10.2009 між сторонами у даній справі було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1294, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У 2013 році фактично припинені шлюбно-сімейні відносини між сторонами, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально. Збереження сім`ї не можливе. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами у справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка в судовому засіданні зазначила на те, що бажає відновити своє дошлюбне прізвище - [PERSON] , що враховується судом на підставі вищевикладеної правової норми. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved