Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить постановити рішення, яким скасувати державні акти на право власності на землю видані відповідачам. У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що 22.02.2008 року, він отримавши відповідь Управління земельних ресурсів у Камянка - Бузькому районі Львівської області довідався про існування державних актів на право власності на землю громадянам в селі Руда, виданих у відповідності до розпорядження голови Камянка - Бузької райдержадміністрації №327 від 24 вересня 2004 року, зокрема: [PERSON], державний акт серія ЯА № 421862, зареєстрований за № 01:05:453:02953 від 17 серпня 2005 року, площа 2,3294 га, з них кормові угіддя 0,7303; [PERSON] Теофілії Михайлівні, державний акт серія ЯА № 421818, зареєстрований за № 01:05:453:03100 від 17 серпня 2005 року, площа 4,8445 га, з них кормові угіддя ,7968; [PERSON], державний акт серія ЯА № 420456, зареєстрований за №01:05:453:03259 від 17 серпня 2005 року, площа 2,6325 га, з них кормові угіддя 0,7968. Вищезгадане розпорядження голови Камянка-Бузької райдержадміністрації № 327 від 24 вересня 2004 року скасовано постановою господарського суду Львівської області від 29 липня 2008 року. Факт скасування зазначеного розпорядження унеможливлює існування державних актів про право власності на землю та є підставою для скасування останніх, оскільки земельна ділянка, яка співпадає за своїм розташуванням з земельними ділянками переданими у власність громадянкам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спірним розпорядженням перебувала у власності позивача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав, просить позов задоволити. Представник відповідача Камянка-Бузької РДА не визнала заявленого позову, вважає, що державні акти на земельну ділянку видані у встановленому законом порядку, просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, суд залучає до участі у справі правонаступників відповідної сторони. Відповідач [PERSON] померла 06.04.2012 року. Спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], зокрема, і земельну ділянку площею 2.3294 га належну покійній на підставі оспорюваного державного акту серії ЯА № 421862, у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, оскільки вважає, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки. Відповідач [PERSON] померла 14.07.1996 року. Спадкоємцем [PERSON] - [PERSON] було подано заяву про зупинення провадження у справі до прийняття нею спадщини і дане клопотання було судом задоволено і провадження у справі було зупинено 24.11.2009 року. Однак, не зважаючи на неодноразові судові виклики, [PERSON] у судові засідання не зявлялась. Як встановлено судом, згідно матеріалів спадкової справи № 374/1996 [PERSON] було прийнято спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, а саме житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами в с.Руда по вул. Миру 4. Щодо прийняття у спадщину земельної ділянки площею 4,8445 га належній [PERSON] згідно спірного державного акту серії ЯА № 421818, то таких даних суду надано не було. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь в справі зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. У звязку з цим, суд розцінює таку бездіяльність [PERSON], як зловживання своїми процесуальними правами спрямованими на затягування розгляду справи, а тому вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON]К померла 26.05.2008 року. Спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] - земельну ділянку площею 2.6235 га належну покійній на підставі спірного державного акту серії ЯА № 420456, у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, оскільки вважає, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки. Спеціаліст відділу держземагентства [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що підставою видачі державних актів було розпорядження районної адміністрації. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. ч.1 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Ст. 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення індивідуального дачного будівництва, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно із ч.1 ст.126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.60 ЦПК України, обовязок доказування покладається на сторін у справі, а відповідно до ч.3 ст.61 цього ж Кодексу, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. ВАТ „Львівський обласний виробничий рибний комбінат набуло право власності на земельну ділянку в урочищі „Біля Бугу площею 4,5 га землі, з них: 3,7 га малопродуктивних пасовищ та 0,8 га штучних водоймищ на підставі Рішення 7-мої сесії [PERSON] сільської ради від 12.09.1997 року „Про передачу безкоштовно у власність земельну ділянку садково-рибному господарству на базі термальних вод Добротвірської ДРИС ВАТ „Львівському рибокомбінату. Ця обставина встановлена в тому числі Постановою Вищого господарського суду України від 9 вересня 2008 року у справі № 21/228(1/695-29/184), що спростовує покликання [PERSON] щодо відсутності у позивача права на звернення до суду. 24 вересня 2004 року Камянка-Бузькою районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 327 „Про затвердження проектної документації по передачі земельних часток (паїв) у власність та викреслення державних актів на право власності на землю громадянам [PERSON] сільської ради (в кількості 414 чоловік). На основі п.1 вказаного Розпорядження голови Камянка-Бузької райдержадміністрації Львівської області №327 від 24 вересня 2004 року було видано державні акти на право власності на землю громадянам в с. Руда урочище „Березина поле № 25 „є та поле 25 „г: [PERSON], державний акт серія ЯА № 421862, зареєстрований за № 01:05:453:02953 від 17 серпня 2005 року, площа 2,3294 га, з них кормові угіддя 0,7303; [PERSON] Теофілії Михайлівні, державний акт серія ЯА № 421818, зареєстрований за № 01:05:453:03100 від 17 серпня 2005 року, площа 4,8445 га, з них кормові угіддя 0,7968; [PERSON], державний акт серія ЯА № 420456, зареєстрований за №01:05:453:03259 від 17 серпня 2005 року, площа 2,6325 га, з них кормові угіддя ,7968. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2011року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.10.2013року) визнано недійсними розпорядження голови Камянка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області № 327 від 24.09.2004 року в частині затвердження проектної документації про передачу земельних часток (паїв) у власність та викреслення державних актів, на підставі якого видано державні акти ЯА №421862, зареєстрований за № 01:05:453:02953 від 17.08.2005 року, державний акт серії ЯА №421818, зареєстрований за № 01:05:453:03100 від 17.08.2005 року, державний акт серії ЯА №420456, зареєстрований за № 01:05:453:03259 від 17.08.2005 року на право власності на земельні ділянки за громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] Теофілія Михайлівна. Згідно правових позицій Верховного Суду України (справа № 6-67цс14 від 25.06.2014р.) державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. Враховуючи наведене, у звязку із визнанням недійним розпорядження Камянка-Бузької РДА у частині, що стосується видачі затвердження проектної документації про передачу земельних часток (паїв) у власність та викреслення державних актів відповідачам, підлягають визнанню недійсними і державні акти, видані на підставі зазначеного розпорядження. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі. Оскільки [PERSON] є правонаступником [PERSON]та [PERSON] з неї слід стягнути 162,40 грн., а з [PERSON] 81,20 грн. на користь ВАТ „ Львівський обласний виробничий рибний комбінат .

Outcome: approved