Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить: 1. зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні позивача з донькою - [PERSON], [INFO]; 2. встановити порядок та визначити способи участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини: - називати доньку імям [PERSON] або [PERSON] та спонукати дитину до вивчення рідної української мови та підтримання українських традицій (свят, обрядів, звичаїв). - створити дитині, з моменту досягнення шкільного віку, умови займатися грі на музичному інструменті, який вона обере собі за власним бажанням. - надсилати [PERSON] відомості (фотокартки чи будь що інше) кожного тижня про життя дитини [PERSON] в іншій країні Ізраіль. - створити умови для спілкування з батьком [PERSON] не рідше одного разу на тиждень по відеозвязку з дитиною [PERSON] кожної пятниці в 19.30 годин, а в інші дні по домовленості. - починаючи з січня 2018 року сплачувати один раз на рік переліт батька [PERSON] до країни Ізраїль, шляхом купівлі одного квитка в один бік та другого квитка в зворотньому напрямку (сумарно два квитка на рік на одну особу) та забезпечити житлом 3-4 дні батьку [PERSON] в країні Ізраїль, тобто одну особу за рахунок матері дитини [PERSON], інші рази відвідування дитини батько [PERSON] здійснює за власний рахунок; - [PERSON] повинен не менш ніж за три місяці повідомити матері [PERSON] про дату свого приїзду, яка в свою чергу повинна придбати квитки та передати їх [PERSON] - за власні кошти в літній період один раз в рік мати [PERSON] привозить дитину до України. - у тому випадку, якщо батько [PERSON] протягом року забере дитину [PERSON] до України то він зобовязаний її повернути матері [PERSON] за власні кошти. - у разі неповернення дитини батьком [PERSON] з будь-яких причин він компенсує матері [PERSON] всі затрати на переліт в обидві сторони з дитиною за власні кошти. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 24 грудня 2011 року він уклав шлюб з [PERSON], зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1060. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. 15 червня 2015 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано. При цьому, за взаємною згодою донька залишилася проживати разом з матір'ю. Позивач має бажання бачитись зі своєю дитиною та приймати участь в її вихованні, однак [PERSON] усілякими способами перешкоджає спілкуванню з дитиною. Не бажання відповідача дозволяти побачення дитини з позивачем є наслідком конфлікту, який існує між сторонами, як колишнім подружжям. Але ж інтереси дитини вимагають участі в її житті та вихованні обох батьків. Позивач розуміє свій батьківський обовязок приймати участь у вихованні дитини, а як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави для висновку, що спілкування із дитиною спричинить шкоду доньці не існує. Створення перешкод відповідачем [PERSON] спілкуванню із донькою порушує не тільки права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Позивач сумлінно та добровільно виконує покладені на нього обовязки по утриманню дитини, має такі ж права на участь у вихованні доньки як і відповідач. Проте відповідач перешкоджає побаченням з донькою і не дозволяє спілкуватися з нею. У звязку з тим, що на теперішній час відповідач вдруге вийшла заміж та переїхала мешкати до іншої країни, а саме - країни Ізраїль, позивач зазначає, що недовіра між сторонами у питанні щодо визначення способів участі у спілкуванні та вихованні дитини змушує його наполягати на вирішенні даного питання в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги уточненого позову підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та її представник вимоги позову в уточненій редакції визнали в повному обсязі та не заперечили проти задоволення позову. Представник третьої особи не заперечила проти задоволення позову, вказавши, що під час співбесід із сторонами, проведеними для з`ясування питання щодо складення висновку щодо розв`язання спору в порядку ст.19 СК України сторонами досягнуто компромісу в питанні щодо участі позивача у вихованні доньки. На засіданні Органу опіки досягнутий між сторонами компроміс досліджено та комісія Органу, при дослідженні матеріалів, поданих сторонами для складання висновку прийшла до згоди, що досягнутий компроміс цілком відповідає інтересам дитини та дозволить забезпечити баланс інтересів батьків та дитини з урахуванням надання згоди позивачем на проживання дитини в іншій країні із матір`ю. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд дійшов до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] 24 грудня 2011 року уклади шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1060 /а.с.8/. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.7/. 15 червня 2015 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано /а.с.8/. Сторонами визнано, що після розірвання шлюбу за взаємною згодою сторін [PERSON] залишилася проживати разом з матір'ю. 27 лютого 2016 року [PERSON] вступила у шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] /а.с.40/. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2014 року з позивача присуджено до стягнення аліменти на користь відповідача на утримання [PERSON] в розмірі ? частина від заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с.46/. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2016 року у справі № 200/18790/16-ц надано дозвіл на виїзд за межі України неповнолітній [PERSON] у супроводі матері [PERSON] без згоди та без супроводу її батька [PERSON] протягом року з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 31 березня 2017 року заочне рішення від 16 листопада 2016 року по цивільній справі №200/18790/16-ц скасоване. Призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 05 жовтня 2017 року по цивільній справі №200/18790/16-ц позовну заяву [PERSON] до [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Дніпрі ради про надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди та супроводу батька залишено без розгляду у зв`язку з надходженням заяви представника позивача про залишення позову без розгляду в зв`язку з мирним врегулюванням спору. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року визначено місце проживання [PERSON]Д із [PERSON] за адресю: м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, 37/9, надано дозвіл [PERSON] на тимчасовий виїзд [PERSON] в супроводі матері до держави Ізраїль на строк з 20 серпня 2016 року по 30 вересня 2016 року без дозволу батька /а.с.115-118/. Враховуючи наявні в справі матеріали звернення відповідача та позивача до правоохоронних органів з приводу поведінки, особисте спілкування, відображене на інформаційних носіях та роздруковане на паперових засобах /а.с.52, 53, 55-64/ вбачається, що між сторонами виникли неприязні відносини, внаслідок яких обмежуються права батьків на спілкування з дитиною та створені перешкоди зі сторони відповідача у спілкуванні позивача з донькою. Декларацією прав дитини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. ст. 141, 157 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. У частинах 1, 2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Також, у відповідності до ч.ч.5, 6 ст.19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 3101 від 09 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON]. З січня 2015 року подружжя однією сімєю не проживає. В червні 2015 року шлюб між ними розірваний рішенням Новомосковського міськрайонного суду. В даному рішенні суду відмічено, що сторони дійшли згоди щодо способів утримання неповнолітньої дитини, яка після розірвання шлюбу буде проживати з матірю. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати за адресою: [INFO]. [PERSON] проживає окремо в м. Дніпро за адресою: [ADDRESS]. З грудня 2015 року відносини між батьками [PERSON] погіршилися. [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду про винесення окремого рішення щодо визначення місця проживання доньки [PERSON] разом з нею. В серпні 2016 таке рішення винесено. Місце проживання [PERSON] визначено разом з матірю [PERSON] В лютому 2016 року [PERSON] вдруге вийшла заміж. Їй присвоєне призвіще - [PERSON]. [PERSON] разом з чоловіком та [PERSON] бажали постійно проживати в країні Ізраїль. Тому вона просила [PERSON] надати дозвіл на проживання [PERSON] в Ізраїлі, на що отримала категоричну відмову від батька дитини. Відносини між батьками [PERSON] ще більш погіршилися. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2016 року надано дозвіл на виїзд за межі України неповнолітній [PERSON], [INFO] в супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька, протягом року з дня набрання рішення законної сили. 26 листопада 2016 року [PERSON] в супроводі [PERSON] перетнули кордон України. За весь період перебування [PERSON] в Ізраїлі її мати та вітчим створили найкращі умови для розвитку дитини, зміцнення її здоровя, оздоровлення, виховання. Дитина виховується у доброзичливій атмосфері, забезпечена всім необхідним для повноцінного життя та розвитку, оточена материнським піклуванням та любовю. Утримання дівчинки повністю лягли на плечі вітчима та його родини. В той же час, [PERSON] з січня 2017 року щомісячно перераховував на утримання своєї доньки 99 грн.50 коп. Його заборгованість по сплаті аліментів станом на 25 липня 2017 року склала 14451,62 грн. Зі слів [PERSON], за весь час перебування доньки в іншій країні він намагався лише один чи два рази звязатися за телефоном з [PERSON] 15 вересня 2017 року родина [PERSON] разом із [PERSON] повернулася до України. [PERSON] всіляко сприяє спілкуванню рідного батька з донькою, налаштовує дівчинку поважно відноситися до нього. [PERSON] має змогу забирати Софійку до своєї родини на декілька днів з ночівлею, проводити час з дитиною за місцем свого проживання, тобто брати участь у її вихованні, спілкуванні. За результатами роботи психолога Новомосковського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді з дитиною зроблений висновок про те, що дівчинка відчуває напругу і дискомфорт. Ситуацію в якій зараз перебуває дитина, знаходить для себе неприємною і хотіла б покінчити з нею скоріше. За тестом «Казка» (Л. Дюссо), зроблено висновок, що почуття захищеності у дівчинки більше асоціюється з матір'ю. За результатами методики ([PERSON]) [PERSON] визначає своє місце частіше поруч з матір'ю, що свідчить про емоційної близькості до неї. Мама дівчинки, [PERSON], не проти спілкування рідного батька з дочкою, але при спілкуванні з дитиною було відзначено, що деякі недавні події, а саме: після перебування [PERSON] в гостях у сім'ї тата, [PERSON] спогади у неї викликають нерозуміння і тривогу. Можна відзначити, що з вітчимом у дівчинки сформувалися позитивні взаємини. Для неї він став значимою людиною в житті. 04 жовтня 2017 року [PERSON] надав нотаріально завірену заяву-згоду на постійне місце проживання [PERSON], [INFO] в Ізраїлі разом з матірю, [PERSON] На даний час батьки малолітньої [PERSON] дійшли згоди щодо визначення способів участі у вихованні дитини, місця та часу спілкування з нею батьком. Враховуючи викладене орган опіки дійшов до висновку про наявність підстав для погодження із зміненими позовними вимогами. Розглядаючи вимоги позову, враховуючи суть позовних вимог, межі судового розгляду, права позивача та відповідача, дитини, враховуючи те, що предметом розгляду справи є усунення перешкод у спілкуванні батька з донькою, створених матір`ю, з огляду на позитивну характеристики позивача за місцем роботи, медичні довідки та сертифікати, які стверджують відсутність медичних протипоказань до спілкування з донькою батька, враховуючи те, що завданням суду є розв`язання спору, що виник суд вважає за можливе погодитися із висновком органу опіки та піклування частково та задовольнити позов в частині усунення перешкод у спілкуванні та встановленні порядку участі у виховання позивача по відношенню до дитини наступним чином: 1) називати доньку імям [PERSON] або [PERSON] та спонукати дитину до вивчення рідної української мови та підтримання українських традицій (свят, обрядів, звичаїв); 2) створення [PERSON], з моменту досягнення шкільного віку, умов для зайняття грі на музичному інструменті, який дитина - [PERSON] обере за власним бажанням; 3) отримання від [PERSON] будь-яким способом відомостей (фотокарток чи будь що інше) кожного тижня про життя дитини - [PERSON]; 4) спілкування [PERSON] з батьком - [PERSON] не рідше одного разу на тиждень телекомунікаційними засобами з передачею відео зображення кожної пятниці в 19.30 годин, а в інші дні за домовленістю із матір`ю - [PERSON]; 5) починаючи з 01 січня 2018 року один раз на рік відвідування дитини - [PERSON] батьком - [PERSON] не менш, ніж 4 дні за місцем проживання дитини на території країни, в якій вона проживає. Поклавши витрати на переліт до країни та у зворотному напрямку, забезпечення житлом на території країни, в якій проживає дитина на [PERSON] за умови попереднього повідомлення [PERSON] [PERSON] [PERSON] про дату та період відвідування не менш ніж за три місяці дати приїзду; 6) відвідування дитини - [PERSON] батьком - [PERSON] за місцем проживання дитини на території країни, в якій вона проживає за власний рахунок; 7) один раз на рік в літній період на території України. Саме означений спосіб участі батька у вихованні, з огляду на вік дитини, її режим життя повідомлений відповідачем, режим навчання та виховання, рівність прав батьків, відсутність доказів, які-б вказували на необхідність обмеження права батька на участь у вихованні на думку суду усуне протиріччя між сторонами щодо участі у вихованні дитини батьком, сприятиме налагодженню зв`язків батька із дитиною. Водночас, враховуючи те, що предметом позову є усунення перешкод батькові у вихованні та спілкуванні з донькою та зважаючи на те, що до повноважень суду не входить вирішення питання щодо спору, який ще не настав, суд вважає за не можливе погодитися із висновком Органу опіки та із позовними вимогами в частині позову щодо визначення участі у вихованні шляхом встановлення обов`язку повернення дитини батьком за власні кошти у випадку, якщо протягом року той забере дитину до себе та встановлення обов`язку компенсації позивачем витрат [PERSON] на переліт в обидві сторони з дитиною у разі неповернення дитини батьком, оскільки дані позовні вимоги та даний спосіб участі у вихованні має характер припущень, в той час, як обов`язок суду є захист не визнаних, оспорюваних та порушених прав, а не тих, які в подальшому можуть як настати, або не настати. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та того, що позивачем при зверненні з позовом сплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн., які, враховуючи часткове задоволення позову підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial