Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за розпискою у розмірі 16 000,00 доларів США, що на момент подання позовної заяви за офіційним курсом НБУ становить 421 280,00 грн.; 3% річних за період з 03.12.2016 року по 02.07.2018 року в сумі 19 717,30 грн.; судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.12.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до умов якої позивач передав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 16 000,00 доларів США, що на момент укладання договору становило 432 000,00 грн., строком до 09.12.2016 р. Зобов'язання відповідачем не було виконано. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задовленні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 03.12.2016 р. [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 16 000,00 доларів США, що становило еквівалент - 432 000,00 грн., строком до 09.12.2016 р., підтвердженням чого є розписка [PERSON] про отримання вказаних грошових коштів, оригінал якої долучено до матеріалів справи. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики, а відтак зобов'язаний повернути позивачу суму грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, 3% річних за весь строк прострочення, складають 19 717,30 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved