Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який обґрунтований тим, що відповідно до рішення Чернівецького районного суду від 17.02.2014 року, їх спільні з відповідачем діти - [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем. Відповідач жодним чином не бере участі в їх житті та не допомагає в їх забезпеченні чим порушує свій обов'язок, передбачений ст. 181 СК України. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання їх спільних дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 450 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Відповідача в судовому засіданні суду показала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем. В шлюбі у сторін народилось семеро дітей, з них п'ятеро проживають з відповідачем, а двоє з позивачем, що було визначено рішенням Чернівецького районного суду від 17.02.2014 року. Окрім того, відповідно до рішення Чернівецького районного суду від 17.02.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей, що проживають з [PERSON] Однак, позивач нехтує своїм обов'язком по утриманню дітей, що проживають з відповідачем по справі, внаслідок чого має заборгованість по аліментах в розмірі 20 138,57 грн. Як наслідок, забезпеченням дітей, що проживають з відповідачем, остання займається без відповідної підтримки позивача. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідач безробітна, [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності та співставленні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі у сторін народилось семеро дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Чернівецького районного суду від 17 лютого 2014 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини даного віку, починаючи з 10.01.2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, з подальшою індексацією. Окрім того, рішенням Чернівецького районного суду від 17.02.2014 року було визначено місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення суду діти сторін - [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем по даній справі. Як в судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному забезпеченні батька - [PERSON], відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Разом з тим, постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, суд не бере до уваги доводи відповідача як на підставу для відмови в задоволенні позову ті обставини, що п'ятеро дітей проживають з нею, позивач по справі належним чином аліментів на їх утримання не сплачує, адже законом чітко передбачено обов'язок відповідача сплачувати аліменти на утримання інших дітей, що з нею не проживають, незалежно від наявності заборгованості по сплаті аліментів у позивача. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 ЗУ «Про державний бюджет» у 2015 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року становить 1286 гривень. Тому, враховуючи, що відповідач не має регулярного заробітку, однак не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, а саме по 370 /триста сімдесят/ гривень щомісячно, починаючи з 10.03.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-17(редакція від 23.10.2013 року), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову або у фіксованому розмірі. Ч.1 ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015рік» з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата установлена у місячному розмірі 1218 гривень. Відтак, ставка судового збору за подання до суду заяви, зокрема про стягнення аліментів становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243 гривні 60 копійок. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відтак, у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позивачем позову про стягнення аліментів в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial