Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 20 305,57 грн. в порядку регресу. Позов мотивує тим, що 07 лютого 2017 року між сторонами було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5755337, за яким було забезпечено автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з [NUMBER] . 26 січня 2018 року у м.Львові по вул. Кульпарківській,226 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля, під управлінням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Jetta» д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою суду [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої [PERSON] страхове відшкодування в сумі 20 305,57 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не повідомив позивача про настання страхової події протягом 3 робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Відповідач на письмові вимоги не відреагував, а тому позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, проти позову заперечує та вказує, що сам по собі факт несвоєчасного письмового повідомлення про настання страхового випадку не дає підстав для позивача вимагати стягнення з відповідача сплаченої потерпілому страхової суми в порядку регресу, якщо позивач знав про факт настання страхового випадку з інших джерел. Обов`язок, передбачений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт настання страхового випадку зафіксований підрозділом Національної поліції України, відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР на підставі ст.124 КУпАП. Позивач визнав факт настання страхового випадку, сам факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, позивач прийняв рішення про відшкодування збитків на підставі договору страхування, узгодив розмір страхового відшкодування та виплатив його. За таких обставин сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення про стягнення з нього коштів в порядку регресу. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву від 10.03.2020 року про розгляд справи у його відсутності. З врахуванням поданої заяви, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторони позивача на підставі наявних доказів. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення, які є аналогічними викладеним у відзиві, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши представленні по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 07 лютого 2017 року між сторонами було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5755337, за яким було забезпечено автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з [NUMBER] (а.с.44). Як вбачається із довідки про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.54 - 55) 26.01.2018 року в місті Львові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з [NUMBER] , під керуванням відповідачки [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Jetta» д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Личаківського районного суду міста Львова від 13.04.2018 року [PERSON] визнано винною у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди 26.01.2018, та притягнено останню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.56). Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р., при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається із матеріалів справи, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої [PERSON] на підставі страхового акту №UA2018012600056\\\01 від 16.02.2018 (а.с.67), у відповідності до розрахунку страхового відшкодування (а.с.68) розмір збитку завданого автомобілю «Volkswagen Golf» д.н.з [NUMBER] , становить 20 305,57 грн. Факт зазначеної виплати позивач підтверджує платіжним дорученням №12349 від 19.02.2018 року (а.с.69). Дійсно, частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з положеннями підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом 3 робочих днів після настання дорожньо-транспортної пригоди, поважності причин неповідомлення не надав. Судовим розглядом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування. Факт вчасного неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16. Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин справи, суд вважає, що в даному випадку неповідомлення відповідачем позивача вчасно протягом 3-х діб з моменту ДТП про настання страхового випадку, не може братися за основу ухвалення рішення про стягнення з відповідача коштів в порядку регресу, оскільки страховий випадок мав місце, він зафіксований правоохоронними органами, страховик сплатив страхове відшкодування і цим підтвердив наявність страхового випадку. Вказана позиція суду відповідає і правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14 лютого 2018 року у справі 752/9895/15-ц, в якій суд послідовно притримався раніше визначеної позиції Верховного Суду України, та підстав для відступлення від такої суд не має. А тому, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed