Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що з квітня 2004-го року він володіє об'єктом нерухомого майна, до складу якого входить будівля складу літ. А, розташованого в [ADDRESS], який він придбав у Відповідачів. Будівля складу (зерносклад) 1989 року забудови, належав КСП ім. Леніна, яке й збудувало його та ввело належним чином у відповідності до вимог чинного на той час законодавства до експлуатації та використовувалось за її цільовим призначенням. Під час проведення розпаювання майна КСП ім..Леніна в березні 2004 року групі громадян - відповідачам по справі, було виділено на майнові сертифікати як членам КСП ім. Леніна Оріхівського району майно від комісії з організації вирішення майнових питань, а саме зерносклад МТФ №3. Відповідачі уповноважили [PERSON], надавши їй відповідні довіреності, продати зерносклад. 30 березня 2004 він купив цей склад і вважав, що відповідачка - [PERSON] ще в 2004 році оформила всі необхідні документи на його ім'я, бо він надав їй необхідні кошти, які вона вручила попереднім власникам майна. Вирішивши укласти договір оренди землі під будівлею складу, він довідався що правовстановлюючих документів вона на його ім'я так і не оформила, що є перепоною у здійсненні його права володіння своєю власністю. Прохає визнати за ним право власності за набувальною давністю на об'єкт нерухомого майна, до складу якого входить будівля складу літ. А, розташованого на земельній ділянці площею 264 кв.м за адресою: [ADDRESS] з правом реєстрації у відповідних органах. В судовому засіданні представник позивача на позові довірителя наполягає і прохає його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, до суду подали заяви в яких просять розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши викладені в позові обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до довідки Новоіванівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №184 від 05.06.2014 року зерносклад «МТФ №3» 1989 року забудови належав КСП ім..Леніна с.Новоіванівка Оріхівського району, був введений в експлуатацію. Відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЗП №000417, серії ЗП №000507, серії ЗП №000260, серії ЗП №000196, серії ЗП №000247, серії ЗП №000003, серії ЗП №000510, виданих Новоіванівською сільською радою на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що вони маю право на пайовий фонд майна КСП ім. Леніна. Відповідно до акту прийому-передачі майна в натурі громадянам в кількості 7 чоловік-відповідачі по справі, які мають майнові сертифікати на майно колишнього КСП ім..Леніна від комісії з організації вирішення майнових питань та згідно накладної від 19.03.2004 року був переданий зерносклад МТФ №3 1989 року забудови вартістю 16654 грн. Відповідно до довіреностей, посвідчених Новоіванівською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, за реєстровими №№82,81,78,83,84,77,85 відповідачі уповноважили [PERSON] підписувати від їх імені договори купівлі-продажу майна, яке перебуває у спільній власності. Відповідно до договору купівлі-продажу від 30 березня 2004 року позивач по справі купив цей склад і вважав, що відповідачка - [PERSON] ще в 2004 році оформила всі необхідні документи на його ім'я, бо відповідно до розписки він повністю розрахувався за придбане майно. Відповідно до рішення виконавчого комітету Новоіванівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області встановлено, що об'єкту нерухомості присвоєно поштову адресу по [ADDRESS]. Згідно до акту обстеження фактичного користування (володіння) фізичних осіб від 05.06.2014 року та довідки Новоіванівської сільської ради за №184 від 05.06.2014 року встановлено, що позивач з квітня 2004 року фактично володіє та розпоряджається об'єктом нерухомого майна, до складу якого входить будівля складу літ. А, розташованого в [ADDRESS] та за власні кошти та власними силами обслуговував цей об'єкт нерухомості, робив поточні ремонти, доглядав за прилеглою територією, оскільки вважав себе єдиними власником вказаного майна. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що в 2004 році під час проведення розпаювання майна КСП ім.Леніна відповідачам по справі було виділено на майнові сертифікати як членам КСП ім. Леніна Оріхівського району майно від комісії з організації вирішення майнових питань - зерносклад МТФ №3, які уповноваживши на це [PERSON], продали склад позивачу по справі. Весь цей час позивач вважав, що відповідачка [PERSON] ще в 2004 році оформила всі необхідні документи на його ім'я, так як він надав їй необхідні кошти, які вона вручила попереднім власникам майна. З квітня 2004 року її довіритель володіє та користується придбаним об'єктом нерухомості і вважає себе його законним власником, оскільки був впевнений, що він оформлений на нього належним чином, оскільки переоформленням всіх документів по зерноскладу займався відповідач по справі - його мати. Вирішивши укласти договір оренди землі позивач довідався про відсутність документів на зерносклад та з'ясував у відповідача, що вони так і не оформлені на його ім'я. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, умовами виникнення права власності за давністю володіння є: добросовісність, відкритість, безперервність, тривалість володіння. При цьому добросовісність володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, отже встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом 10 років. В поданій до суду заяві відповідачі пояснюють, що вони дійсно під час ліквідації КСП ім. Леніна як члени колишнього КСП ім..Леніна отримали на майнові сертифікати зерносклад в селі Кущове Оріхівського району. Так як вони мали намір продати це майно, то в 2004 року вони уповноважили громадянку [PERSON] продати вказаний зерносклад, який дійсно був проданий позивачу по справі. Після цього вони передали йому оригінали майнових сертифікатів. З того часу вони не мали відношення до вказаного зерноскладу, оскільки вважали та й вважають й по тепер, що позивач придбав його, володіє ним та розпоряджається вже більше 10 років. В поданій до суду заяві відповідач - [PERSON] пояснює, що відповідачі дійсно восени 2004 року надали довіреності на її ім'я для продажу зерноскладу. 30 березня 2004 року нею дійсно був укладений договір купівлі-продажу згаданого зерноскладу позивачу по справі, гроші отримані нею від позивача вона передала своїм довірителям, претензій ніхто не мав. Вона також отримала від людей оригінали майнових сертифікатів для того щоб мати можливість зареєструвати перехід права власності на зерносклад від них до нового власника. Однак, на протязі ось вже десяти років вона так і не спромоглась оформити документи відповідним чином на позивача. В 2014 році коли постало питання приватизації земельної ділянки під вказаним об'єктом нерухомості вона вимушена була сказати позивачу, що так за весь цей час вона не оформила на нього жодних документів. Відповідачка підтвердила факт користування позивачем майном з квітня 2004 року й по теперішній час та визнає його позовні вимоги. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що обставинами, які мають значення для справи, і які у відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач, що володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Суд вважає що позивач користується нерухомим майном з квітня 2004 року, став добросовісним набувачем, оскільки заволодів даним майном правомірно, володів ним добросовісно, відкрито та безперервно більше 10 років. Так як будівля складу (зерносклад) 1989 року забудови, належав КСП ім. Леніна, яке й збудувало його та ввело належним чином у відповідності до вимог чинного на той час законодавства до експлуатації, то на сьогоднішній день даний об'єкт нерухомого майна не потребує додаткового введення в експлуатацію. За таких обставин суд находить позов позивача таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved