Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 31.01.2018 року у розмірі 22547,15 грн, інфляційних втрат у розмірі 2556,09 грн та 3% річних в розмірі 698,88 грн, а всього 25802,12 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог ЛМКП покликається на те, що 16.05.2018 року Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ, про стягнення з [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за централізоване опалення в розмірі 9055,38 грн. 25.07.2016 року Шевченківським районним судом м.Львова судовий наказ від 08.06.2016 року скасовано. Про що ЛМКП «Львівтеплоенерго» стало відомо лише 02.06.2017 року. Крім цього за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» 13.03.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 22247,15 грн. Даний судовий наказ скасовано за заявою [PERSON] 11.03.2019 року. У зв`язку із вищенаведеним ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова про стягнення заборгованості за період з 01.11.2017 року по 31.01.2018 року у розмірі 22547,15 грн. Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачеві, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р. а також п. 3.1 договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а також оголошенням, розміщеним на сайті суду. Не подали відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до довідки №481 від 04.12.2017 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками приватизованої квартири [ADDRESS] , зареєстровані та проживають у вказаній квартирі із трьома неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Законом України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплонрго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. З 01.07.2014 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для здійснення [PERSON] та [PERSON] оплати за надані послуги з централізованого опалення. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. З пункту3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Проте, на момент ухвалення рішення Договір [PERSON] та [PERSON] не підписаний. Відсутність Договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та [PERSON] , [PERSON] установилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги Відповідачам, останні такими послугами користувалися, не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Всупереч п.5 сч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.18 постанови КМУ №630 від 21.07.2005 року , а також п.3.1 Договору приєднання [PERSON] та [PERSON] не виконували свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення, а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2018 року Шевченківським районним судом м.Львова видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 25802,12 грн., з яких 22247,15 грн. - основна сума заборгованості, 2556,09 грн. - інфляційні витрати, та 698,88 грн. - 3% річних. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 11.03.2018 року скасовано вищевказаний судовий наказ. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] , балансоутримувачем якого є ПП «Управляюча компанія «Рідний дім - Топольна» обладнаний індивідуальним тепловим пунктом з вузлом обліку теплової енергії, який обліковує тепло, яке іде на опалення і на підігрів гарячої води, що стверджується Актом №1773 від 28.12.2007 року, паспортом на тепло лічильник фірит Kamstup-2007р., Свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №35/17-7420 від 28.11.2017 року, Актом експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії за №1773 від 07.12.2017 року. Розрахунок кількості та вартості послуги з централізованого опалення мешканцям житлового будинку [ADDRESS] проводиться відповідно до вимог Постанови КМУ від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Наказу Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГУ від 31.10.2006 року №539 «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення». Так, квартира [ADDRESS] до 25.01.2018 року була обладнана квартирним приладом обліку теплової енергії, що стверджується Актом №77180 від 25.01.2018 року, Паспортом на теплолічильник IOM-111-ELF, виробника ARATOR S/A, зав. №1784506. Таким чином, відповідно до розрахунку за надання послуг з централізованого опалення від 23.10.2019 року заборгованість [PERSON] та [PERSON] за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2017 року по 31.01.2018 року не оплачена та складає 22547,15 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.10.2013р. при розгляді справи №6-59цс13. Таким чином, всупереч п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення, а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Відповідачами не подано доказів про те, що подані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно та не представлено будь-яких інших заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 01.11.2017 року по 31.01.2018 року, що становить 2556,09 грн. інфляційних втрат та 698,88 грн. трьох відсотків річних. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 01.11.2017 року по 31.01.2018 року у розмірі 25802,12 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved