Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до [PERSON], в обґрунтування якого покликався на те, що 03.12.2010р. ПАТ АСК «Дністер» та ВАТ Геодезичний інститут в особі голови правління Наконечного М.В. укладено договір про страхування наземного транспорту № 075-3201/728-10, згідно якого було застраховано автомобіль марки ГАЗ 31105-121 д.н.з. [NUMBER]. 14.12.2010р. страховиком отримано повідомлення від власника застрахованого автомобіля пр. те, що 14.12.2010р. у м. Івано-Франківську по вул. Маланюка сталося пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок недоліків в утриманні вулично-дорожньої мережі [PERSON], внаслідок чого застрахований автомобіль зазнав пошкоджень. 19.12.2010р. складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу № 32-513-10, в якому зазначаються пошкоджені частини транспортного засобу. З метою з'ясування обставин ДТП страховиком направлено запит в ДАІ. У відповідь надано довідку № 944 від 25.12.2010р., в якій вказується, що ДТП сталася з вини [PERSON] Вартість довідки ДАІ становить 83грн., яка оплачена страховиком. Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду від 25.01.2011р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850грн. Згідно виставленого рахунку, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля в результаті ДТП становить 2400грн. На підставі вищезазначеного та заяви власника про виплату страхового відшкодування від 19.01.2010р. страховиком складено страховий акт № 32-531-10-01/11 від 25.01.2011р., цим самим ДТП, що трапилась із застрахованим автомобілем визнано страховим випадком, а розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті визначений на рівні 2400грн. Вказані кошти було перераховано на відновлювальний ремонт транспортного засобу. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що мала страхове відшкодування має до особи відповідальної за завдані збитки. 02.12.2013р. з метою стягнення завданих збитків, ПАТ «АСК «Дністер» уклала договір про надання юридичних послуг з ТзОВ «Юридично-консалтинговою компанією «Дністер» № 21/2013. Таким чином в результаті протиправних дій [PERSON] ПАТ АСК «Дністер» завдана матеріальна шкода у розмірі 3683грн., з яких: 2400грн. - сума страхового відшкодування; 83грн. - оплата за довідку ДАІ; 1200грн. - юридичні послуги. Тому просить суд стягнути з відповідача вказану суму матеріальних збитків та судові витрати по справі. 21.05.2014р. позивач уточнив позовні вимоги (а.с.96-98) та просив стягнути з відповідача [PERSON] 83грн. оплати за довідку ДАІ та 229грн. судового збору, а з відповідача КП «Івано-Франківськводоекотехпром» - 2400грн. страхового відшкодування та 1200грн. витрат на юридичні послуги. В судовому засіданні представник позивача - Ривак М.І. уточнені позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на письмове заперечення (а.с.87) та пояснив, що Апеляційним судом Івано-Франківської області винесено постанову, якою постанову Івано-Франківського міського суду від 25.01.2011р. відносно нього скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Його вина відсутня, тому позовні вимоги до нього є безпідставними та такими що не підлягають до задоволення, просив в позові відмовити. Представник відповідача КП «Івано-Франківськводоекотехпром» - Кузик В.І. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, вважає що позивач звернувся з позовом до КП «Івано-Франківськводоекотехпром» з пропущенням строку позовної давності, крім цього пояснив, що діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому просив в позові відмовити. Заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] та представника відповідача КП «Івано-Франківськводоекотехпром», дослідивши докази у справі суд вважає наступне. В судовому засіданні встановлено, що 03.12.2010р. ПАТ АСК «Дністер» та ВАТ Геодезичний інститут в особі голови правління Наконечного М.В. уклали договір про страхування наземного транспорту № 075-3201/728-10 (а.с.7-12,13,14), згідно якого було застраховано автомобіль марки ГАЗ 31105-121 д.н.з. [NUMBER]. 14.12.2010р. о 13год.00хв. по вул. Маланюка в м. Івано-Франківську сталася ДТП за участю автомобіля ГАЗ 31105, який належить Геотехнічному інституту під керуванням [PERSON] Причина ДТП - порушення правил утримання автодоріг та вулиць що підтверджується довідкою ДАІ № 8740392 від 25.10.2010р. (а.с.21). На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 19.01.2011р., страховиком складено страховий акт № 32-531-10-01/11 від 25.01.2011р., цим самим ДТП, що трапилась із застрахованим автомобілем визнано страховим випадком, а розмір страхового відшкодування становить 2400грн. (29-30). Вказані кошти було перераховано на відновлювальний ремонт транспортного засобу (а.с.26,27). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що мала страхове відшкодування має до особи відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а згідно з ч. 2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Судом також встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду від 25.01.2011р. майстра КП «Івано-Франківськводоекотехпром» [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850грн. (а.с.22). Однак, постановою судді Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.03.2014р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, постанову Івано-Франківського міського суду від 25.01.2011р. відносно [PERSON] скасовано, провадження у справі закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення (а.с.73-75). Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той же час належних та допустимих доказів вини відповідачів у заподіянні матеріальної шкоди (в тому числі витрат за видачу довідки ДАІ), яка у відповідності до вимог ст. 993 ЦК України повинна бути стягнута з останніх на користь позивача, представником позивача не подано. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає позовні вимоги безпідставними та недоведеними в судовому засіданні належними та допустимими доказами, відтак в задоволенні позову ПАТ «АСК «Дністер» до [PERSON], КП «Івано-Франківськводоекотехпром» слід відмовити в повному обсязі, у зв'язку з чим відсутні підстави до задоволення заяви представника КП «Івано-Франківськводоекотехпром» про застосування строків давності у спорі. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed