Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним право власності в порядку спадкування на 1/2 частини земельної частки (пай) розміром 8,36 умовних кадастрових гектарів без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] , якому належала згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0187777 від 01 липня 1997 року, виданого на підставі рішення Чаплинської районної державної адміністрації № 248 від 22 травня 1997 року та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів 01 липня 1997 року за № 493. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком позивача, та після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з вказаного майна. На усне звернення до Чаплинської нотаріальної контори щодо оформлення прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) позивачу було повідомлено, що ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Зазначає, що спадщину він прийняв шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки батько помер у 2002 році, тобто за ЦК України в редакції 1963 року. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача Чаплинської селищної ради в судове засідання не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , народився [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 грудня 1957 року, є сином [PERSON] . [INFO] згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27.02.2004, помер батько позивача - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 10.01.2002 зроблено запис за № 02. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право на 1/2 частини земельної частки (паю) розміром 8,36 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності КСП їм. Карла Маркса та розташована в с. Балтазарівка Чаплинського району Херсонської області, без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0187777 від 01 липня 1997 року, виданим на підставі рішення Чаплинської районної державної адміністрації № 248 від 22 травня 1997 року та зареєстрованим 01 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) за № 493. На усне звернення до Чаплинської нотаріальної контори щодо оформлення прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) позивачу було повідомлено, що після смерті батька спадкова справа не заводилась, також було вказано, що ним було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини (не подано заяву) й зазначено, що відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до наданої суду копії спадкової справи №103/2012 вбачається, що після смерті спадщину прийняв [PERSON] , брат позивача та син спадкодавця, та йому було видано свідоцтво на 1/2 частину вищевказаного спадкового майна. Так, згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Разом з тим, слід відмітити, що [PERSON] померла у 2002 році, а тому, відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, крім того, згідно з п. 5 прикінцевих та перехідних положень цього ж Кодексу, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Також згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж Кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] помер до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, необхідно керуватися положеннями ЦК України (в редакції 1963 року). Нормами статті 524 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно частиною першою статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З наведених норм права вбачається, шо позивач прийняв спадщину після батька шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. Також, відповідно до ч.1 ст. 6 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Тобто, за змістом ст.6 ЦК України (в редакції 1963 року) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved