Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просив вселити [PERSON] у житловий будинок [ADDRESS]; зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди позивачу у користуванні житловим будинком [ADDRESS]. Позов, обґрунтовано тим, що позивач - [PERSON], зареєстрований та проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Крім нього у даному житловому будинку зареєстровані та проживають наступні громадяни: племінник позивача - [PERSON], [INFO], його дружина - [PERSON], [INFO], та їхня дитина - [PERSON], [INFO]. З початку листопада 2015 року відповідачі безпідставно не пускають позивача проживати у даному домоволодінні, мотивуючи тим, що мати позивача - [PERSON], яка померла [INFO], перед смертю залишила заповіт на даний житловий будинок [PERSON], який і проживає у зазначеному будинку зі своєю сім'єю. Незважаючи на те, що позивач зареєстрований за цією адресою, відповідачі перешкоджають позивачу користуватися житловою площею. 04 грудня 2015 року позивач звернувся до Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про порушення відповідачами його прав щодо проживання у власному будинку, а 23 грудня 2015 року за вих. № 177, позивачу надано висновок з Новомосковського ІВП ГУНП в Дніпропетровській області. Станом на день звернення з позовом позивач зареєстрований в спірному житловому будинку, де знаходяться його власні речі та деякі меблі, іншого житла та власності у позивача немає. Через неправомірні дії відповідачів позивач вимушений тимчасово перебувати у своїх друзів та знайомих, чим створює незручності. Крім того, на вхідні двері житлового будинку відповідачами встановлені замки, від яких у нього немає ключів, що створює непереборні перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням. Добровільно пустити позивача в житловий будинок та визначити порядок користування кімнатами відповідачі відмовляються. Через їх неправомірні дії позивач не має можливості користуватися своєю власністю. Уся технічна документація на вищезазначений житловий будинок знаходиться у відповідачів. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не пускають позивача проживати в житловий будинок, в якому останній зареєстрований та їх неправомірні дії створюють позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, вважає, що з урахуванням положень ст.ст.316, 319, 379 ЦК України, ст.155 ЖК України його права порушені і підлягають захисту в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити. Надали пояснення, згідно з якими вказали, що зі згоди матері позивача - [PERSON], позивача було зареєстровано в спірному будинку з березня 2003 року. Внаслідок обставин, пов`язаних із налагодженням особистих стосунків, умов праці, частих відряджень, позивач змушений був на деякий час залишати місце мешкання. При цьому, в будинку [ADDRESS] залишалися його особисті речі. Після смерті його матері - [PERSON] до будинку вселилися його племінник та члени його сім`ї - відповідачі у справі. Восени 2015 року, повернувшись з відрядження та прийшовши до будинку він намагався потрапити до нього, однак зробити цього не зміг, оскільки відповідачами було замінено замки від вхідних дверей, а пускати позивача до приміщення відповідачі відмовились. Відповідачі-1, 2 кожен окремо, їх представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що відповідачами не чинилося перешкод позивачу в користуванні будинком. Позивач більше року у спірному будинку не проживав, померлій [PERSON] не допомагав, до 2015 року відвідував будинок лише для отримання матеріальної допомоги від [PERSON] Догляд за [PERSON] до її смерті здійснювали відповідачі, для чого і проживали в будинку. [PERSON] свої речі з будинку забрав до 2015 року. Особистих речей в будинку не мав. Після смерті [PERSON] сперечався з відповідачами щодо подальшої долі будинку. Відповідачі змінили замки на вхідних дверях на вимогу власника будинку - [PERSON], який не бажає, щоб його син проживав у будинку та заявив вимогу до позивача щодо його виселення. Зазначили, що коли позивач приходить до будинку, надають йому ключі і відчиняють будинок. Зазначають, що позов позивачем пред`явлено не до належної особи, якою мав би бути [PERSON] Представник третьої особи Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до суду не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності згідно з отриманою судом заявою. Третя особа - [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], в судовому засіданні повідомив, що будучи власником житлового будинку [ADDRESS] за життя його колишньої дружини - [PERSON] надав їй дозвіл на проживання в будинку та на тимчасову реєстрацію в ньому [PERSON] Оскільки позивач в житловому приміщенні протягом довгого часу не проживав та не доглядав за [PERSON], дозволив відповідачам проживати в будинку. Після смерті [PERSON] надав вказівку відповідачам змінити замки від вхідних дверей будинку та не пускати до нього позивача. Представник органу опіки та піклування Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області підтримав вимоги заяви, просив розглянути справу за його відсутності згідно з поданою суду заявою. В судовому засіданні допитано в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] показала суду, що мешкає в сусідньому будинку із спірним житловим приміщенням. Зазначила, що в спірному будинку по [ADDRESS] проживала [PERSON] До вересня 2015 року бачила, як до спірного будинку інколи приходив [PERSON] Який, як їй було відомо мешкав за іншою адресою в смт. Губиниха. Коли [PERSON] захворіла, [PERSON] став частіше з`являтися у будинку. Щоб відповідачі чинили перешкоди позивачу в доступі до будинку не бачила. Свідок [PERSON] повідомила суд, що працює медсестрою Губиниської амбулаторії та перебуває в дружніх стосунках з [PERSON], який проживав в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. За характером праці часто знаходився у відрядженнях, по приїзду з яких йшов додому. Допомагав матері, старався надавати їй майнову допомогу, просив відвідувати [PERSON] вдома. На прохання [PERSON] вона надавала медичну допомогу [PERSON] Після смерті [PERSON] зі слів [PERSON] доступ до будинку за місцем його проживання позивачу обмежили. Свідок [PERSON] в удовому засіданні показав суду, що в 2014 році під час обробки на прохання відповідача-1 присадибної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] позивача на подвір`ї не бачив. В будинку на той час мешкала [PERSON] Мешкала одна та її догляд здійснювала [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знала померлу [PERSON], допомагала останній по господарству. Позивача в будинку за життя [PERSON] не бачила. Побачила його лише на похоронах [PERSON] Знає, що після похорон, [PERSON] заходив до будинку померлої забрати власні речі. Зазначила на проживання [PERSON] за іншою адресою. В судовому засіданні свідок [PERSON], донька [PERSON] показала суду, що в 2003 році, коли [PERSON] приїхав до смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, власник будинку - [PERSON] надав дозвіл на його реєстрацію в будинку. Після отримання дозволу [PERSON] проживав до 2011 року в будинку по [ADDRESS], до кінця 2013 року в будинку по [ADDRESS], в 2013 році проживав за адресою: [ADDRESS], з 2014 року проживає по [ADDRESS]. В лютому 2015 року після того, як [PERSON] потрапила до лікарні із захворюванням вона доглядала за матір`ю, а позивач приходив до будинку матері лише один раз на ночівлю. Після смерті [PERSON] в будинку стали проживати відповідачі, які за вказівкою [PERSON] змінили замки на вхідних дверях до будинку. В наступному [PERSON] телефонував їй із вимогою надати ключі від приміщення, на що вона повідомила, що ключі знаходяться у відповідача-1. В наступному їй відомо про надання позивачу ключів. Суд, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 01 вересня 1983 року, третя особа у справі - [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Сторонами у справі визнано, що зі згоди третьої особи-2 у вказаному житловому будинку проживала дружина [PERSON] - [PERSON] та з 08 березня 2003 року зареєстрований син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] [PERSON] померла [INFO]. В наступному, зі згоди [PERSON] в спірному будинку зареєстровані відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON], [PERSON] 04 грудня 2015 року до Новомосковського ВП подано заяву [PERSON] про те, що його племінник [PERSON] безпідставно не пускає його в будинок [ADDRESS] в якому прописаний заявник. Висновком ст. Інспектора Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернення заявника розглянуто, вказано на наявність цивільно-правових відносин між сторонами /а.с.15/. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається власним майном на свій розсуд. Згідно зі ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду регулюється главою 6 ЖК України. Так, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст.150 ЖК України). Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу (ст.156 ЖК України). Членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення (ст.157 ЖК України). Також, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму (ст.158 ЖК України). Водночас, матеріали справи не містять договору найму чи оренди нерухомого майна, угоди про користування будинком, належним третій особі. Третя особа не заперечила, що вселення до будинку його сина здійснено з його згоди. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи положення ст.316, 319, 391 ЦК України, 150 ЖК України, пояснення свідків та визнані учасниками судового розгляду обставини, підтверджується факт не допуску саме відповідачами позивача до житлового приміщення, відмову саме відповідачів надати позивачу ключі від будинку, внаслідок чого суд вважає позовні вимоги в частині вселення позивача у житловий будинок обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Посилання відповідачів, що про обмеження права користування позивача просила відповідачів третя особа - власник будинку, суд приймає до уваги, однак враховує також і те, що сторони визнали, що означені дії вчинені саме відповідачами (змінено вхідні замки), що обмежує право позивача на користування жилим приміщенням, яке перебуває в користуванні позивача, внаслідок чого перешкоди в користуванні вчинені безпосередньо відповідачами, внаслідок чого позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, посилання на наявність позову третьої особи до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, як підставу для відмови в задоволенні позову суд не приймає до уваги з огляду на те, що станом на момент розгляду справи в суді рішення суду, що набрало законної сили або інших обставин, які-б свідчили, що позивач позбавлений, чи втратив право користування житловим приміщенням судом не встановлено, позивач є зареєстрованим в спірному житловому приміщенні, є сином власника приміщення, іншого житла у власності чи в користуванні не має та обмежений у праві користування житловим приміщенням. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved