Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтував тим, що він являється власником будинку [ADDRESS], що підтвердив свідоцтвами про право на спадщину за законом від 05.12.2015 виданими державним нотаріусом Знам'янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. та зареєстровані в реєстрі за № 1052 та за № 1049, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який не проживає в будинку з липня 2017 року, будинком не користується, комунальні послуги не сплачує, зв'язок з позивачем не підтримує. Реєстрація відповідача в належному позивачеві помешканні не дає змоги в повному обсязі реалізовувати свої права в якості власника, в добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, тож позивач змушений з даним позовом звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надала заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи йому повідомлено у встановленому законом порядку, причини неявки невідомі. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 05.12.2015 виданими державним нотаріусом Знам'янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. та зареєстровані в реєстрі за № 1052 та за № 1049, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Право власності позивача на вказаний будинок також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.12.2015 індексний номер 49162769 (а.с.12-15). Відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 15.12.2015 (а.с.9,10), але фактично не мешкає в будинку, що підтверджується довідкою квартального комітету від 14.09.2018 (а.с.11). Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 і 2 ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За правилом ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника жилого будинку, квартири, належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу, за змістом якої членами сім'ї є подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарства. Відповідно до ст.72 ЖК України, особа втрачає право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, тобто за нею зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з липня 2017 року і дана обставина підтверджена матеріалами справи, місце проживання відповідача не відоме. За таких обставин суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, тобто позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved