Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 10 000 дол. США. Мотивує вимоги тим, що позивач надав відповідачу позику у розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів, що підтверджується розпискою [PERSON] , яка складена 31.10.2016 р. із зобов`язанням повернути позику в строк до 01.04.2017 р. Враховуючи, що в обумовлені строки позика не була повернена, тому він вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу. По справі відкрито провадження, встановлений спрощений порядок розгляду справи. Відповідачка надала відзив на позов, заперечує проти позову. Зазначає, що боргова розписка була складена нею на ім`я [PERSON] з метою звернення до суду та накладення арешту на нерухоме майно, яке знаходилось під обтяженням, накладеним договором іпотеки. Враховуючи, що позивач є адвокатом, вона надала зазначені документи для надання правової допомоги. На підтвердження зазначених обставин нею були подані скрін копії переписки. Учасники справи судове засідання 03 березня 2021 року не з`явились, про день, місце та час розгляду справи сповіщались належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні 05 серпня 2020 року позивач підтримав позовні вимоги, просив стягнути заборгованість. Відповідачка позов не визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Матерілами справи встановлено, що 31 жовтня 2016 року [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, що підтверджується розпискою на зазначену суму, яка підтверджує укладення договору позики. Також, [PERSON] прийняла на себе зобов`язання повернути отримані кошти (10000 доларів США) в повному обсязі та своєчасно до 01 квітня 2017 року. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79 цс 14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст.1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Згідно правового висновку, зробленого у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №369/3340/16-ц, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми у борг позичальнику. Досліджуючи боргову розписку, судом виявлена справжня правова природа укладеного договору позики. Отже, факт отримання грошових коштів відповідачкою підтверджується розпискою від 31 жовтня 2016 року (а.с. 9). В порядку п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Оригінал розписки знаходиться у позивача, який суд оглянув в судовому засіданні. Як зазначає позивач, що до теперішнього часу кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США повернуто не було. Суду не надані належні, допустимі та достатні докази, що грошові кошти були повернуті позивачу. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи позивач має право вимагати повернення боргу в судовому порядку, яке реалізував, звернувшись до суду. Щодо посилання на електроні докази. Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Згідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК України, учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 100 ЦПК України, учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на ведення переписки з позивачем щодо врегулювання правових питань, оскільки надані скріншоти месенджера не відповідають вимогам ст. 100 ЦПК України. При таких обставинах, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 31.10.2016 року в розмірі 10 000 доларів США.

Outcome: approved