Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою 28.05.2014 року та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував на те, що з 14.03.1992 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не має. На теперішній час сімейні відносини між ними припинилися. Сім'я не склалася через різні сімейні та життєві цінності, мають різні погляди на життя та не розуміють один одного. З 2011 року сторони однією сім'єю не проживають, на даний час спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і примирення не бажає, спору щодо поділу спільного майна не має. Тому позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 14.03.1992 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління у Дніпропетровській області, актовий запис № 186. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу суду з відміткою про отримання 17.06.2014 року (а.с.13). В зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, згідно матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 14.03.1992 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління у Дніпропетровській області, актовий запис № 186, дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]», про що свідчить копія запису акту про укладення шлюбу № 186 від 14.03.1992 року (а.с.10) та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу від 19.06.2014 року (а.с.11-12). Позивач стверджує, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з 2011 року, оскільки вони втратили почуття любові та взаємоповаги, останнім часом не підтримують шлюбні відносини та не проживають єдиною сім'єю, примирення та збереження сім'ї неможливе. Зазначені обставини ніким не оспорюються. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в ході розгляду справи знайшли підтвердження викладені в позові обставини, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. Приймаючи до уваги, що відповідач в судове засідання не з'явилась, думку щодо прізвища, яким хотіла б іменуватися після розірвання шлюбу не повідомила, тому суд вважає необхідним залишити відповідачу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved