Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до відповідачки [PERSON] . В позові посилається на те, що він проживав з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2005 року. Під час спільного проживання в шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітнім та знаходяться на його утриманні. Посилаючись на норми чинного СК України, просить стягувати з відповідачки аліменти в твердій грошовій суміна його користь на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з`явився від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідачка та її представник [PERSON] не з`явилися, від останнього на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі відповідачки. Представником позивачки надіслано на адресу суду відзив, в якому останній позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні з підстав відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження зазначеного позивачем факту знаходження дітей на його утриманні. Також посилається на те, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою проживання позивача та неповнолітніх дітей, а отже, проживає там. Також на електронну адресу суду від представника відповідачки [PERSON] 23.02.2021 року та 01.04.2021 року надійшли заяви, в яких зазначає, що [PERSON] позов не визнає, сплачувати аліменти не має можливості, оскільки сама потребує матеріальної допомоги, так як здійснює догляд за малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] . Посилається на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження знаходження неповнолітніх дітей на утриманні позивача, та водночас вказує на титульне володіння житловим будинком в [ADDRESS] на підставі того, що остання є забудовником житлового будинку, тобто власником. Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження відсутності її за місцем проживання разом із дітьми. Просить суд в позові відмовити за безпідставністю, необґрунтованістю та недоведеністю. Разом з тим, вказані заяви представником відповідача [PERSON] не підписані, як того вимагає ч. 2 ст. 183 ЦПК України, а тому на підставі частини 4 вказаної норми закону, судом ці заяви не приймаються до уваги, як такі, що подані без додержання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 16 вересня 2005 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1545, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Від шлюбу є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми, що підтверджується копіями їхніх свідоцтв про народження. При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Надаючи оцінку наданим сторонами та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що: 16 вересня 2005 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1545, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно рішення Путильського районного суду від 23.03.2021 року (не набрало законної сили), шлюб між сторонами розірвано. Діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є неповнолітніми, проживають та знаходяться на утриманні позивача, що підтверджується: - Довідками Усть-Путильської сільської ради № 233 від 08.02.2021 року та № 435 від 07.04.2021 року (а.с.61,63); - Копією рішення виконавчого комітету Усть-Путильської сільської ради №22/3 від 19.03.2021 року, яке прийняте на підставі заяви позивача [PERSON] , у відповідності до якого встановлено, що їхня мати [PERSON] покинула сім`ю і поїхала проживати за межі Чернівецької області, а діти залишилися проживати з батьком [PERSON] в житловому будинку в [ADDRESS] , який займається постійним їх доглядом та утриманням, створені для дітей належні умови для виховання та розвитку. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62); Відсутність відповідачки за місцем реєстрації та відповідно, за місцем проживання неповнолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] , підтверджується: - Клопотанням адвоката Телегазія В.І. від 30.01.2021 року, повноваження якого підтверджуються копією договору про надання правової допомоги між ним і відповідачкою [PERSON] та ордером (а.с.18-23) про відкладення розгляду справи та направлення останній копії позовної заяви з додатками на адресу, за якою вона проживає більше року, а саме: [ADDRESS] ; - Копією довідки Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області № 5061 від 07.12.2020 року, з якої вбачається, що [PERSON] [INFO] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , фактично більше року проживає без реєстрації разом зі співмешканцем за адресою [ADDRESS] ( а.с. 24); - Копією акту обстеження матеріально-побутових умов гр. [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , з якого вбачається, що остання більше року проживає за вказаною адресою разом зі співмешканцем. Вказане підтверджується підписами двох сусідів (а.с.25); - Рекомендованим повідомленням суду повернутим за закінченням терміну зберігання 04.02.2021 року з конвертом суду із позовною заявою та додатками, направленим відповідачці [PERSON] з ухвалою про відкриття провадження у справі, з якого вбачається, що відповідачка дійсно не проживає за зареєстрованим місцем проживання (а.с.50); Судом не беруться до уваги твердження представника відповідача [PERSON] щодо місця проживання відповідачи [PERSON] за адресою місця реєстрації в [ADDRESS] , як такі, що не знайшли свого підтвердження на підставі належних та допустимих доказів, оскільки місце реєстрації та місце проживання не є тотожними поняттями. Наявність у відповідачки на утриманні малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] якої вбачається, що її матір`ю являється [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с.56), судом враховується при визначенні розміру аліментів. Щодо позовної вимоги зазначеної позивачем у позові - стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому не вказуючи конкретну грошову суму, зазначаючи розмір аліментів не менше 50 % від встановленого розміру прожиткового мінімуму, суд вважає, що така позовна вимога є некоректною і не відповідає нормам закону, а тому позов у цій частині підлягає до часткового задоволення в межах призначення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2021 році», у 2021 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 грн. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідачка [PERSON] , як мати неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , має обов`язок утримувати дітей та сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 січня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 908,80 грн. в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 181, 182, ч. 1, 2 ст. 184, 191 СК України,

Outcome: partial