Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку, зазначивши, що [PERSON] являлася власницею земельної ділянки загальною площею 0,4992 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 018-2-429, виданого 12.01.2001 року на підставі рішення сесії Боровицької сільської ради народних депутатів від 14.11.1996 року №5-22. 04 жовтня 2002 року [PERSON] померла. Спадщину після померлої [PERSON], прийняв позивач, як її син, подавши протягом шести місяців після її смерті заяву про прийняття спадщини до Чигиринської державної нотаріальної контори. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, він звернувся до Чигиринської державної нотаріальної контори, однак нотаріусом йому було відмовлено в оформлені даного спадкового майна та у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. А тому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,4992 га, яка належала померлій [PERSON] Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надіславши листа, в якому просить розглянути справу без представника Боровицької сільської ради Чигиринського району та про визнання позову в повному обсязі. Суд, враховуючи листи представника позивача відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 04 жовтня 2002 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 192051 від 07.10.2002 померла [PERSON], після смерті якої на території Боровицької сільської ради Черкаської області відкрилася спадщина (а.с.8). [PERSON] являлася власницею земельної ділянки, загальною площею 0,4992 га, яка складається з земельної ділянки площею 0,2500 га, та земельної ділянки площею 0,2492 га в адмінмежах Боровицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 018-2-429, що також підтверджується витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі № 121/0/17-18, №120/0/17-18 від 26.01.2018 року. (а.с.18-19). Також, судом встановлено та вбачається із копії свідоцтва про народження серії IV-ЯР №296088 від 15.01.1959 року, що позивач, як син померлої є спадкоємцем майна [PERSON] відповідно до закону, як спадкоємець першої черги спадкування, в порядку ст. 1261 ЦК України. Позивач прийняв спадщину у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що вбачається з Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.07.2008 року (а.с.15). Відповідно до довідки виконавчого комітету Боровицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 06.02.2018 року № 172, вбачається, що будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: с.Боровиця, вул..А.Деревянка,53 Чигиринського району Черкаської області, належить [PERSON] на підставі свідоцтва на нерухоме майно серії САВ №609478 видане 06.01.2009 року, розташований на земельній ділянці розміром 0,2492 га, для обслуговування жилого будинку, яка належить [PERSON] померлій 04.10.2002 року на підставі Державного акту серії ЧР № 18-2-429 виданого Боровицькою сільською радою від 12.01.2001 року (а.с.17). Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 363/01-16 від 10.05.2018 року з заявою про прийняття спадщини щодо майна померлої 04 жовтня 2002 року [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], що діяв від імені [PERSON] Степановича.15 серпня 2003 року [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини, із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися. (а.с.29). Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 349/02-31 від 03.05.2018 року, гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,2500 га та площею 0,2492 га, які призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території с.Боровиця Чигиринського району Черкаської області, що залишилися після смерті його матері [PERSON], яка померла 04 жовтня 2002 року (а.с. 20). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, є підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на майно у виді земельної ділянки. Поскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, а інших спадкоємців після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268,1270 ЦК України,

Outcome: approved