Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що 13 червня 2000 року між ним, [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест» був укладений договір купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS] . Вони домовились щодо всіх істотних умов даного договору купівлі-продажу і виконали умови вчиненого між ними правочину, претензій один до одного не мають. Внаслідок договору купівлі-продажу у власність [PERSON] перейшов жилий будинок [ADDRESS] , [PERSON] отримала грошові кошти у відповідній сумі. Договір був укладений та зареєстрований відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Даний договір нотаріально посвідчений не був, однак його державну реєстрацію було проведено органом, який єдиний на той час проводив державну реєстрацію договорів щодо відчуження, міни нерухомого майна - БТІ Комунальне підприємство «Імпульс». Договір купівлі-продажу було зареєстровано на паперових носіях (електронного реєстру у той час не було) 13 вересня 2000 року в реєстровій книзі №2 за Р№351. Біржове оформлення договору було обрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству. Вчинити повторно правочин купівлі-продажу із відповідачем та посвідчити його нотаріально позивач не може через те, що в нього і відповідача відсутні правовстановлюючі документа на будинок, ці документи в оригіналі здавалися та залишилися під час оформлення на товарній біржі «Агропром-Інвест». Пологівська товарна біржа «Агропром-Інвест» була ліквідована у зв`язку з банкрутством 28 квітня 2006 року. Екземпляр договору, що є у позивача, не є оригіналом, де знаходиться оригінал йому не відомо. Таким чином, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ, підтверджуючий його право власності на жилий будинок, він не може провести державну реєстрацію жилого будинку відповідно до чинного законодавства та позбавлений права повноцінно розпоряджатися своїм нерухомим майном. З огляду на викладене позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за ним, [PERSON] , право власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, до складу якого входять: жилий будинок літ. «А» загальною площею 63,6 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, гараж-сарай літ. «Г», вигрібна яма літ. «Ж», паркан №1, ворота №2, розташований за адресою : [ADDRESS] . Учасники справи належним чином повідомлені про явку в судове засідання. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Корсакова А.М. підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечували. При цьому представник позивача суду пояснила, що навіть якби відповідачка і проживала в Пологівському районі, позивач і відповідачка не змогли б звернутися до нотаріальної контори з питання посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку нотаріально, бо позивач не має оригіналу договору з-за його втрати, про що він дав оголошення у газеті. Відповідач [PERSON] за останнім відомим місцем реєстрації викликалась у підготовче засідання на 20 серпня 2019 року рекомендованою поштою. Поштове повідомлення на ім`я відповідача повернулося за позначкою «адресат відсутній» (а.с.21). У зв`язку з зазначеним суд відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України здійснив виклик відповідача у підготовче засідання на 02 вересня 2019 року та судові засідання на 16 вересня 2019 року, 07 жовтня 2019 року, 22 листопада 2019 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.28,32,37). Відповідач [PERSON] після оприлюднення оголошень про її виклик у судові засідання в суд не явилась, про причини неявки суд не повідомила, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в її відсутність до суду не зверталась, відзив на позов не подала. З зазначених підстав суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він з позивачем давно знайомі, приблизно останніх 17 років, проживали в одному багатоповерховому будинку, поки позивач не купив собі жилий будинок у [ADDRESS] і не переїхав жити за цією адресою. Свідку відомо, що договір купівлі-продажу позивач оформив на товарній біржі, оскільки на той час така форма посвідчення договорів була розповсюдженим явищем і відповідала тогочасному законодавству. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем та його представником, ненадання відповідачем відзиву на позов і заперечень проти позовних вимог, пояснення свідка, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом з копії договору купівлі-продажу від 13 червня 2000 року, посвідченого Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест», реєстраційний номер ПН-124 , встановлено, що продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] купив жилий будинок з господарчими і побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.7). З копії реєстраційного посвідчення від 13 вересня 2000 року за підписом начальника міжміського бюро технічної інвентаризації Задорожнього М. І., встановлено, що жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13 червня 2000 року, посвідченого Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест» за реєстраційним номером ПН -124 (а.с.8). З копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 21 травня 2019 року за підписом директора КП «Імпульс» Пологівської райради Задорожнього М.І., судом встановлено, що власником жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.9). Згідно копії довідки комунального підприємства Пологівської районної ради «Імпульс» №б/н від 21 травня 2019 року, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13 червня 2000 року. Дані правовстановлюючі документи в КП «Імпульс» Пологівської районної ради зареєстровані (на паперових носіях) 13 вересня 2000 року в Реєстровій книзі №32 за реєстровим номером №351. В єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровано. Загальна площа об`єкта станом на 21 травня 2019 року становить 63,6 кв.м, житлова площа становить 38,5 кв.м. Також у Примітці 6 зазначено, що назву [ADDRESS] на підставі розпорядження міського голови від 19 лютого 2016 року №31 «Про перейменування вулиць та провулків міста Пологи Запорізької області» (а.с.12). З копії звіту про оцінку майна встановлено, що станом на дату оцінки 06 червня 2019 року жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , замовник [PERSON] , має ринкову вартість в розмірі 126580,00 грн. (а.с.13), з якої позивач сплатив судовий збір (а.с.1). У примірнику газети «Пологівські вісті» від 15 серпня 2019 року в розділі «Оголошення та реклама» позивачем розміщено оголошення наступного змісту: «Вважати недійсним втрачений правовстановлюючий документ Договір купівлі-продажу від 13 червня 2000 року, посвідчений ПТБ «Агропром-Інвест», реєстраційний №ПН -124 , на жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] » (а.с.24). Відповідно до ст.ст.8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статусом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Члени товарної біржі мають право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів допущених до обліку на товарній біржі. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язаний передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язаний прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.42 ЦК УРСР 1963 року угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Згідно ст.47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальна форма договору обов`язкова у випадках, передбачених законом, інакше договір вважається недійсним. Договір купівлі-продажу жилого будинку фактично був виконаний. Однак його не було нотаріально посвідчено, як це передбачено ст.227 ЦК УРСР 1963 року, положення якого діяли на момент укладення договору. Пологівська товарна біржа «Агропром-Інвест» була ліквідована у зв`язку з банкрутством 28 квітня 2006 року. На даний час позивач втратив можливість посвідчити правочин нотаріально та не може розпоряджатися своєю нерухомістю на власний розсуд, право позивача як власника порушено. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.334 ЦК України право власності переходить до набувача з моменту його передачі. Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на жилий будинок, що створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника, відсутність заперечень щодо задоволення позову у відповідача, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved