Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 лютого 2019 року між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір 26.02.2019-100004560 відповідно до п.1.1 якого за договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернуту кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до п.1.4 договору кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 2500,00 гривень на 14 календарних днів з кінцевим терміном повернення кредиту до 12.03.2019 року та платою за користування кредитом у розмірі 700 гривень. 27.02. 2019 року позивач видав відповідачу кредит, що підтверджується видатковим касовим ордером № 289 від 27.02.2019 року, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до п.4.1 договору позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування ними шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни : повернення кредиту до 12.03.2019 року; проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку на який кредит пролонгований; штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. В подальшому відповідач пролонгував строк користування кредитом відповідно до п.2.7 кредитного договору до 25.03.2019 року, за що сплатив проценти щодо пролонгованого кредиту у розмірі 562.80 гривень. Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2 %, починаючи від 2 % у перший день невиконання. Отже, сума штрафу на яку має право позивач та яку відповідач повинен сплатити позивачу становить 1776,54 гривень відповідно до розрахунку. Відповідач просить стягнути лише частину штрафу у розмірі 1250.00 гривень. Відповідач не сплатив позивачу заборгованість, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями умов договору станом на 13.05.2019 року за відповідачем склалася заборгованість - 3062,80 грн., яка складається з наступного: 1862,80 грн. заборгованість за кредитом; 1250.00 грн. - розмір штрафу за період прострочення. Від відповідача на адресу суду відзиву не надходило.У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). За таких підстав, суд виносить рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до п.8.1 Договору Договір набирає чинності з дати його укладення та діє протягом 28 днів. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Пунктом 11.5 Договору до правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору, застосовується загальна позовна давність у три роки (ст. ст. 257, 259 ЦК України). Невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 2 статті 615 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно копії кредитного договору № 26.02.2019-100004560 від 27.02.2019 року слідує, що ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] уклали кредитний договір, відповідно якого позичальнику надано кредит у сумі 2500 гривень, дата повернення кредиту до 12.03.2019 року включно (а.с.5-6) Згідно копії видаткового касового ордеру від 27.02.2019 року слідує, що 27 лютого 2019 року [PERSON] отримав 2500 гривень (а.с.7) В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що права позивача ТОВ «Споживчий центр» порушені неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором № 26.02.2019-100004560 від 27.02.2019 року відповідачем [PERSON] в частині повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, на підставі чого позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 26.02.2019-100004560 від 27.02.2019 року в загальному розмірі 3062 грн. 80 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved