Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, зазначивши, що йому на праві власності на підставі рішення суду від 31 липня 2018 року належить гараж № 4, розташований в комплексі гаражів № 29-В по [ADDRESS] , площа гаража становить 21, 9 кв.м. земельна ділянка під гаражем площею 0,0022 га. Він вирішив продати гараж, в ході оформлення документів у нотаріуса виявилось, що 24 травня 2007 року на все його майно накладено арешт на підставі постанови б/н від 07.05.2007 року, виданої Державною виконавчою службою Заводського району м. Дніпродзержинська. Як вбачається з повідомлення заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам?янське Головного територіального управління юстиції у Дніпроптеровській області від 26.09.2019 року за № 30449/В-3 арешт на його майно накладався для забезпечення збереження майна в межах примусового виконання виконавчого листа № 1-98/2006 виданого 06.11.2006 року Петреківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 15 252,85 грн., але 29 листопада 2007 року у відношенні нього Петриківським районним судом закрито кримінальне провадження на підставі акту про амністію. Після закриття кримінального провадження виконавче провадження закрито, а арешт знято, але як з`ясувалось тільки з земельної ділянки СТ «Оріль», а з гаражу ні. Тому просить суд зняти арешт з гаражу № 4 , розташований в комплексі [ADDRESS] , що належить на праві власності йому, зареєстрований Першою кам?янською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчужень нерухомого майна за № 5010603 від 24.05.2007 р., на підставі постанови державної виконавчої служби Заводського району м. Дніпродзержинська від 07.05.2007 року. В судовому засіданні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилався на обставини зазначені в позові. В судове засідання представник відповідача Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного Територіального Управління Юстиції у Дніпропетровській області не з`явився, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої кам?янської державної нотаріальної контори Новікова Л.В. не з`явилась надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника. 01 листопада 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справ. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, власником гаражу №4, розташований в комплексі [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.02.2019 р.(а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, постановою б/н від 07 травня 2007 року видана ДВС Заводського району м. Дніпродзержинська було накладено арешт на все майно [PERSON] по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-98-2006 (а.с.25). Листом Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного Територіального Управління Юстиції у Дніпропетровській області від 26 вересня 2019 року за № 30449/В-3 позивачу [PERSON] надана відповідь на його письмове звернення, якою повідомлено, що згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 24.05.2007 на майно позивача, а саме все нерухоме майно, було накладено арешт на підставі постанови № б/н від 07.05.2007, виданої ДВС Заводського району м. Дніпродзержинська 25.09.2007 р., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі постанови від 27.08.2007 ДВС Заводського району м. Дніпродзержинська. У зв`язку з вищезазначеним, державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам?янське ГТУЮ у Дніпропетровській області 26.09.2019 р. звернулась до Першої кам?янської державної нотаріальної контори щодо отриманої копії документів. Першою кам?янською державною нотаріальною контори 30.09.2019 р. надано копії постанов № АМ № 103811, № АМ № 129422, № АМ № 129425 , згідно яких арешт на майно [PERSON] накладався для забезпечення збереження майна в межах примусового виконання виконавчого листа № 1-98-2006, виданого 06.11.2006 Петриківським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 15 252, 85 грн. Згідно перевірки даних АСВП у тому числі спец.розділ, відсутні будь - які відомості щодо вищезазначеного виконавчого провадження в межах якого накладено арешт на майно та рекомендовано звернутись до суду для зняття арешту з майна (а.с.23). Відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Враховуючи викладене суд приходить до висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved