Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , посилаючись на обставини укладення між сторонами 22 квітня 2013 року генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 14451,09 гривень із сплатою процентів за користування кредитом. Відповідач не виконував договірних зобов`язань, станом на 19 серпня 2019 року виникла заборгованість з врахуванням процентів та штрафних санкцій в сумі 52453,32 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача подав письмову заяву з проханням розглянути справу в порядку спрощеного провадження у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Судом ухвалено про заочний розгляд справи, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають частковому задоволенню. Згідно укладеного між сторонами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 22 квітня 2013 року позивач як кредитор надав [PERSON] як позичальнику кредит в сумі 14451,09 грн. з нарахуванням процентів за користування кредитом зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості. З довідки позивача вбачається, що станом на 19 серпня 2019 року у відповідача наявна заборгованість - 11706,38 грн. основна сума заборгованості, 12214,47 грн. заборгованість за процентами, 25558,50 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 2973,97 - штраф. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Доводи позивача, що [PERSON] порушив строки повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом, є доведеними, а тому позов в цій частині слід задовольнити, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по кредиту та процентах. Обґрунтованими є також вимоги позивача про стягнення з відповідача визначеної договором пені за порушення грошового зобов`язання в силу ст. 549 ЦК України. Натомість безпідставною є вимога позивача про одночасне стягнення з позичальника пені та штрафів. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду у справі № 317/3837/15-ц. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню становить 49479,35 грн.(11706,38 грн. основна сума заборгованості, 12214,47 грн. заборгованість за процентами, 25558,50 гривень - заборгованість за пенею та комісією). У задоволенні позову щодо стягнення з відповідача 2973,97 грн. штрафу слід відмовити. Судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 549, 551, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial