Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування збитків, які були завдані відповідачем внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3422335-02-00-00 від 28.10.2016 року, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з транспортним засобом «Форд» д.н.з. [NUMBER]. 01.07.2017 року у м. Києві по пр. Г.Сталінграда, 60 сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 21.09.2017 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього штраф в розмірі 340 грн. Згідно ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] склала 60340,37 грн., а згідно рахунку-фактури - 34309,28 грн., яку і було виплачено за заявою потерпілої особи на підставі страхового акту страхової компанії. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес», останнє здійснило виплату на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування в межах передбаченого полісом ліміту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей в розмірі 24972,99 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 8361,29 грн. 16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, за яким позивач отримала право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «СК «ВУСО» по договорам страхування, в тому числі за договором страхування №3422335-02-00-00 від 28.10.2016 року. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8361,29 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення відповідного оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. 28.10.2016 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3422335-02-00-00, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з транспортним засобом «Форд» д.н.з. [NUMBER] (а.с.15). 01.07.2017 року у м. Києві по пр. Г.Сталінграда, 60 сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.32). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 21.09.2017 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього штраф в розмірі 340 грн. Як встановлено судом, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER] (а.с.33). Згідно ремонтної калькуляції №1726 від 01.07.2017 року, складеної оцінювачем/спеціалістом ПрАТ «СК «ВУСО» Долока С.А., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] склала 60340,37 грн. (а.с.27-31). Згідно рахунку-фактури №АМСС124376 від 10.07.2017 року та акту виконаних робіт №VIK0000815 від 29.09.2017 року, складених ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] склала 34309,28 грн. (а.с.32,зворот-35). У відповідності до страхового акту ПрАТ «СК «ВУСО» №6095-02 від 21.07.2017 року до сплати страхового відшкодування підлягає 33334,28 грн.(а.с.36). Відповідно до платіжного доручення №15931 від 21.07.2017 року та за заявою потерпілого [PERSON] йому було виплачено ПрАТ «СК «ВУСО» 33334,28 грн. страхового відшкодування (а.с.36, зворот). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», що підтверджується витягом з бази даних страхової компанії (а.с.37). Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес», останнє здійснило виплату на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування в межах передбаченого полісом ліміту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей в розмірі 24972,99 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 8361,29 грн. 16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, за яким позивач отримала право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «СК «ВУСО» по договорам страхування, в тому числі за договором страхування №3422335-02-00-00 від 28.10.2016 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до положень ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування збитків в порядку регресу. Окрім цього, між адвокатським об'єднанням «Мазуренко Войтюк та партнери» та ФОП [PERSON] укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 16.07.2018 року та додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до якої за надання правової допомоги клієнт сплатив адвокату кошти у розмірі 9157,20 грн. за квитанцією до прибуткового касового ордера №010/07/09 від 07.09.2018 року (а.с.41-47). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом із цим, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи право суду зменшення розміру витрат на правничу допомогу лише за клопотанням іншої сторони, з яким до суду відповідач не звертався, суд не убачає підстав для відмови у стягненні таких витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved