Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що між ПАТ «Укрсиббанк» та відповідачем [PERSON] 16.07.2008 року був укладений кредитний договір № 11372335000 за умовами якого, відповідач отримав кредит в розмірі 44500,00 доларів США на термін до 13.07.2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Позивач вказує, що відповідачем умови договору виконувались не належним чином, у звязку із чим, станом на 11.04.2016 року виникла заборгованість в сумі 17637,22 доларів США та заборгованість зі сплати пені в розмірі 38341,48 гривень. У звязку із викладеним, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на їхню користь заборгованість за договором кредиту в сумі 17637,22 доларів США та заборгованість зі сплати пені в розмірі 38341,48 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте скерував до суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вказує про відсутність підстав для відмови у задоволенні позову щодо обох відповідачів. Представник відповідачів в судовому засіданні подала письмові заперечення проти позову в яких вказує, що вимоги банку не ґрунтуються на законі, оскільки в односторонньому порядку позивачем було збільшено розмір відсоткової ставки, про що не було узгоджено ні з боржником ні з поручителем, окрім того розмір пені є значно завищеним. Разом з тим договір поруки є припиненим, оскільки позивач у визначені строки не звернувся до поручителя із відповідною вимогою. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що згідно укладеного та в установленому порядку підписаного кредитного договору № 11372335000 від 16.07.2008 року відповідачу [PERSON] було надано кредитні кошти в розмірі 44500,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % на рік на термін до 13.07.2018 року. З метою забезпечення виконання боржником своїх зобовязань перед банком, між останнім та [PERSON] було укладено договір поруки відповідно до якого, у випадку невиконання боржником своїх обовязків перед кредитором, боржник і поручитель виступають як солідарні боржники. З розрахунку видно, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, сума заборгованості за кредитним договором станом на 11.04.2016 року становить 17637,22 доларів США з яких: - заборгованість за кредитом 14833,60 доларів США; - заборгованість зі сплати процентів 2803,62 доларів США. Окрім того існує заборгованість по сплаті пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 24764,32 гривень та 13577,16 гривень пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. ч. 2 ст. 1050 ЦК України вказує, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] дійсно порушила умови кредитного договору, та з 12.05.2015 року перестала здійснювати повернення кредитних коштів та процентів за їх користування. Відповідно до п. 1.3.2. кредитного договору (далі Договору) сторонни домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Згідно п. 5.2. Договору банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі порушення позичальником кредитної дисципліни, погіршення фінансового стану позивчальника та здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад девальвація курсу гривні до курсу доллару США більш ніж на 5 %). Банк може змінити розмір процентної ставки за договором повідомивши позивчальника про це не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою за адресою позичальника відповідного рекомендованного листа. Однак у матеріалах справи відсутні відомості, відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України, про повідомлення божника про зміну розміру процентної ставки. Разом з тим, відповідно до ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Із довідки-розрахунку встановлено, що вперше відсоткова ставка була піднята 30.09.2014 року та з того часу [PERSON] здійснювала платежі з погашення кредиту відповідно до нової процентної ставки, а тому фактично здійснила акцепт щодо нових умов договору. Враховуючи викладене та на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку про правильність нарахування заборгованості за кредитом, процентами а також пені. Підстав для зменшення суми стягуваної пені не встановлено. Що стосується солідарної відповідальності [PERSON] в якості поручителя перед банком, судом встановлено наступне. В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 217580 від 16.07.2008 року. Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязка. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не втановлюється договором поруки. Договором поруки визначено, що останній діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленому в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 5.3. договору Поруки сторони домовились, що строк позовної давності за договором складає 180 днів. Встановлено, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується, такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Враховуючи те, що поручитель не був повідомлений про зміну розміру відсоткової ставки та не давав на це своєї згоди, порука вважається припиненою. Разом з тим, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Таким чином, у випадку обовязку боржника про повернення кредиту частинами, право кредитора на предявлення вимог до боржника та поручителя починається із моменту першого прострочення повернення кредитних коштів. Так, заборгованість боржника перед банком, відповідно до довідки розрахунку, виникла 12.05.2015 року. Таким чином з цього дня у кредитора виникло право вимоги до поручителя. Встановлено також, що поручителю [PERSON] письмову вимогу про повернення кредиту, суми нарахованих процентів та пені було надіслано 30.12.2015 року. Таким чином позивач пропустив шестимісячний строк для звернення до поручителя з вимогою, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 559 порука вважається припиненою, а тому на підставі викладеного, позовні вимоги, які предявляються до [PERSON] судом задоволені бути не можуть. Згідно п. 12. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь, якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, судовий збір в розмірі 7355,71 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його часткового задоволення.

Outcome: partial