Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсними пунктів додаткового договору до договору кредиту та положень договорів про внесення змін до договору поруки і договору іпотеки, мотивуючи позов тим, що 30.09.2009 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № 16767 про надання кредиту в розмірі 383000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 26% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевим терміном повернення до 01.10.2019 року. В забезпечення зобовязань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем [PERSON], було укладено договір поруки № 16737/4. Крім того, 01.10.2009 року між позивачем, третьою особою та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено іпотечний договір зареєстрований в реєстрі за № 2554 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], яким позивач та третя особа, як майнові поручителі, передали ПАТ КБ «Приватбанк» в забезпечення зобовязань [PERSON] в іпотеку належне їм на праві власності нерухоме майно. 18.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 16737 від 30.09.2009 року, за умовами якого сторони визначили, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за зазначеним кредитним договором складає 409 242,33 грн. та сторонами було підписано новий графік погашення кредитної заборгованості. Також, 18.09.2012 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було підписано договір про внесення змін № 1 до договору поруки № 16737 від 01.10.2009 року, за текстом якого позивач поручався за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 16737 від 30.09.2009 року та договорами про внесення змін до нього. Та, 18.09.2012 року позивачем, третьою особою та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] від 01.10.2009 року за реєстровим № 2554. Вважає, що частина пунктів додаткового договору. № 2 до кредитного договору № 16737 від 30.09.2009 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 18.09.2012 року, за який позивач поручався договором поруки та договором майнової поруки, а також частина положень договору про внесення змін № 1 до договору поруки № 16737 від 01.10.2009 року, укладеного між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» 18.09.2012 року і частина положень договору про внесення змін № 1 до договору іпотеки укладений 18.09.2012 року, є такими, що суперечать чинному законодавству, незаконно збільшують відповідальність позивача як поручителя та майнового поручителя. Просить суд визнати недійсними : - п.п. 3 п. А3, п. А.7, А. 8, п п. а), в) п. 2.3.3, п. 4.2, п. 6.1, п. 6.2, п. 6.3, п. 6.6 додаткового договору № 2 до кредитного договору № 16737 від 30.09.2009 року укладеного [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 18.09.2012 року; - положення п. 1.1 договору про внесення змін № 1 до договору поруки № 16737 від 01.10.2009 року, укладеного [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 18.09.2012 року, в частині визначення обовязку [PERSON] відповідати за зобовязаннями [PERSON] за кредитним договором № 16737 від 30.09.2009 року і додатковими угодами до нього перед ПАТ КБ «Приватбанк» по оплаті пені у розмірі визначеному п. А. 7 додаткової угоди до договору кредиту; - положення розділу II договору про внесення змін №1 до договору іпотеки, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу від 01.10.2009 року за реєстровим № 2554 укладеного [PERSON]О, [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 18.09.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1594 приватним нотаріусом [PERSON] в частині визначення зобовязань [PERSON] по оплаті пені та штрафів, які забезпечуються іпотекою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2018 року провадження у справі вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Від третьої особи на адресу суду пояснення щодо позову не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками експертів. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 30.09.2009 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № 16767 про надання кредиту в розмірі 383000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 26% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевим терміном повернення до 01.10.2019 року. В забезпечення зобовязань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем [PERSON], було укладено договір поруки № 16737/4. Крім того, 01.10.2009 року між позивачем, третьою особою та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено іпотечний договір зареєстрований в реєстрі за № 2554 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], яким позивач та третя особа, як майнові поручителі, передали ПАТ КБ «Приватбанк» в забезпечення зобовязань [PERSON] в іпотеку належне їм на праві власності нерухоме майно. 18.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 16737 від 30.09.2009 року, за умовами якого сторони визначили, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за зазначеним кредитним договором складає 409 242,33 грн. та сторонами було підписано новий графік погашення кредитної заборгованості. Крім того, вказаним договором передбачена відповідальність позивальника [PERSON], у випадку порушення зобовязань за договором у виді штрафу у розмірі 138274,42 грн. а також пеня у розмірі 0,128% від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Таким чином, оскільки 18.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 16737 від 30.09.2009 року, за умовами якого сторони визначили, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за зазначеним кредитним договором складає 409 242,33 грн. який відповідає ст.203 ЦК України, а підстав які спростовують вищезаначене позивачем не надано, суд вважає, що в силу ст.204 ЦК України. Вказаний правочин є правомірним. Також судом встановлено, що 18.09.2012 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було підписано договір про внесення змін № 1 до договору поруки № 16737 від 01.10.2009 року, за текстом якого позивач поручався за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 16737 від 30.09.2009 року та договорами про внесення змін до нього. Та, 18.09.2012 року позивачем, третьою особою та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] від 01.10.2009 року за реєстровим № 2554. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності за умови згоди поручителя. Проте з матеріалів справи вбачається, що позивачем було добровільно укладено договір про внесення змін № 1 до договору поруки № 16737 від 01.10.2009 року, за текстом якого позивач поручався за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 16737 від 30.09.2009 року та договорами про внесення змін до нього а також договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] від 01.10.2009 року за реєстровим № 2554, з чого суд вбачає надання згоди позивача як поручителя. Таким чином, вищевказані договори суд також в силу ст.204 ЦК України вважає правомірними.\~ Оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення законодавства при укладанні оспорюванних договору № 2 до кредитного договору № 16737 від 30.09.2009 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 18.09.2012 року, договору про внесення змін № 1 до договору поруки № 16737 від 01.10.2009 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 18.09.2012 року та договору про внесення змін №1 до договору іпотеки, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу від 01.10.2009 року за реєстровим № 2554 укладеного між [PERSON]О, [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 18.09.2012 року, суд вважає позовні вимоги позивача необгрунтовнаими та такими що не підлягають задоволенню.\~\~ Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed