Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 18 травня 2010 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалося через постійні конфлікти та непорозуміння, відповідач живе лише своїми інтересами, не дбає про сім'ю. З вересня 2013 року вони з відповідачкою не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, адже відповідач покинула його з донькою [PERSON] та переїхала жити окремо з іншим чоловіком. Він прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.05.2010 року в Мирненській сільській раді Костопільського району Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №6. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що стверджується досліджений свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Мирненською сільською радою Костопільського району Рівненської області. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved