Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 14360 грн. 00 коп. Позов мотивований тим, що [PERSON] попросив позивача, щоб той продав йому належний [PERSON] автомобіль ВАЗ 2104 державний номер [NUMBER] . Сторони домовились, що [PERSON] передасть [PERSON] зазначений автомобіль, а останній за цей автомобіль сплачує [PERSON] суму 72360 грн. еквівалент 2700 доларів США (курс 26,8) протягом 12 місяців з моменту передачі автомобіля і документів на нього. Виконуючи умови договору, [PERSON] передав відповідачу автомобіль ВАЗ 2104 державний номер [NUMBER] , 2 ключа від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а [PERSON] 02.03.2016 р. написав розписку, якою зобов`язався протягом дванадцяти місяців виплатити [PERSON] 72360 грн. еквівалент 2700 доларів США за переданий йому автомобіль. 02.03.16 р. [PERSON] сплатив [PERSON] 6200 грн. еквівалент 230 доларів США. В подальшому [PERSON] також сплачував [PERSON] різні суми в період по 15.03.2018 р. Всього відповідач сплатив позивачу 58000 грн. [PERSON] залишились виплатити 14360 грн. [PERSON] користується автомобілем [PERSON] , однак своїх зобов`язань не виконує, постійно обіцяє платити в подальшому, але не платить. [PERSON] звернувся до Суворовського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області з заявою, в якій просив вжити заходи до [PERSON] , щоб він виплатив грошові кошти. Однак працівники поліції запропонували звернутися до суду з позовною заявою про стягнення грошової суми. Таким чином позивач просив стягнути з відповідача зазначені вище кошти у загальному розмірі 14360 грн. 00 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 18 березня 2019 року, було прийнято до свого провадження цивільну справу за зазначеним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Окрім того надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. (а.с. 13,14). Позивач в судове засідання не прибув та надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що власноруч розписався в розписці (а.с. 20). Правом на надання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 02.03.2016 р. написав розписку, якою зобов`язався протягом дванадцяти місяців виплатити [PERSON] 72360 грн. (а.с. 5). 02.03.16 р. [PERSON] сплатив [PERSON] 6200 грн. еквівалент 230 доларів США. В подальшому [PERSON] також сплачував [PERSON] різні суми в період по 15.03.2018 р. Всього відповідач сплатив позивачу 58000 грн. [PERSON] залишились виплатити 14360 грн. [PERSON] звернувся до Суворовського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області з заявою, в якій просив вжити заходи до [PERSON] , щоб він виплатив грошові кошти. Однак працівники поліції запропонували звернутися до суду з позовною заявою про стягнення грошової суми. (а.с. 6-8). Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Правилами ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. ст. 611 ч. 1 п. 1, 625, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1, 1050, 1051 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог або доказів того, що договір розписки був укладений ним під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості або під впливом тяжкої обставини, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Зазначене дає правові підстави для висновку, що відповідачем по відношенню до позивача, порушені вищевказані норми права. За таких обставин, позов задовольняється. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому судовий збір стягується з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved