Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду щодо стягнення суми надмірно сплачених державних коштів в розмірі 7206 грн. 54 коп. в якості тимчасової державної допомоги. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надано. Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно заяви від 30.12.2015 року, [PERSON], у відповідності до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006 (в редакції, що діяла на момент звернення) (далі - Порядок), було призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (далі - тимчасова допомога) на період: з 01.12.2015 року по 31.05.2016 року у розмірі 436,50 грн.; з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року у розмірі 765,50 грн., з 01.02.2017 року по 30.04.2017 року у розмірі 844,50 грн.; з 01.05.2017 року по 31.07.2017 року в розмірі 885,50 грн.; з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року у розмірі 888.50 грн., щомісячно. Відповідно до ч. 8 та ч. 9 статті 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 8 Порядку, тимчасова допомога надається на дітей у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. При зверненні за призначенням тимчасової допомоги [PERSON] надала всі необхідні документи, визначені п. 6 Порядку, а також зазначила лише один доход допомогу позивача, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 18-19, 27-28, 34-35). Як вбачається з долучених до матеріалів справи довідок про доходи, [PERSON] отримувала доходи з наступних підприємств: ТОВ «Техіновація» у період з 11.11.2016 року по 31.12.2016 року, а саме: листопад 2016 року 1120,73 грн., грудень 2016 року 1884,48 грн.; ТОВ «Агенція безпеки» у період з 01.07.2016 року по 10.11.2016 року у розмірі: липень 2016 року - 1588,10 грн., серпень 2016 року - 1759,89 грн., вересень 2016 року 1700,47 грн., жовтень 2016 року 787,41 грн., листопад 2016 року 1055,45 грн. та за період з 01.02.2017 року по 31.03.2017 року у розмірі: лютий 2017 року 3240,62 грн., березень 2017 року 5141,16 грн. Відомості про вищевказані доходи не були задекларовані заявником при зверненні за призначенням тимчасової допомоги, що в свою чергу вплинуло на її розмір. Отже, при призначенні тимчасової допомоги бралися доходи, вид і розмір яких був задекларований відповідачем при зверненні за призначенням такої допомоги. Пунктом 8-1 Порядку передбачено, що розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім'ї для призначення тимчасової допомоги провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги. Так, згідно підпункту 9.1. пункту 9 Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Міністерством праці та соціальної політики України, Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерством фінансів України, Державним комітетом статистики України, Державним комітетом молодіжної політики, спорту і туризму України 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370, загальна сума сукупного доходу одержувачів допомоги включає в себе суму всіх доходів кожної особи, яка враховується при наданні допомоги, визначених на підставі наданих документів за останні шість календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням соціальної допомоги, якщо інше не передбачене законодавством. Таким чином, всі доходи заявника та членів його сім'ї мають враховуватися при визначенні розміру сукупного доходу одержувачів допомоги. Відповідно до п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. На підставі отриманої інформації відповідачу було здійснено перерахунок тимчасової допомоги за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року, з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року та з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року. Згідно довідки- розрахунку, розмір надміру виплачених бюджетних коштів складає 7206,54 грн. У зв'язку з цим відповідачу було направлено повідомлення № 01-11/458 від 22.02.2018, яким запропоновано повернути надміру виплачені кошти та попереджено, що у випадку несплати питання про їх стягнення буде вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не зявилась до суду для доведення своєї позиції, не надала суду доказів сплати надміру виплачених бюджетних коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved