Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, відшкодування середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення посилаючись на те, що у період з 30.06.2016 року по 15.07.2016 року він знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Видавництво «Магнат», займаючи посаду головного бухгалтера з окладом в розмірі мінімальної зарплати, на той момент - 1 450,00 грн. На момент його звільнення за липень 2016 року відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 322,02 грн., за вирахуванням податків - 259,23 грн. На підставі його звернення Головним управлінням Держпраці у Київській області проведена позапланова перевірка ТОВ «Видавництво «Магнат», в результаті якої виявлено порушення, та винесено Припис № 26-202/1010-831 від 14.09.2016 року. Нарахована до виплати заробітна плата за липень 2016 року в сумі 259,23 грн. так і не виплачена, хоча в акті перевірки вказано, що вона виплачена 01.08.2016 року згідно відомостей на виплату грошей № ВЗПМ-00445, але після звільнення з підприємства 15.07.2019 року він на ньому більш не був і не міг отримати заробітну плату, на той період зарплата в товаристві виплачувалась в касі. Крім того, йому було нараховано у вересні 2016 року компенсацію за невикористану відпустку в сумі 47,63 грн., що становить на руки 38,35 грн. З питання видачі йому заробітної плати він неодноразово звертався до директора, та після останнього письмового звернення йому перераховано поштовим переказом через АТ «Укрпошта» 38,35 грн. - компенсацію за невикористану відпустку. Станом на 04.06.2020 року заборгованість із виплати заробітної плати складає 259,23 грн., які просив стягнути з відповідача. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, та враховуючи, що з моменту звільнення пройшло 972 робочих днів, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на момент звернення до суду, становить 54 023,76 грн. В судовому засіданні позивач підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що пропрацював у відповідача два тижні, виявив, що бухгалтерський облік у поганому стані, та звільнився. При прийнятті на роботу йому запропонували контракт з окладом в 10 000,00 грн. з випробувальним терміном на 3 місяці, однак у разі звільнення в цей період, розмір заробітної плати мінімальний, приблизно одна тисяча з чимось. При перевірці відповідача було встановлено, що заробітну плату йому виплачено в серпні, однак на той момент він вже не працював, та кошти отримати не міг. Розмір посадового окладу назвати не може. В останній день роботи він здається нарахував собі заробітну плату, але мабуть не було коштів, чи замовляв кошти не пам`ятає. Компенсацію за невикористану відпустку виплатили через три роки, але не вказано що це за кошти. Заробітну плату у розмірі 267,27 грн. він не отримував. В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, що в 2016 році підприємство було на межі банкрутства, зарплата маленька. У них звільнився бухгалтер, взяли позивача на цю посаду, який пропрацював вісім днів, та зник. Позивача розшукували, зверталися до моргів. Згодом він об`явився, сказав щоб йому заплатили 20 000,00 грн., та погрожував судами. Була перевірка Держпраці, яка виявила порушення щодо невчасності виплати заробітної плати, її не нарахування. Однак, нарахуванням заробітної плати займався саме позивач. Не була нарахована позивачем і компенсація за невикористану відпустку. Директор був оштрафований, оскільки позивач не вірно нарахував заробітну плату. Компенсацію за невикористану відпустку перерахували 10.09.2019 року. Зауважив, що саме позивач, будучи бухгалтером товариства, мав здійснити нарахування заробітної плати та компенсації. Зазначили, що дійсно було виявлено, що інформацію до Пенсійного фонду, органів податкової служби про виплачену позивачу суму 38,35 грн., не було подано і на даний час ними вирішується це питання. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 04.06.2020 року. 05.06.2020 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно ухвали від 12.06.2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. 26.01.2021 року надійшов відзив на позовну заяву. В суді встановлено, що 30.06.2016 року [PERSON] прийнято на посаду головного бухгалтера ТОВ «Видавництво Магнат» з випробувальним терміном три місяці. Підстава - заява [PERSON] від 29.06.2016 року. Наказ № 22 від 29.06.2016 року. З наказом [PERSON] був ознайомлений під особистий підпис. 15.07.2016 року [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Підстава - заява [PERSON] від 15.07.2016 року. Наказ № 23 від 15.07.2016 року. З наказом [PERSON] був ознайомлений під особистий підпис. З припису Головного управління держпраці у Київській області № 26-202/1010-831 від 14.09.2016 року убачається, що в ТОВ «Видавництво Магнат» була проведена позапланова вибіркова перевірка додержання законодавства про працю, та установлено, що в порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника - [PERSON] виплата всіх сум, що належать йому від товариства не проводились в день звільнення. Відповідно до табелю обліку робочого часу за липень 2016 року, в день звільнення 15.07.2016 року [PERSON] відпрацював 8 годинний робочий день. Розрахунок від підприємства в розмірі 267,28 грн. [PERSON] отримав 01.08.2016 року, що підтверджено відомістю на виплату грошей № ВЗПМ-00445. В порушення вимог ст. 83 КЗпП України при звільненні працівника не виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки. При звільненні [PERSON] грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки не проводилась. Розрахунок від ТОВ «Видавництво Магнат» у розмірі 267,28 грн. [PERSON] отримав 01.08.2016 року згідно відомості на виплату грошей № ВЗПМ-00445. Згідно розрахункового листка по заробітній платі за вересень 2016 року [PERSON] нараховано компенсацію у розмірі 47,63 грн., до виплати - 38,35 грн. Кошти в сумі 38,35 грн. перераховані [PERSON] через ПАТ «Укрпошта» 10.09.2019 року. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки у строки визначені законодавством. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до виплати від підприємства проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. По даній справі встановлено, що всі належні позивачу при звільненні виплати на даний час сплачені. Порушення, які були виявлені Головним управлінням держпраці у Київській області під час проведення перевірки у відповідача, усунуті. Судом враховується те, що саме позивач, як особа яка працювала у відповідача бухгалтером, мав здійснити всі належні йому розрахунки до виплати на день його звільнення, в тому числі забезпечити наявність грошових коштів на день його звільнення. Доказів того, що він такі дії вчиняв суду не було надано. Викладене вище дає підстави суду прийняти рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Питання, яке виникло в результаті розгляду даної справи, а саме - невиконання відповідачем вимог щодо подачі ними інформації про виплачені працівнику (позивачу) суми до органів Державної податкової служби та Пенсійного фонду України, знайшло своє підтвердження в суді, однак це не є предметом спору по даній справі і має вирішуватися в іншому порядку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed