Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та просить суд: зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], малолітню дитину [PERSON], [INFO], законним представником якого є [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 червня 2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. за реєстровим № 2884, належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У 2011 році позивач надала вищезазначену квартиру для тимчасового проживання та реєстрації своїй рідній сестрі - [PERSON]. З часом, разом з [PERSON], в даній квартирі став проживати її чоловік [PERSON] Позивач зазначає, що його проживання в належній їй квартирі з нею не узгоджувалося і дозволу на його перебування вона не надавала. [INFO] року у відповідача та [PERSON] народився син - [PERSON], який був автоматично, згідно норм чинного законодавства України, зареєстрований в квартирі за місцем реєстрації своєї матері [PERSON], яка [INFO] року померла. Згодом, на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно якої зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, свідоцтва про смерть, а також, разом з цим на підставі поданої позивачем заяви, померла [PERSON] була знята з реєстрації місця проживання у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], за фактом смерті. Про дану обставину позивач повідомила відповідача та зазначила про необхідність зареєструвати малолітнього [PERSON] за місцем реєстрації відповідача, а саме: [ADDRESS], що відповідач відмовився зробити. Позивач зазначає, що у червні 2015 року вона звернулася до Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради з питанням про надання згоди про зняття з реєстраційного обліку малолітньої особи [PERSON], 2011 року народження, на що Бабушкінською районною у м. Дніпропетровську радою разом з управлінням-службою у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, надано відповідь, згідно якої Бабушкінська районна у м. Дніпропетровську рада разом з управлінням-службою у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради не буде заперечувати проти зняття з реєстраційного обліку дитини [PERSON] Разом з тим, в даному листі зазначено, що згідно ст. 7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою і т.д. Вважає, що такими діями відповідача порушуються майнові права позивача, в тому числі вільне володіння, та розпорядження належним їй майном. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, без фіксації процесу технічними засобами, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи сповіщений належним чином. Представник третьої особи управління-служби у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи сповіщений належним чином. Представник третьої особи Бабушкінського районного відділу державної міграційної служби в м. Дніпропетровськ у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи сповіщений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 червня 2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. за реєстровим № 2884, належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. На початку 2011 року позивача надала вищезазначену квартиру для тимчасового проживання та реєстрації своїй рідній сестрі - [PERSON]. З часом разом з [PERSON] в даній квартирі став проживати її чоловік, [PERSON] Проживання [PERSON] в належній [PERSON] квартирі з нею не узгоджувалося і дозволу на його перебування там вона не надавала. [INFO] року у відповідача та [PERSON] народився син - [PERSON], який був зареєстрований в квартирі за місцем реєстрації своєї матері [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. Згодом, на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно якої зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, свідоцтва про смерть, а також, разом з цим на підставі поданої позивачем заяви, померла [PERSON] була знята з реєстрації місця проживання у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], за фактом смерті. Про дану обставину позивач повідомила відповідача та зазначила про необхідність зареєструвати малолітнього [PERSON] за місцем реєстрації відповідача, що відповідач відмовився зробити. Дитина на дату звернення позивача з даним позовом до суду та на поточну дату проживає разом із своїм батьком - [PERSON] Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 8 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці особа або її законний представник повинні письмово повідомити про це орган реєстрації протягом десяти днів. Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в України, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання, зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно ч.2 ст. 156 ЖК Української РСР, за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Суд дійшов до висновку, що відповідач, в порушення норм чинного законодавства України, супроти інтересів своєї дитини - малолітнього [PERSON] після зміни його місця проживання, та який у зв'язку зі смертю своєї матері [PERSON] та зняттям її з реєстрації у квартирі за адресою: [ADDRESS], втратив право користування вказаним житлом, у десятиденний термін не зареєстрував [PERSON] за місцем його фактичного проживання. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1, ч.2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача та прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved