Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 серпня 2010 року між КС «Буковинський Альянс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2613 відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в сумі 47150,00 гривень в рамках строку дії договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості строком з 05 серпня 2010 року до 05 серпня 2013 року. Зазначає, що у звязку з невиконанням [PERSON] кредитного договору, КС «Буковинський Альянс» 23 травня 2013 року подано позовну заяву, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка Кіцманським районним судом задоволена і 19 липня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак не зважаючи на це відповідачкою не погашено кредит за кредитним договором і станом з 30 червня 2013 року по 25 травня 2015 року наявна загальна заборгованість у сумі 176854,37 гривень, а тому просив задовольнити позов. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлені про час і місце слухання справи. Клопотань про відкладення справи від неї не надходило. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно з укладеним договором № 2613 від 05 серпня 2010 року між КС «Буковинський Альянс» та [PERSON], остання отримала кредитні кошти в сумі 47150,00 гривень в рамках строку дії договору на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості строком з 05 серпня 2010 року до 05 серпня 2013 року. В звязку з постійним невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, позивач звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором і рішенням суду від 25 червня 2013 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованість в сумі 94673 гривні 11 коп.. Оскільки винесення судового рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості не розриває кредитний договір № 2613 від 05 серпня 2010 року та дію цього договору не зупиняє, а відповідачка не погасила заборгованості, то договір є діючим. Згідно ст.ст. 1054, 1048 ч.1 ЦК України та п.3.1 кредитного договору плата за користування кредитом (відсотки) нараховуються спілкою за кожен календарний день на фактичний залишок заборгованості позичальника за кредитом за базовою ставкою 42% річних, або у випадку, передбаченому п.3.4.3 кредитного договору, за підвищеною ставкою 72% річних. Згідно п.3.3 договору позичальник зобов'язується сплачувати суму нарахованих згідно п.3.1 цього договору відсотків за кожен період згідно графіку сплати. Відповідно до п.6.1 договору при простроченні кінцевої дати сплати кредиту та відсотків, визначеної п.2.3 цього договору, позичальник сплачує за кожен день прострочення пеню за ставкою 84% річних від суми простроченого платежу. Оскільки стягнення основної суми та відсотків вже передбачене судовим рішенням, у звязку з чим не нарахована і не сплачена заборгованість за період з 30 червня 2013 року по 25 травня 2014 року складається з: непогашених підвищених відсотків (згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України) в сумі 58298,36 гривень; пені 72215,08 гривень; інфляційного відшкодування згідно індексу інфляції 46340,93 гривень, а разом на суму 176854,37 гривень. Згідно ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність визначає банківський кредит як будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства у встановлений строк. Одним з видів забезпечення зобов'язання, згідно вимог ст.ст. 546, 549-552 ЦК України, є пеня - неустойка що стягується з боржника і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Так в ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (стст.530, 631 ЦК). Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 05 серпня 2013 року. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (ст.253 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 3.3 кредитного договору встановлено, що позичальник зобовязується проводити погашення кредиту, а також відсотки в порядку і терміни згідно Графіку погашення кредиту, проведеного в Додатку 1, який є невідємною частиною цього договору. Згідно п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2015 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам надано розяснення, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором, або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З положень ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми та інше. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON]Г, як позичальника, за кредитним договором № 2613 від 05 серпня 2010 року, який є чинним і на даний час, згідно умов цього договору належить стягнути на користь позивача заборгованість за період з 30 червня 2013 року по 25 травня 2015, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1768 гривень 54 копійки, сплаченого згідно платіжного доручення, оскільки позовні вимоги задоволені повністю. На підставі ст. ст. 252, 257, 264, 526, 549, 553, 554, 559, 610, 611, 617, 625, 629, 651, 652, 1046, 1048 1050, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність,

Outcome: approved