Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу посилаючись на те, що заочним рішенням Полтавського районного суду від 18 грудня 2015 року по справі № 545/2866/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 35 000 грн. та 487,20 грн. судового збору, всього - 35 487,20 грн. На підставі вище вказаного рішення суду Полтавським районним відділом державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження № 50027639 з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалась вищезгадана заборгованість. Але частина боргу залишилася не стягнутою у зв`язку зі смертю [PERSON] . 29 вересня 2020 року [PERSON] звернувся із заявою до районного відділу державної виконавчої служби з проханням повідомити яка сума боргу залишилася нестягнутою. Згідно з листом Полтавського районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 12.01.2021 № 844 залишок нестягнутого боргу складає 25 004,49 грн. Із зазначеного вище вбачається, що на даний час [PERSON] є кредитором спадкодавця - померлого громадянина [PERSON] . 30 вересня 2020 року був надісланий адвокатський запит до Рунівщинської сільської ради. Відповідно до листа Рунівщинської сільської ради від 05 жовтні 2020 року № 02-45/146 [PERSON] за заповітом від 28.10.2009 року № 57 є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] , який був зареєстрований і фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . Стаття 1281 Цивільного кодексу України передбачає, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину. А статтею 1282 цього ж кодексу визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю шляхом одноразового платежу. Згідно довідки Виконавчого комітету Новоселівської сільської ради від 14 січня 2021 року № 09-14-5/6 [PERSON] дійсно проживає без реєстрації на території Рунівщинської сільської ради за адресою: [ADDRESS] . 21 січня 2021 року [PERSON] надіслав рекомендованим листом на адресу [PERSON] письмову вимогу про сплату залишку нестягнутого боргу в сумі 25 004,49 грн. До цього часу кошти відповідачем не сплачені і відповідь від відповідача не надходило. Частина 3 статті 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. А часом відкриття спадщини, згідно з частиною 2 статті 1220 цього ж кодексу, є день смерті особи. Відповідно до листа Виконавчого комітету Новоселівської сільської ради від 23 березня 2021 року № 09-14-5/191 та Акту встановлення факту проживання від 22 березня 2021 року, складеного депутатом сільської ради Лещенком О.І. в присутності свідків, затвердженого Новоселівським сільським головою Євгеном Бовою , [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] до дня його смерті [INFO] на території Новоселівської сільської ради (колишня Рунівщинська сільська рада) за адресою: [ADDRESS] . З вищезазначених документів вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, яка прийняла спадщину в силу статті 1268 Цивільного кодексу України. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Маслівець С.Г. позов підтримав, просив задовольнити вказавши , що відповідачка на час смерті боржника проживала з ним за одною адресою та на неї було складено спадкодавцем заповіт і вона фактично прийняла спадщину. Відповідач та її представник - адвокат Шеховцова О.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позову. Зокрема адвокат Шеховцова О.І. вказала , що дійсно на відповідачку боржником [PERSON] було складено заповіт , що вона є єдиною спадкоємицею на все майно належне спадкодавцю після його смерті. Однак відповідачка до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини не зверталась а також відсутні будь які дані про вартість залишеного у спадок майна а тому відсутні підстави до задоволення позову оскільки вартість залишеного у спадок майна може бути меншою від суми боргу перед позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Полтавського районного суду від 18 грудня 2015 року по справі № 545/2866/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 35 000 грн. та 487,20 грн. судового збору, всього - 35 487,20 грн. На підставі вище вказаного рішення суду Полтавським районним відділом державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження № 50027639 з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалась вищезгадана заборгованість. Але частина боргу залишилася не стягнутою у зв`язку зі смертю [PERSON] . 29 вересня 2020 року [PERSON] звернувся із заявою до районного відділу державної виконавчої служби з проханням повідомити яка сума боргу залишилася нестягнутою. Згідно з листом Полтавського районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 12.01.2021 № 844 залишок нестягнутого боргу складає 25 004, 49 грн. Із зазначеного вище вбачається, що на даний час [PERSON] є кредитором спадкодавця - померлого громадянина [PERSON] . 30 вересня 2020 року був надісланий адвокатський запит до Рунівщинської сільської ради. Відповідно до листа Рунівщинської сільської ради від 05 жовтні 2020 року № 02-45/146 [PERSON] за заповітом від 28.10.2009 року № 57 є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] , який був зареєстрований і фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Виконавчого комітету Новоселівської сільської ради від 14 січня 2021 року № 09-14-5/6 [PERSON] дійсно проживає без реєстрації на території Рунівщинської сільської ради за адресою: [ADDRESS] . 21 січня 2021 року [PERSON] надіслав рекомендованим листом на адресу [PERSON] письмову вимогу про сплату залишку нестягнутого боргу в сумі 25 004, 49 грн. До цього часу кошти відповідачем не сплачені і відповідь від відповідача не надходило. Частина 3 статті 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. А часом відкриття спадщини, згідно з частиною 2 статті 1220 цього ж кодексу, є день смерті особи. Відповідно до листа Виконавчого комітету Новоселівської сільської ради від 23 березня 2021 року № 09-14-5/191 та Акту встановлення факту проживання від 22 березня 2021 року, складеного депутатом сільської ради Лещенком О.І. в присутності свідків, затвердженого Новоселівським сільським головою Євгеном Бовою , [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] до дня його смерті [INFO] на території Новоселівської сільської ради (колишня Рунівщинська сільська рада) за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації викладеної в листі Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 05.10.2020 року № 02-45/146 гр. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом № 57 від 28.10.2009 року. З вище зазначених документів вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, яка прийняла спадщину в силу статті 1268 ЦК України. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняла спадщину є відповідач [PERSON] . За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). Таким чином, відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника - [PERSON] . При цьому, згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 21.01.2021 року до спадкоємця [PERSON] позивачем направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги до відповідача, але ніякий дій не було виконано. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед [PERSON] становить 25 004,49 грн. Відповідний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року в справі №306/2000/16-ц (провадження №61-30819св18), від 25.04.2018 року в справі № 645/3265/13-ц (провадження №61-5552свп18). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником - [PERSON] кошти позивачу не повернуті, відповідачка є особою, яка фактично прийняла спадщину та є єдиною спадкоємицею по заповіту, суд дійшов висновку про задоволення позову. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved