Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь кошти за договором банківського вкладу у розмірі 204349,60 гривень . В обґрунтування позову зазначив, що 17.03.2014 між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Ваш стабільний» №2630/24/167342. Відповідно до договору зазначений строк дії договору з 17.06.2014 по 17.06.2014 та передбачена автоматична елонгація на термін дії договору, у разі відсутності заяви вкладника про намір отримати вклад в день закінчення дії договору. Однак відповідач порушив свої зобов'язання не повернувши позивачу грошові кошти після закінчення дії договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. В судове засідання позивач не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що і надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.ст.1060, 1061 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором, з виплатою вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 17.03.2014 між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/10024/167342. Відповідно до умов договору відповідач прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 200000 гривень на строк з 17.03.2014 по 17.06.2014 зі сплатою процентів з користування грошовими коштами - 25.35% річних. Відповідно до норм ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Встановлено, що позивач (вкладник) виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі та передав відповідачу грошові кошти, що підтверджується меморіальним квитанцією №9920 від 17.03.2014. В свою чергу відповідач ПАТ «Міський комерційний банк», після закінчення терміну дії договору, 17.06.2014 за зверненням позивача про повернення йому суми банківського вкладу, свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. За таких обставин, оскільки у передбачені строки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому у відповідача за договором строкового банківського вкладу №2630/24/167374 від 17.03.2014 рахується заборгованість на загальну суму 204349,60 гривень, з яких: 200000,00 грн. - сума основного вкладу, 460,28 грн. - 3% річних за порушення грошового зобов'язання, 3889,32 грн. - упущена вигода. Згідно зі ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором строкового банківського вкладу №2630/24/167374 від 17.03.2014 в розмірі 204349,60 гривень, а також згідно зі ст.88 ЦПК України сума сплаченого позивачем судового збору 204,35 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved