Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне» с. Словечне Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5023 грн., що належала його матері - [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0269331, який видано на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації №152 від 05.05.1997, мотивуючи тим, що він прийняв спадщину після смерті матері, так як у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, в оформленні права на спадщину на зазначену земельну частку (пай) йому було відмовлено, оскільки на запит нотаріуса, останнім було отримано відповідь з відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якій зазначено, що одній із земельних ділянок присвоєно кадастровий номер, а іншим не присвоєно. В судове засідання позивач не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надіслали лист, в якому просять справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0269331 від 10.12.1997, який було видано на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації №152 від 05.05.1997 підтверджує право [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне» с. Словечне Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5023 грн.. Відповідно, оскільки, [PERSON] при житті отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), який є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), а тому вона є такою, що при житті набула право власності на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.09.2020. На день її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне» с. Словечне Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5023 грн., що належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0269331, що підтверджується копією вказаного сертифікату. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем за законом 1-ї черги. Він прийняв спадщину після смерті матері, так як у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Однак, спадщину на земельну частку (пай) позивач оформити не може по причині не визначення нотаріусом предмета спадщини: право на земельну частку (пай) чи сформовані земельні ділянки. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.09.1965, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №328/02-31 від 30.08.2021 та повідомленнями Овруцької ДНК №2031/01-16 від 27.09.2021 і приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області №340/01-16 від 27.09.2021. Лист відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №29-6-0.29-170/108-21 05.08.2021 свідчить, що спадкова земельна ділянка складається з двох частин. Право власності на них зареєстровано не було. На одну частину земельної ділянки площею 0,6163 га присвоєно кадастровий номер, на іншу частину земельної ділянки кадастровий номер не присвоювався. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника ( спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця). Таким чином, оскільки спадкодавець за життя набула право власності на земельну частку (пай), відповідно саме вказане право і переходить до позивача. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. в дохід держави.

Outcome: approved