Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що 01 грудня 1989 року відповідач [PERSON], її колишня невістка, була зареєстрована за адресою: [INFO]. Вказаний будинок належав її чоловікові [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 01 жовтня 1987 року. Після його смерті вона успадкувала належне йому майно та оформила право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31 травня 2005 року. 21 березня 2013 року нею було зареєстроване право власності на споруди у складі вказаного будинковолодіння. В червні 2013 року вона подарувала частину будинковолодіння своїй онуці, [PERSON] В подальшому відчуженій частині будинку було присвоєно порядковий номер 13/1. З 2008 року відповідач в будинку не проживає, ним не користується, участі в оплаті за комунальні послуги не бере, особистих речей в будинку не має, має вільний доступ до спірного житлового приміщення. В звязку з тривалою відсутністю відповідача за місцем своєї реєстрації, позивач змушена сплачувати комунальні послуги, а тому звернулася з даним позовом до суду. Адвокат [PERSON] та позивач [PERSON] до судового засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. З письмової згоди позивача, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 травня 2005 року, Свідоцтва про право власності від 25 липня 2012 року та Свідоцтва про право власності від 13 грудня 2012 року позивач [PERSON] є власником домоволодіння № 13 по вул. Рибалка генерала в м. Черкаси, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Окрім позивача в даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується копією домової книги на вказане домоволодіння. Відповідно до Акту опитування сусідів від 20 червня 2018 року, відповідач в домоволодінні № 13 по вул. Генерала Рибалка 13 в м. Черкаси не проживає з 2008 року, особистих речей не має. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач з 2008 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, особистих речей в домоволодінні не має, перешкод в користуванні житловим приміщенням їй ніхто не чинить, та остання має вільний доступ до житлового приміщення. Підстав для застосування вимог ст. 71 ЖК України судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, суд вважає за необхідне усунути позивачу перешкоди у користуванні належним йому домоволодінням шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в звязку з тривалою відсутністю без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку, з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею витрати по сплаті судового збору, які відповідно до наданої квитанції становить 705 грн.

Outcome: approved