overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 02/КА/2008-980 від 02 квітня 2008 року в сумі 166 460 грн. 47 коп. В обґрунтування позову вказує, що між банком та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії, у відповідності до умов якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію - грошові кошти в сумі 298000 грн. зі сплатою 18 % річних за користування коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 01 квітня 2013 року. З [PERSON] 02 квітня 2008 року було укладено договір поруки, згідно якого він взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язанням [PERSON] які виникають з умов кредитного договору і полягають у поверненні кредиту, відсотків, сплати неустойки та відшкодуванні збитків. Відповідачі взяті на себе зобов'язання, щодо повернення суми кредиту, не виконують. Заборгованість станом на 13 листопада 2013 року складає 166 460 грн. 47 коп. Справу просять розглядати у відсутності представника ПАТ Комерційний банк «Надра». Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяви про часткове визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що 02 квітня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії, у відповідності до умов якого банк відкрив останньому кредитну лінію - грошові кошти в сумі 298000 грн. зі сплатою 18 % річних за користування коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 01 квітня 2013 року. Крім того між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] 02 квітня 2008 року було укладено договір поруки, згідно якого він взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язанням [PERSON] які виникають з умов кредитного договору і полягають у поверненні кредиту, відсотків, сплати неустойки та відшкодуванні збитків. Відповідачами порушено зобов'язання щодо повернення суми кредиту. Заборгованість станом на 13 листопада 2013 року складає - 166 460.47 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту складає - 133865.09 грн., заборгованість по відсоткам - 19610.69 грн., нарахована пеня - 2133.63 грн., нарахований штраф згідно п. 4.2 - 6693.25 грн., нарахований штраф згідно п. 4.3 - 4157.81 грн. З квитанції № 118461701 від 09.12.2013 року вбачається, що [PERSON] сплатив 6000 грн. боргу, за таких обставин позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням сплачених коштів. Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів солідарно згідно ст. ст. 526, 553, 554 ЦК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11/09/2006/980-К/088 від 11 вересня 2006 року в сумі 58188 грн. 22 коп. В обґрунтування позову вказує, що між банком та [PERSON] від імені якого діяв [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 93964 грн. зі сплатою 16 % річних за користування коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 09 вересня 2011 року. З [PERSON] 11 вересня 2006 року було укладено договір поруки, згідно якого вона взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору і полягають у поверненні кредиту, відсотків, сплати неустойки та відшкодуванні збитків. Відповідачі взяті на себе зобов'язання, щодо повернення суми кредиту, не виконують. Заборгованість станом на 02 квітня 2013 року складає 58188 грн. 22 коп. Справу просять розглядати у відсутності представника ПАТ Комерційний банк «Надра». Відповідач [PERSON] в суді позов визнав повністю і пояснив, що по мірі можливості борг буде погашено. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності представника позивача та відповідача [PERSON] Заслухавши відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 11 вересня 2006 року між позивачем та [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], було укладено кредитний договір № 11/09/2006/980-К/088, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 93964 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік з кінцевим терміном повернення, 09.09.2011 року. Між позивачем і [PERSON] 09 вересня 2011 року укладено договір поруки, згідно якого вона взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору і полягають у поверненні кредиту, відсотків, сплати неустойки та відшкодуванні збитків. Відповідачами порушено зобов'язання щодо повернення суми кредиту. Заборгованість станом на 02.04.2013 року складає -58188.22 грн. з яких: залишок по поверненню кредиту - 26924.39 грн., заборгованість по сплаті нарахованих відсотків - 12933.24 грн., заборгованість по комісії - 3330.59 грн., пеня за несвоєчасну сплату платежів за період з 02.04.2012 року по 01.04.2013 року - 5603.60 грн., штраф - 9396.40 грн. Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів солідарно згідно ст. ст. 526, 553, 554 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON]А,, [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить будинок № 62 по вул. Грушка в м. Нікополь. В належному їй будинку зареєстровані, але не проживають відповідачі. Просить суд визнати відповідачів втратившими право користування житловим будинком по вулиці Грушка 62 в м. Нікополь та зняти їх з реєстраційного обліку. Позивачка в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності на позові наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок № 62 по вул. Грушка в м. Нікополь (а.с. 3). В зазначеному будинку також зареєстровані [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою від 01.09.2015 року (а.с. 12-13). Відповідачі зареєстровані у будинку позивача, але не мешкають там з 2010 року, що підтверджується актом від 23.07.2015 року (а.с. 4). Внаслідок того, що [PERSON] та [PERSON] залишаються зареєстрованими у будинку, позивач вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком 62 по вул.Грушка в м.Нікополь - задовольнити . Відповідно до Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визнання особи такою, що втратила право проживання в будинку є підставою для зняття її з реєстраційного обліку і тому додаткового рішення не потребує. Суд не може зобов'язати третю особу вчиняти які то не було дії . Тому в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання ГУ ДМС у Дніпропетровській області зняти [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: м.Нікополь, вул. Грушка 62, слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], вона ж в інтересах неповнолітнього [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрована, але не проживає з 2001 року відповідачка та її дитина. Просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] втратившими право користування квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації місця проживання за вищезазначеною адресою. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Справа заслухана у відповідності з ч.1 ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5). В зазначеній квартирі також зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7), але не мешкають там з 2001 року. Внаслідок того, що відповідачка із сином залишаються зареєстрованими у квартирі позивачка вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просив суд розірвати між ними шлюб, зареєстрований 08 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 1354. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних обставин, життєвих інтересів та цілей, внаслідок чого шлюбно-сімейні відносини фактично припинені. З лютого 2017 року вони почали проживати окремо. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони до зали судових засідань не з`явились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позовні вимоги визнала (а.с.15,16). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 08 листопада 2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 1354, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 1 ст.\~110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя та з урахуванням того, що відповідачем не надано відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Майнового спору між сторонами не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив суд, розірвати між ними шлюб зареєстрований 11 лютого 2017 року Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з матірю. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних обставин, життєвих інтересів та цілей. Зясувавши, що між ними не має поваги та любові, вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, примирення та збереження сімї на думку позивача не можливе. Сторони до зали судових засідань не зявились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу (а.с. 14, 15). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 11.02.2017 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 32, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ВЛ № 311658 (а.с. 8). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст.\~110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч.3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя та з урахуванням того, що відповідачем не надано заперечень на позовну заяву, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Майнового спору між сторонами не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просив суд розірвати між ними шлюб зареєстрований 16 листопада 2012 року виконавчим комітетом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, за актовим записом № 11. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних обставин, життєвих інтересів та цілей. Вважає, що шлюб є лише формальним, особисті відносини між ним та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сторони до зали судових засідань не з`явились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позовні вимоги визнала (а.с.14,15). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 16 листопада 2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, за актовим записом № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя та з урахуванням того, що відповідачем не надано відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Майнового спору між сторонами не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив суд, розірвати між ними шлюб зареєстрований 21 червня 1994 року Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних обставин, життєвих інтересів та цілей. З'ясувавши, що між ними не має поваги та любові, вони вже майже як 20 років припинили шлюбно-сімейні відносини та мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження сім'ї на думку позивача не має сенсу. Сторони до зали судових засідань не з'явились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 21.06.1994 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 45, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, строк окремого проживання та з урахуванням того, що відповідачем не надано заперечень на позовну заяву, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Майнового спору між сторонами не має.

Outcome: approved