Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати за час затримки виплати середньої заробітної плати, як звільненому працівникові, за період 6 місяців і 21 день (з 30.08.2018 року до дня фактичного розрахунку 21.03.2019 року) у розмірі 50\~234 грн. 80 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 25\~000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював у відповідача - ДП ЛДЗ «ЛОРТА» на посаді начальника лабораторії. На підставі наказу від 05.08.2018 року № 467-к звільнений із займаної посади по ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Вказує, що у день звільнення з ним не було проведено розрахунку. 05.10.2018 року Залізничним районним судом м. Львова видано судовий наказ по справі № 462/6158/18, згідно якого: стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь позивача [PERSON] 49\~004 грн. 93 коп. боргу за нараховану, але не виплачену заробітну плату. 21.03.2019 року відповідач ДП ЛДЗ «ЛОРТА» перерахував кошти у сумі 49\~004 грн. 93 коп. боргу на рахунок позивача. Зазначає також, що час затримки виплати середнього заробітку (середньої заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку належної позивачу становить 6 місяців і 21 день (з 30.08.2018 року по день фактичного розрахунку 21.03.2019 року). Згідно виданої відповідачем довідки № 147 від 30.08.2018 року середня заробітна плата становила 6\~125 грн. 51 коп., згідно довідки заборгованості із заробітної плати за 5 місяців (як зазначено у довідці загальна сума доходу за період з 01.04.2018 по 30.08.2018 року) та вихідна допомога у розмірі трьох середніх заробітних плат становила 49\~004 грн. 93 коп. У цей період з 01.04.2018 року по 30.08.2018 року позивач працював у відповідача неповні робочі місяці (графік роботи згідно вимог роботодавця). Проте, згідно Довідки виданої відповідачем про дохід позивача № 148 від 30.08.2018 року середньоденна заробітна плата за період з 01.06.2018 року по 31.07.2018 року становить 358 грн.82 коп. у тому числі ПДФО та військовий збір. З огляду на вказане просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати за час затримки виплати середньої заробітної плати, як звільненому працівнику за період 6 місяців і 21 день з 30.08.218 року по день фактичного розрахунку 21.09.2019 року у розмірі 50\~234 грн. 80 коп. та стягнути з відповідача 25\~000 грн моральної шкоди. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.08.2019 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 03.09.2019 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, у якому той з позовними вимогами не погодився, оскільки вважає, що розрахунок зроблений позивачем на власний розсуд не правильно та суперечить постанові Кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995 року, окрім цього, згідно Довідки № 306 середньоденна заробітна плата позивача становить 288 грн. 85 коп. без урахування податків та зборів. Відповідно середньомісячний заробіток за час затримки заробітної плати станом на 18.03.2019 року (наступний день після перерахування коштів) за 138 робочих днів становить 39\~861 грн. 30 коп. без урахування податків та зборів. Окрім цього відповідач не погодився з вимогою позивача про відшкодування моральних збитків у розмірі 25\~000 грн., які вважає нічим не обґрунтованими та не підтвердженими. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки позивача, 30.08.2018 року він звільнений з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» за власним бажанням на підставі наказу № 467к від 30.08.2018 року (а.с.10). Наказом Залізничного районного суду м. Львова від 05.10.2018 року у справі № 452/6185/18 на користь позивача з відповідача стягнуто заборгованість за нараховану але не виплачену заробітну плату у сумі 49\~004 грн. 93 коп. (а.с. 15). Довідкою ТВБВ № 10013/040 Філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 025 від 28.05.2019 року та випискою ТВБВ № 10013/040 Філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 019 від 25.03.2019 року стверджується надходження на рахунок позивача у сумі 49\~004 грн. 39 коп. (Залізничний відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області перерахунок боргового стягнення з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь [PERSON] у справі № 462/6185/18) (а.с.18, 19). Враховуючи наведене, судом встановлено, що відповідач здійснив виконання наказу Залізничного районного суду м. Львова від 05.10.2018 року у справі № 462/6185/18 21.03.2019 року. Відповідно до\~ст.\~117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999року №13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої\~ст.117 КЗпП України. Згідно Довідки № 148 від 30.08.2018 року встановлено, що середньоденний заробіток позивача складав 358\~грн.\~82\~коп. з урахуванням податків та зборів (ПДФО та військовий збір). Як зазначає позивач у своїй позовній заяві на його користь підлягає стягненню 50\~234 грн. 80 коп. заборгованості із заробітної плати за весь час затримки виплати середньої заробітної плати за період 6 місяців і 21 день (з 30.08.2018 року до дня фактичного розрахунку 21.03.2019 року). Вказана вище сума була розрахована за формулою: 358 грн. 82 коп. (середньоденний заробіток позивача) * 140 (кількість робочих днів за період з 30.08.2018 року до дня фактичного розрахунку 21.03.2019 року) = 50\~234 грн. 80 коп. Відтак, суд не бере до уваги зауваження відповідача оскільки згідно абз. 3 п. 3 Р. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 року № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення\~сум відрахування\~на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Тому, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати за час затримки виплати середньої заробітної плати знайшла своє підтвердження, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 50\~234 грн. 80 коп. заборгованості із заробітної плати за час затримки виплати середньої заробітної плати за період з 30.08.2018 року до дня фактичного розрахунку 21.03.2019 року. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 25\~000 грн., суд зазначає, що позивачем не надано суду жодного доказу того, що така шкоду йому дійсно була завдана. Також у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Однак позивачем у відповідності до вимог ст. 23 ЦК України, якою врегульовано відшкодування моральної шкоди, не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. не знайшла свого підтвердження, а тому не підлягає до задоволення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов слід задовільнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача 50\~234 грн. 80 коп. заборгованості із заробітної плати за час затримки виплати середньої заробітної плати за період з 30.08.2018 року до дня фактичного розрахунку 21.03.2019 року, у решті позовних вимог слід відмовити за недоведеністю таких. Крім вказаного, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~на користь держави слід стягнути з відповідача відповідний розмір судового збору.

Outcome: partial