Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на реєстраційному обліку у кімнаті [ADDRESS], знаходиться [PERSON]. Даний гуртожиток належить до комунальної власності міста, кімната №841 не приватизована та не є приватною власністю відповідача. Відповідач тривалий час у кімнаті фактично не мешкає, оплату за комунальні послуги в повному обсязі не здійснює. Тому просить суд, визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS]. Представник позивача Лузан О.Я. в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без особистої участі представника виконкому районної у місті ради, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою; [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно діючого законодавства до компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності. Як вбачається з довідки [PERSON] не приймав участь у приватизації кімнати №841 у гуртожитку (а.с. 6). Положеннями ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, перелік яких наведений у частині 3 цієї статті. Згідно Акту від 19.01.2017 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2013 року по теперішній час (а.с. 7). Крім цього, відповідач має заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 2375,83 грн., що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду та збільшення заборгованості за спожиті енергоносії (а.с. 5). Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Під час розгляду справи судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідачів у спірній квартирі. Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад шість місяців, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між наймачем житлового приміщення та позивачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача такими, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 1600,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved