Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянки в порядку спадкування, зобовязання видати свідоцтво про спадщину. Вимоги мотивовано тим, що після смерті баби позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,28 га, що знаходяться на території Дмитрівськоїї сільської ради Каховського району Херсонської області. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом. Позивач спадщину прийняв шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса. За результатами звернення позивача до державного нотаріуса Каховської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом винесено постанову, якою відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що місцем відкриття спадщини після смерті баби позивача є м. Євпаторія АР Крим. Проте звернутися до відповідного нотаріуса в АР Крим через його анексію для отримання свідоцтва про право на спадщину неможливо, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті баби. За вказаних обставин просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 5,28 га, кадастровий номер 6523581000:05:005:0008, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Каховського району Херсонської області. Позивач в судове засідання не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання представник відповідача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої позов визнав. Представник третьої особи Каховської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Каховської державної нотаріальної контори, згідно з яким [PERSON] заповіла всю належну їй на праві власності земельну ділянку позивачу. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ХС № 004135 виданого на підставі розпорядження голови Каховської районної державної адміністрації від 05 лютого 2002 року № 63, [PERSON] була власником земельної ділянки, площею 5,28 га на території Дмитрівської сільської ради Каховського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки 6523581000:05:005:0008 (а.с. 15, 15 зв.). 13 лютого 2011 року, померла [PERSON], в м. Євпаторія АР Крим, про що в книзі реєстрації смертей складено відповідний актовий запис № 168 (а.с. 34). Як вбачається із заяви [PERSON] від 25 липня 2011 року, позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 32). Згідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03 серпня 2011 року, першою Євпаторійською державною нотаріальною конторою АР Крим заведено спадкову справу № 346/2011 після смерті [PERSON] (а.с. 31). Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окуповані території України» (далі Закон), з 20 лютого 2014 року територія АР Крим є тимчасово окупованою територію. Згідно до ст. 9 Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За вказаних обставин суд вбачає, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті баби шляхом отримання у встановленому порядку свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса за місцем відкриття спадщини м. Євпаторія через тимчасову окупацію АР Крим. Крім того, позивач у відповідності до чинного цивільного законодавства України немає змоги отримати вказане свідоцтва в нотаріальній конторі на території України, про що свідчить постанова Каховського державного нотаріуса від 12 січня 2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 30). Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадщина приймається шляхом подання заяви про прийняття спадщини, особисто спадкоємцем (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілько спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема і на підставі прийняття спадщини (п. «г» ст. 81 ЗК України). З п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, слідує, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вищенаведені норми цивільного права, суд приходить до висновку про те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 5,28 га, що знаходиться на території Дмитрівською сільської ради Каховського району, яку шляхом подачі заяви до нотаріуса, позивач прийняв, проте з незалежних від нього обставин (окупація АР Крим) не отримав свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у звязку з неможливістю оформлення позивачем права власності на земельну ділянку, що належала померлій бабі, порушуються його законні права та інтереси, як спадкоємця за заповітом, які підлягають захисту шляхом визнання за ним право власності на земельну ділянку після смерті спадкодавця. Вбачає правомірність набуття права власності спадкоємцем на спадкове майно, земельну ділянку. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачем дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами. Позовні вимоги позивача щодо зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Каховською районною державною нотаріальною конторою не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є правовстановлюючим документом, який дозволить позивачу провести подальшу державну реєстрацію вказаного майна.

Outcome: partial