Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про виселення, зняття з реєстраційного обліку та звільнення квартири від особистих речей, у якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , зняти відповідачів з реєстраційного обліку, а також покласти на відповідачів понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку» право власності на квартиру [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] було перереєстровано на позивача, Правовою підставою для реєстрації права власності на квартиру за позивачем є відповідне застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодежателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2019 року №159590640 було зареєстроване право власності позивача на квартиру [ADDRESS] . Оскільки законним власником квартири є позивач, в силу ст. 317 ЦК України відповідачі, втративши право власності на квартиру, одночасно втратили право користування нею. Згідно Довідки про склад сім`ї, відповідачі зареєстровані у квартирі, що належить позивачу, а малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в житловому приміщенні після укладення договору іпотеки, тобто передача в іпотеку відбулась раніше за реєстрацію в ній малолітніх осіб. Позивач зазначає, що звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про добровільне виселення. Проте, незважаючи на відсутність правових підстав для проживання, колишній власник продовжує користуватись квартирою та відмовляється добровільно виселятися, чим створює перешкоди у здійсненні законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатись майном. Оскільки відповідачі не є власниками квартири, надалі проживаючи в ній без будь-яких правових підстав, фактично порушуються законні права власника - позивача, а отже відповідачі підлягають виселенню. Просив суд визнати відповідачів такими, що втратили прво користування квартирою [ADDRESS] Відповідачами надіслано відзив на позов, в якому заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана не за рахунок кредитних коштів. Квартира була придбана [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] за власні спільні кошти подружжя, на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2000 року. Зазначили, що їх виселення без надання іншого житла неможливе. Окрім того, перереєстрація спірної квартири на АТ «Укрсоцбанк» відбулась незаконно. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2019 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 20 серпня 2019 року на 11-00 год в загальному провадженні. 16 січня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси замінено первісного позивача Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2020 року закрито підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті на 13 березня 2020 року о 09-00 год. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити позовны вимоги в повному обсязі. Відповідачі та представник відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19.12.2006 року між позивачем (Іпотекодержатель) та відповідачем [PERSON] (Іпотекодавець) був укладений іпотечний договір № 898/06-034-646, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання ним зобов`язань за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 898/06-034-646 від 19.12.2006р., укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , що належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. 02.10.2000р. Вказаним предметом іпотеки забезпечено повернення кредиту у розмірі 65000 доларів США. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 07.03.2019 року державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності на кв. [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк» на підставі повідомлення про звернення стягнення від 22.01.2019 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 25.01.2019 року, договору кредиту № 899/06-034-646 від 19.12.2006 року, іпотечного договору № 899/06-034-646 від 19.12.2006. Тобто, звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося шляхом позасудового врегулювання спору. Згідно з довідкою Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради № 7106-01-10 від 02.04.2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 15.05.2019 року банк направив на адресу відповідачів вимогу від 26.04.2019 року про добровільне виселення, в якій зазначив, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» банк 07.03.2019 року задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] , яка знаходилась в іпотеці банку відповідно до умов Іпотечного договору.

Outcome: dismissed