Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, посилаючись на те, що з 29.09.2007 по 02.08.2011 року перебував з громадянкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно домовленості, у відповідності до ч.1 ст. 160 СК України, малолітній син, повинен був проживати разом з матір`ю [PERSON] , але проживає з своїми бабою - [PERSON] та дідом - [PERSON] , які є батьками громадянки [PERSON] . В серпні 2019 року він звертався до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про визначення місця проживання дитини разом з ним. В той час, коли тривав розгляд вказаного позову, громадянка [PERSON] вимагаючи щоб він відмовився від позовних вимог, не давала можливості зустрічатися з сином й погрожувала зв`язками свого співмешканця. які той має в поліції. За таких обставин, він був вимушений подати до суду заяву від 27.02.2020 року про залишення позову без розгляду. 11 листопада 2020 року йому стало відомо про те, що його банківські рахунки по картках заблоковані, у зв`язку з постановою судді Калашник В.Л. (адміністративна справа №712/1188/20) Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.04.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Дізнавшись про те, що його безпідставно і несправедливо суд визнав особою, яка вчиняє домашнє насильство відносно єдиної дитини, з метою виправлення ганебного становища був вимушений витрачати час і кошти, звертатися за юридичною допомогою. Після чого було з`ясовано, що 29 січня 2020 року старшим інспектором ЮПСП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Цукановою Л.Ю., не маючи законодавчих підстав, було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №258638 про те, що начебто ним за місцем проживання вчиняється систематичне насилля відносно малолітнього сина. З вказаним протоколом його ознайомлено не було, а матеріали сфабрикованої справи про адміністративне правопорушення були направлені до Соснівського районного суду м. Черкаси. В лютому 2020 року працівники поліції поставили його на профілактичний облік за вчинення домашнього насильства в сім`ї, але йому про це повідомлено не було. 24 квітня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси, на підставі даного протоколу виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. 24 липня 2020 року Головним державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колісником Я.І. винесено дві постанови про відкриття виконавчих проваджень: про стягнення з нього на користь держави судового збору у сумі 420,40 грн. (ВП № 62649560); та про стягнення з нього на користь держави штрафу у сумі 170 грн. (ВП № 62652630). 05 та 06 жовтня 2020 року старший державний виконавець Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Є.І. виніс постанови про стягнення з нього, витрат на проведення виконавчих дій коштів в сумі 220.88 грн., а 06 та 18 жовтня 2020 року [PERSON] виніс постанови якими наклав арешт на грошові кошти, що містилися на відкритих рахунках в відповідних установах, й за це постановив стягнути ще й винагороду в розмірі 662.44 та 387 грн. Постановою від 30 жовтня 2020 року державний виконавець також оголосив в розшук автомобіль ЗАЗ 1102, 1993 р.в., VIN: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] , ДНЗ [NUMBER] , свого кольору, який належить йому на праві власності. Про вище вказані постанови працівники виконавчої служби своєчасно йому не повідомили. 11.11.2020 року дізнавшись про усі вище вказані обставини він звернувся із апеляційною скаргою до Черкаського апеляційного суду який розглянувши її, 18.12.2020 року, Постанову скасував, а провадження по справі закрив на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення. Після чого, лише 06 квітня 2021 року виконавча служба винесла постанови про закінчення виконавчих проваджень. Вважає, що незаконними діями відповідальних посадових осіб йому завдана моральна шкода. Позивач вказує на те, що через зазначені обставини, пережив тяжкий та тривалий нервовий зрив та психоемоційні переживання. Окрім цього, в нього порушився сон та з`явилася дратівливість, душевні страждання і неспокій, образа, сором, пригніченість, що негативно відобразилося на його здоров`ї, що потягло за собою неодноразове звернення до лікарів та витрачання коштів на проходження курсів лікування. Завдану моральну шкоду він оцінює у 85 000 грн., яку просить стягнути з ГУ Державної казначейської служби України у Черкаській області шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь. 09 червня 2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою від 19 липня 2021 року по справі замінено неналежного відповідача по справі Черкаське районне управління поліції ГУНП в Черкаській області на належного відповідача - ГУНП в Черкаській області. 04 серпня 2021 року відповідачем Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області подано до суду відзив на позовну заяву. 10 серпня 2021 року відповідачем ГУНП в Черкаській області подано відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ГУНП в Черкаській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, в якому вказано, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження завданої йому моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Сам факт скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути доказом заподіяння шкоди та не тягне обов`язку її відшкодування. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, яка настала, а розмір моральної шкоди, яку визначив позивач у сумі 85 000 грн. є необґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, адміністративної справи № 712/1188/20, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 29 січня 2020 року старшим інспектором ЮПСП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Цукановою Л.Ю. відносно позивача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 1732 КпАП України. В протоколі зазначено, що [PERSON] систематично за місцем свого проживання вчиняє психологічне насильство у вигляді нецензурної лайки по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що зафіксовано у зверненні. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1732 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. 24 липня 2020 року державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання вказаної постанови. А також винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника. Дізнавшись про дане виконавче провадження, [PERSON] 27 листопада 2020 року звернувся до суду з апеляційною скаргою на вищезазначену постанову. Постановою Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2020 року скасована, а провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Скасовуючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності відносно позивача, суд зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова суду першої інстанції не відповідають вимогам ст. 256, ст. 283 КпАП України, а викладена фабула правопорушення визнаного судом доведеним - є необґрунтованою, оскільки не вказано час вчинення правопорушення, вказано тільки те, що [PERSON] систематично вчиняє психологічне насилля, а конкретні обставини взагалі не вказані. У своєму позову [PERSON] вказує на те, що підставою звернення з позовом до суду є заподіяння моральної шкоди саме незаконними діями відповідальних посадових осіб, які сфабрикували матеріали справи про адміністративне правопорушення, що потягли за собою незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, та безпідставне проведення виконавчих дій в подальшому. Однак, з такими доводами позивача суд не може погодитися, виходячи з наступного. Статтею 56 Конституції України гарантовано право кожному на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною 7 статті 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Статтями 2,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Судом встановлено, що позивач не був засуджений, не притягувався до кримінальної відповідальності, відносно нього не застосовувався запобіжний захід, він не затримувався та на нього не накладалось адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174цього Кодексу). За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від31.03.1995р.№ 4«Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 464/9789/17, вказано, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір, а суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом, позивач не довів причинно-наслідковий зв`язок між закриттям справи про адміністративне правопорушення, а також протиправними діями працівника органів Національної поліції та довготривалим психоемоційним станом позивача, що негативно відобразився на його здоров`ї. Позивачем не надано суду доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме з боку відповідача, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, а також не надано доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків із оточуючими, погіршення стану здоров`я у зв`язку із подіями. Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований. Наявність лише самого судового рішення про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальністю та закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, не може бути безумовною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки даним рішенням не підтверджується факт наявності причинного зв`язку між шкодою у визначеному позивачем розмірі і протиправними діяннями відповідача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведені факт наявності втрат немайнового характеру, обставин за яких настали вимушені зміни в його житті, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача по справі, а також не обґрунтовані вимоги щодо розміру завданої моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed