Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки, скасувати держану реєстрацію договору, виключити записи про обтяження нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.06.2011 року між [PERSON], як майновим поручителем та іпотекодавцем та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір іпотеки №601/4364/11, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магеровською О.В., згідно якого передано в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 22.01.2014 року, залишеним в силі Постановою Верховного суду України від 30.03.2016 року, скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та визнано право власності на вказану квартиру за [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та з підстав викладених в позовній заяві просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк»- Жидачек Т.М. заперечила проти задоволення позову, в обґрунтування заперечень жодних пояснень суду не надала. Відповідачі [PERSON], Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції в судове засідання повторно не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомляли, а тому суд відповідно до ст.169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідачів. Треті особи - [PERSON] та приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магеровська О.В. повторно в судове засідання не з'явилися, хоча була належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності з договором іпотеки №601/4364/11 від 22.06.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського управління юстиції Магеровською О.В., укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], останній, як майновий поручитель передав в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» квартиру [ADDRESS] в рахунок забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №601/4364/11 від 22.06.2011 року. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 22.01.2014 року, залишеним в силі Постановою Верховного суду України від 30.05.2016 року, скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 215 , ч.1 ст. 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст.236 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] неправомірно, оскільки таке набуття рішенням Франківського районного суду м.Львова у справі №2-3429/11 від 22.01.2014 року - скасоване, а право власності на іпотечне майно визнано за позивачем [PERSON], отже відповідач не мав правових підстав для передачі його в іпотеку.

Outcome: approved