Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, в якому вказував на те, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 20.03.2003 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частині всіх видів його заробітку. На підставі вищенаведеного рішення розмір аліментів, які сплачує відповідач складає 512 грн. та вираховується з його пенсії. Зазначає, що такий розмір аліментів є замалим, та не може забезпечити належне утримання дитини. Позивач посилається на те, що в серпні 2014 року відповідач успішно склав іспит на право зайняття адвокатською діяльністю та отримав відповідне свідоцтво. Враховуючи зазначену обставину та зважаючи на те, що відповідач займається адвокатською діяльністю, позивач просить змінити розмір аліментів на утримання дитини сторін з 1/4 частини всіх видів його заробітку на тверду грошову суму в розмірі 1200 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, явку представника не забезпечив. За наявності вищенаведеної заяви позивача, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 20.06.2003 року позовні вимоги позивача було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільно дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.10.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. З позовної заяви вбачається, що відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини в розмірі 512 грн. та становить ? частину від його заробітку, які вираховуються з його пенсії, що є недостатнім для розвитку та утримання дитини. 28.08.2014 року відповідач успішно склав іспит на право зайняття адвокатською діяльністю та отримав відповідне свідоцтво №5217/10. Вказуючи на те, що адвокатська діяльність не передбачає регулярного доходу у визначеному розмірі та залежить від конкретної діяльності адвоката, позивач вважає за можливе змінити розмір аліментів, які будуть стягуватися на утримання спільної дитини сторін в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З таким твердженням позивача, суд погодитися не може виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу положень вищенаведеної статті вбачається, що однією із підстав для зміни аліментів є зміна матеріального стану платника аліментів. Позивач стверджує, що матеріальний стан відповідача змінився у зв'язку із набуттям ним права на зайняття адвокатською діяльністю однак, жодних доказів на підтвердження своїх посилань суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 2-4 ст. 60 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів про зміну матеріального становища відповідача у зв'язку із їх ненаданням позивачем, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача ґрунтуються на його припущеннях, що є недопустимим. Крім цього суд звертає увагу на те, що саме право на зайняття будь - якою діяльністю, в тому числі адвокатською не вказує на наявність у особи доходу від такої діяльності і не може свідчити про те, що така особа її здійснює. Також слід відмітити, що посилання позивача про отримання ним аліментів від відповідача в розмірі 512 грн. щомісячно на утримання дитини не знайшли свого підтвердження, оскільки ним не було надано жодного доказу про це. За таких обставин враховуючи недоведеність позивачем своїх тверджень належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed