Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення з кожного з них по 12 000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить приміщення за адресою: м.Львів, вул.Пасічна, 27, яке позивач передав у безоплатне користування відповідачу [PERSON] на підставі договору безоплатного користування приміщенням, укладеного 06.10.2000 року. Разом з тим, відповідач [PERSON] без згоди позивача уклала з відповідачем [PERSON] договір про співпрацю, відповідно до умов якого [PERSON] надає, а [PERSON] приймає у спільне користування приміщення, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Пасічна, 27. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25.06.2014 року, зміненим рішенням апеляційного суду Львівської області від 18.11.2014 року, застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину вищевказаного договору про співпрацю та виселено [PERSON] із незаконно зайнятого ним приміщення. Такими діями відповідачів позивачу завдано моральні страждання, оскільки останній змушений був вжити багато заходів, направлених на захист свого права власності. Відповідачі чинили потужний опір йому у цьому, що завдало позивачу хвилювань і нервових стресів, які тривають і до сьогодні. Порушення відповідачами, які є юристами, норм права, підірвали у позивача віру у справедливість. Крім цього, від незаконних дій відповідачів, направлених на позбавлення позивача можливості вільно розпоряджатися та користуватися належним йому майном, позивач потерпів ще й фізично, страждав від болю та незручностей, викликаних переломом руки, струсом мозку, забоями та іншими тілесними ушкодженнями, завданими [PERSON] при фізичному перешкоджанні позивачу в користуванні вказаним приміщенням. Наведене порушило звичайний уклад життя позивача. Крім цього, погіршились стосунки позивача з суміжними орендарями, оскільки він зобовязаний забезпечити їм належні умови, однак внаслідок умисного відключення [PERSON] електроенергії, води та опалення, позивач змушений був майже місяць возити воду з дому, що відняло багато часу, сил та тримало у нервовій напрузі, а також змусило позивача затрати багато часу та коштів на переобладнання електропостачання та водопостачання і влаштування індивідуального електричного опалення для сусіднього орендаря. Суму моральної шкоди як наслідок вчинення відповідачами нікчемної угоди і наслідки цієї угоди позивач оцінює у 24000 грн. і вважає, що відповідачі як особи, які однаково свідомо порушували права позивача, повинні нести цю відповідальність в рівних частках. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеним, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у поданих спільно з відповідачем [PERSON] письмових запереченнях (а.с.82-83). Вважає, що позовні вимоги є безпідставними. Зазначила, що позивач є її колишнім чоловіком, та останні спільно вирішили, що [PERSON] буде працювати з [PERSON], оскільки у 2009 року здав іспит на нотаріуса. Ніяких претензій у позивача до 2012 року не було, такі виникли після подання відповідачем позову про поділ майна, в тому числі і вищевказаного. В задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Подав спільно з відповідачем [PERSON] заперечення проти позову та просить в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року N 4\~«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідачів компенсації за завдану моральну шкоду, позивач як на підставу позову посилається на вчинення відповідачами нікчемної угоди. Відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Як вбачається з рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25.06.2014 року (а.с.5-6), зміненого рішенням апеляційного суду Львівської області від 18.11.2014 року (а.с.7-8), судами застосовано наслідки недійсності нікчемної угоди договору про співпрацю від 28.10.2009р., укладеного між відповідачами. Наведене підтверджує вчинення відповідачами недійсного правочину. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Цивільне судочинство відповідно до вимог ст.10 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вищевказаним вимогам, позивачем не представлено суду доказів не лише того, що моральна шкода завдана йому з вини відповідачів, а й що така спричинена йому саме у зв'язку з укладенням відповідачами нікчемного договору про співпрацю. Більше того, у самій позовній заяві позивач зазначає, що хвилювання, нервовий стрес та порушення звичайного укладу життя спричинені ще й фізичними стражданнями, викликаними переломом руки, струсом мозку, забоями та іншими тілесними ушкодженнями, завданими [PERSON] при фізичному перешкоджанні позивачу в користуванні вказаним приміщенням, та погіршенням стосунків із суміжними орендарями, оскільки він зобовязаний забезпечити їм належні умови, однак внаслідок умисного відключення [PERSON] електроенергії, води та опалення, позивач змушений був майже місяць возити воду з дому, що відняло багато часу, сил та тримало у нервовій напрузі, а також змусило позивача затратити багато часу та коштів на переобладнання електропостачання та водопостачання і влаштування індивідуального електричного опалення для сусіднього орендаря. Наведене не є безпосереднім наслідком укладення між відповідачами недійсного правочину, а тому за відсутності доказів на підтвердження вищевказаних обставин, не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Наявна у матеріалах справи копія акта судово-медичного дослідження (обстеження) №434/12 (а.с.30-32) свідчить лише про отримання [PERSON] тілесних ушкоджень, однак не підтверджує, що такі спричинені діями будь-кого з відповідачів. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем не подано суду достатніх та належних доказів на підтвердження завдання йому з вини відповідачів моральної шкоди, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed