Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП належного йому автомобілю [NUMBER] в сумі 26690,21 грн., судові витрати в сумі 640 грн., та витрати на юридичну допомогу в сумі 800,00 грн. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. 12.10.2016 року близько 11 год. 55 хв. [PERSON], керуючи тролейбусом Trolza д.н. 3331 по вул. Ак. Проскури у м. Харкові порушила п. 10.1 ПДР України та допустила зіткнення з належним позивачеві автомобілем [NUMBER] під його керуванням, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року, яка набула чинності, [PERSON] визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, та вартість відновлювального ремонту складає 26\~690,21 грн. [PERSON] на момент вчинення ДТП працювала водієм КП «Тролейбусне депо №3», та керувала тролейбусом, який належать даному підприємству. Тому, саме відповідач повинен відшкодувати завдану шкоду. Також позивач просить стягнути витрати на юридичну допомогу в розмірі 800,00 грн., які позивач витратив при зверненні до юриста за складання позовної заяви. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача КП «Тролейбусне депо №3» [PERSON] визнала позовні вимоги в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 12.10.2016 року о 11.55 год. [PERSON], керуючи тролейбусом Trolza д.н. 3331 по вул. Ак. Проскури у м. Харкові, в районі будинку №1, при початку руху не переконалась, що це буде безпечно, та допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим порушила п. 10.1 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року, яка набула чинності 19.12.2016 року, [PERSON] визнана винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., та стягнуто судовий збір. Автомобіль КІА д.н. [NUMBER] належить позивачеві на праві власності. (а.с. 8). В результаті ДТП, позивачу була заподіяна матеріальна шкода, яка складає 26690,21 грн. (а.с. 9). Судом встановлено, що тролейбус Trolza д.н. 3331, яким керувала третя особа належить відповідачу, та третя особа перебувала з відповідачем у трудових відносинах на момент ДТП. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~\~ Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Відповідно \~до розяснень, викладених в Пленумі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ \~№ 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання \~застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом \~підвищеної небезпеки» в п. 6 зазначено, що \~«особою, яка \~зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом \~підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( п. 2.2. Правил дорожнього руху України)». Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Відповідно до частини 1\~статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов'язків. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обовязків. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 01 січня 2012 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Матеріали справи свідчать, що правову допомогу позивачеві надавала ФОП [PERSON], про що між ними був укладений договір про надання юридичних послуг від 13.02.2017 року, відповідно до якого позивачем сплачено останній 800,00 грн. за складання позовної заяви, про що було складено акт виконаний робіт від 14.02.2017 року. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved