Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив, позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав та передати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] службі у справах дітей виконавчого комітету Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області для подальшого влаштування. У обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживали за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне проживання особи. У свідоцтвах про народження дітей батько записаний зі слів матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Гр. [PERSON] постійно змінює місця роботи, в зв`язку з цим немає постійного заробітку, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, навчанням та вихованням своїх дітей не займається, в будинку повна антисанітарія, за борги відключено електро-та газопостачання, відсутні продукти харчування, дитячу соціальну допомогу витрачала не за призначенням, не намагається створити належні житлово-побутові умови для проживання своїх дітей, в зв`язку з чим виникла загроза життю та здоров`ю дітей. Поведінка гр. [PERSON] розглядалася на засіданні опікунської ради Красносільської сільської ради, сім`ю неодноразово відвідували на дому депутати, члени опікунської ради, спеціалісти служби у справах дітей Лиманської райдержадміністрацїї, проводили бесіди, але належних висновків для себе вона не зробила. З 09.04.2016 року із сім`єю гр. [PERSON] проводилася постійна робота фахівцями із соціальної роботи відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Красносільської сільської ради. З 27.05.2019 року сім`ю гр. [PERSON] взято під соціальний супровід із наданням необхідних послуг. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову та повернути їй дітей. Стверджувала, що на дайни час працевлаштована та взмозі забезпечити належні умови проживання дітей. Представник Лиманського відділу поліції ГУНП в Одеській області Пастернак А.Ф., у судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду, що з відповідачкою неодноразово проводилась виховна робота, здійснювались спроби допомогти стати на шлях виправлення, але [PERSON] знехтувала допомогою. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] матір`ю дітей є [PERSON] . (а.с.7-9) Згідно до характеристики наданої головою виконкому Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області станом на 31.07.2018 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Постійно змінює місця роботи, в зв`язку з цим немає постійного заробітку, схильна до зловживання спиртними напоями, навчанням та вихованням своїх дітей не займається, не створила належні житлово-побутові умови для проживання своїх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Поведінка гр. [PERSON] розглядалась на засіданнях опікунської ради Красносільської сільської ради, відвідували на дому депутати, члени опікунської ради, спеціалісти служби у справах дітей Лиманської райдержадміністрації, проводили бесіди, але належних висновків для себе вона не зробила, продовжує вести паразитичний спосіб життя.(а.с. 16) Характеристика надана відповідачу через три роки, а саме 31.03.2020 року не вказує на будь які позитивні зміни у способі життя відповідачки, остання продовжує змінювати місця роботи, схильна до зловживання спиртними напоями, навчанням та вихованням своїх дітей не займається, не створила належні житлово-побутові умови для проживання своїх малолітніх дітей, проведені профілактичні заходи(бесіди, надання матеріальної допомоги) позитивних результатів не принесли.(а.с.17) 05.04.2019 року, 12.04.2019 року, 24.05.2019 року, 12.06.2019 року, 14.08.2019 року, 29.08.2019 року, 24.09.2019 року, 27.03.2020 року проводились обстеження житлово- побутових умов проживання сім`ї [PERSON] . Встановлено, що родина проживає у будинку з трьома житловими кімнатами, літньою кухнею, санвузлом, газо та електропостачання відключено за борги, в будинку панує антисанітарія, матір [PERSON] та її співмешканець [PERSON] зловживають спиртними напоями та не приділяють дітям належної уваги. (а.с.26-33) 31 березня 2020 року на підставі рішення №52, виконавчим комітетом Красносільської сільської ради, вирішено відібрати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в їх матері - [PERSON] , [INFO] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] .(а.с.80) З квітня 2020 року малолітні [PERSON] та [PERSON] передані в сім`ю [PERSON] де вони знаходяться і по цей час. Уже після подання позову та відібрання малолітніх дітей, було здійснено обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , а саме 22 липня 2020 року під час огляду комісією було виявлено недостатню кількість речей повсякденного вжитку, відсутність продуктів харчування, в будинку був присутній стійкий запах алкоголю та вогкості. [PERSON] досі не має паспорту. [PERSON] повідомила, що з червня 2020 року працює разом зі своїм співмешканцем [PERSON] кухарами в нічному клубі «Лимон», керівництво нічного клубу разом з тим повідомило, що останні систематично пропускають роботу. За результатами обстеження комісія дійшла висновку що відповідач не створив належних умов з часу подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав. Аналогічних висновків комісія дійшла при здійсненні обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] 12 листопада 2020 року. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , заперечував проти позбавлення батьківських прав його матері [PERSON] , при цьому підтвердив, що матір разом зі своїм співмешканцем періодично зловживають спиртними напоями, заперечував посилання позивача про те, що діти в сім`ї не отримували достатнього харчування. На його переконання матір після відібрання дітей стала на шлях виправлення, влаштувалась на роботу майже не вживає спиртних напоїв та на даний час здатна виконувати свої батьківські обов`язки. При цьому повідомив, що в прийомній сім`ї йому хоч і було добре проте, він самостійно виявив бажання повернутися до своєї матері оскільки незважаючи на погані умови з рідною матір`ю йому все ж краще. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з такого. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку із невиконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків малолітні [PERSON] та [PERSON] передані до прийомної сім`ї Ватан де і перебувають на цей час. Неналежність виконання [PERSON] своїх обов`язків підтверджується численними актами обстеження житлово-побутових умов, у тому числі проведених після звернення до суду із даним позовом. За час перебування справи у суді [PERSON] не зробила належних висновків, не створила належних та достатніх умов для проживання малолітніх дітей, не знайшла постійної роботи, продовжує зловживати спиртними напоями. Ухвалюючи рішення суд зазначає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей відповідатиме інтересам дітей та є захистом їх прав у майбутньому. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення відповідача [PERSON] стосовно [PERSON] суд із врахуванням положень ч. 2 ст. 171 СК України враховує думку неповнолітнього [PERSON] який вважав недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він свідомо бажає проживати разом з матір`ю та не бажає проживати у прийомній сім`ї. Хоче допомогти матері виправити становище в сім`ї. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На основі вищевикладеного,

Outcome: partial