Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів пророзірвання попереднього договору купівлі - продажу нерухомого майна, усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення , який в подальшому уточнив та зменшив позовні вимоги, залишивши позовну вимогу про виселення, посилаючись на те, що в 1993 році позивачу, [PERSON], було виділено та передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку на території [ADDRESS], загальною площею 0,20 га. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується архівними витягами про виділення та приватизацію земельних ділянок та державним актом на право приватної власності на землю від 09 серпня 1996 року. В цьому ж році отримавши дозвіл на будівництво індивідуального будинку з господарськими будівлями на вказаній земельній ділянці, [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими спорудами, що підтверджується витягом з розпорядження про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, проектом забудови земельної ділянки індивідуального забудовника, паспортом на забудову садиби в сільському населеному пункті України. Даний будинок, знаходиться за адресою [ADDRESS], підключений до зовнішніх мереж газопостачання, водопостачання, та електрозабезпечення, що підтверджується договором про користування електричною енергією, договором про надання послуг з газопостачання. Вказаний житловий будинок з господарськими спорудами є закінченим будівництвом та придатний для проживання. Право позивача щодо користування та розпоряджання вказаним житловим будинком не оспорюється і не оспорювалось. На сьогоднішній день, в даному житловому будинку проживають відповідачі без будь-якої реєстрації на проживання та дозволу [PERSON], чим порушують його право на користування та розпорядженням на власний розсуд своїм майном. Проживання відповідачів заважає позивачу оформити технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, здійснити державну реєстрацію та отримати правовстановлюючий документ. На неодноразові прохання добровільно виселитися з будинку відповідачі категорично відмовляються. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, а саме з позовом про виселення. Так у листопаді 2013 року у позивача була домовленість з відповідачем про купівлю даного будинку за ціною 21 тисяча доларів США (на день розрахунку згідно курсу долара США). Після чого вони відразу почали проживати в спірному житловому будинку. Відповідачі за довіреністю позивача, повинні були виготовити документи на будинок за 2 тисячі доларів США, тому кінцева договірна ціна була - 19 тис. доларів США. Термін на розрахунок та виготовлення документів був 6 (шість) місяців з листопада 2013, року. Минуло більше 2 років, відповідачі проживають у будинку позивача, документи не виготовили, не здійснили повний розрахунок з позивачем [PERSON] На сьогоднішній день позивач отримав біля 134500 грн., всі розписки знаходяться у відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали па прохали задовольнити, з наведених в ньому підстав. Позивач [PERSON] також дав пояснення, вказав на те, що в 1993 році отримав зеемельну ділянку на території [ADDRESS], загальною площею 0,20 га. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, після чого побудував житловий будинок і переселився в нього, де проживав 10 років, а в 2013 році довірив брату доглянути будинок, але будинок пограбували. В мережі інтерентет виклав оголошення про продаж будинку, після чого привезли покупця на будинок, але юрист сказала, шо необхідно виготовити документи на будинок. Дійшовши згоди, вирішили будинок продати. Коли дочка виходила заміж, то сказав відповідачу щоб гроші давали в гривнях. Після цього відповідач гроші не віддавав. Відповідач в будинку проживає з 2013 року, документи виготовити обіцяли за 6 місяців, однак не виготовили. Ключів від будинку не має у позивача. В грудні 2015 року відповідачі обіцяли віддати документи. Представник відповідача [PERSON] та відповідачі позов не визнали, прохали відмовити в його задоволенні. Представник відповідача вказав на те, що позивач є не належним, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок, а тому він не може пред'являти позов. Так звернув увагу на те, що державний акт на земельну ділянку наданий позивачу на даний час втратив чинність а тому є недійсним, угоди укладені позивачем на водопостачання та на постачання газу укладені ним на будинок [ADDRESS] а не на спірний будинок. Документи на забудову житлового будинку надані позивачем до суду також на будинок по [ADDRESS] без номера а тому позивач взагалі не надав жодного документу до суду підтверджуючого його будь які права на спірний будинок. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2013 році в листопаді побачили оголошення про продаж будинку. Зустрівшись з позивачем домовились про умови та ціну в 17 тисяч доларів. Оскільки в будинку жити було неможливо то дали позивачу завдаток і домовились про розстрочку у виплаті іншої суми. В червні 2014 по завершенні ремонту переїхали у вказаний будинок. Через деякий час прийшов брат позивача і прохав дати 2 тисячі доларів США, а останній після розмови з позивачем дав йому вказану суму. У них були дружні відносини з сім»єю позивача. Були на весіллі доньки позивача перед яким також віддавали гроші за будинок оскільки позивачу були потрібні кошти на весілля. У грудні 2015 року хотіли укласти з позивачем попередній договір купівлі - продажу у нотаріуса але останній відмовився та вимагав повного розрахунку за будинок. Він також пропонував позивачу автомобіль належний його тещі в погашення боргу але позивач вимагав крім автомобіля ще 50 тисяч гривень яких у відповідача не було. Вважає позов необґрунтованим оскільки вони з дружиною фактично повністю розрахувалися за будинок і крім того відремонтували його. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона живе по сусідству з відповідачем по [ADDRESS], перебуває у дружніх відносинах з позивачем, з його слів знає, що відповідач у 2014 році обіцяв розрахуватись за будинок, але не виконав цього. Вона проживає навпроти відповідача з 1997 року і їй відомо, що позивач будував будинок в якому проживав з 1996 року десь до 2013 року потім там проживав брат позивача а потім стали проживати відповідач з дружиною. На місці де знаходиться будинок раніше було поле і номера будинків присвоювались не відразу наскільки їй відомо будинок належний позивачу в якому проживає відповідач має номер- 3-б, і розташований по [ADDRESS].. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що в 1993 році позивачу, [PERSON], на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Тростянецької сільської ради від 20.12.1993 року, було виділено та передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку на території с.В.Тростянець, Тростянецької сільської ради, загальною площею 0,20 га. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується архівними витягами про виділення та приватизацію земельних ділянок та державним актом на право приватної власності на землю від 09 серпня 1996 року серії [NUMBER]. В 1993 році, на вказаній вище земельній ділянці, [PERSON] розпочав будівництво житлового будинку з господарськими спорудами, що підтверджується витягом з розпорядження про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку від 22.10.1998 року за № 666, проектом забудови земельної ділянки індивідуального забудовника від 21.10.1998 року № 289 та паспортом на забудову садиби в сільському населеному пункті України від 18.03.1999 року №2. По Даний будинок, знаходиться за адресою [ADDRESS], підключений до зовнішніх мереж газопостачання, водопостачання, та електрозабезпечення, що підтверджується договором про користування електричною енергією, договором про надання послуг з газопостачання. Вказаний житловий будинок з господарськими спорудами є закінченим будівництвом та придатний для проживання. Право позивача щодо користування та розпоряджання вказаним житловим будинком не оспорюється і не оспорювалось. На сьогоднішній день, в даному житловому будинку проживають відповідачі без будь-якої реєстрації на проживання та дозволу позивача, чим порушують його право на користування та розпорядженням на власний розсуд своїм майном. Проживання відповідачів заважає позивачу оформити технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, здійснити державну реєстрацію та отримати правовстановлюючий документ. На неодноразові прохання добровільно виселитися з будинку відповідачі категорично відмовляються даний факт визнаний в судовому засіданні відповідачем. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, а саме з позовом про виселення. У листопаді 2013 року у позивача була домовленість з відповідачем про купівлю даного будинку за ціною 21 тисяча доларів США (на день розрахунку згідно курсу долара США). Після чого вони відразу почали проживати в спірному житловому будинку. Відповідачі за довіреністю позивача, повинні були виготовити документи на будинок за 2 тисячі доларів США, тому кінцева договірна ціна була - 19 тис. доларів США. Термін на розрахунок та виготовлення документів був 6 (шість) місяців з листопада 2013, року. Минуло більше 2 років, відповідачі проживають у будинку позивача, документи не виготовили, не здійснили повний розрахунок з позивачем [PERSON] На сьогоднішній день позивач отримав біля 134500 грн., всі розписки знаходяться у відповідачів. Також вказані осбтавини підтверджуються наявними в справі доказами, а саме: витягом з розпорядження про дозвіл на будівництво (перебудову) індивідуального житлового будинку, виданого 22.10.1998 року на ім'я [PERSON] (а.с. 8), паспортом на забудову садиби в сільському населеному пункті України, виданого 18.03.1992 року №2 на ім'я [PERSON] (а.с. 11-12), проектом забудови земельної ділянки індивідуального забудовника (а.с. 13), договором № 642/13-П від 05.11.2013 року на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) межземельної ділянки в натурі ( а.с. 9), договором про користування електричною енергією від 10.09.2015 року на ім'я [PERSON] ( а.с. 14-15), договором про надання послуг з газопостачання від 29.05.2001 року на ім'я [PERSON] ( а.с. 16-17), договором на експлуатацію побутового газового лічильника № 1772 від 23.11.1996 року (а.с. 18),схемою та планом газопровода (а.с. 19-20), державним актом на право приватної власності на землю, виданого на ім'я [PERSON], витягами з архівного відділу Полтавської районної державної адміністрації про надання дозволу на виділення земельної ділянки на ім'я [PERSON], довідкою з Тростянецької сільської ради, згідно якої будинок, що розташований за адресою [ADDRESS], належить [PERSON], та посвідченими секретарем сілської ради пояснення [PERSON] та [PERSON], [PERSON]та [PERSON] проживають у вказаному будинку, але власником якого являється [PERSON] Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України враво власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ч. 1 ст. 57 ЦПК України, Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Outcome: approved