Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 25 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №497. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося, у звязку з тим, що вони мають різні погляди на життя, через що виникають непорозуміння, вирішення багатьох життєвих питань для сторін мирно не досягається. Це у свою чергу привело до відчуження, втрати почуттів кохання та поваги. Між ними шлюбні стосунки припинено на протязі останніх двох років, хоча вони і мешкають під одним дахом, але кожний окремим особистим життям, спільне господарство не ведеться. Між ним не має суперечок про розподіл майна та досягнута згода про утримання доньок. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про що в матеріалах справи міститься підтвердження, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши думку позивача та дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104, 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 25 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №497, про що свідчить оригінал свідоцтва про одруження серії І-ВЛ №202810, виданого 25 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] (підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №381712, виданого 15 жовтня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, на підставі актового запису №387 від 04 серпня 2004 року), та [PERSON], [INFO] (підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №381713, виданого 15 жовтня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, на підставі актового запису №306 від 18 травня 2010 року). Під час розгляду справи відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, прохав суд надати строк для примирення, зазначивши, що разом сторони не мешкають, однак бажає зберегти сімю та відновити сімейні відносини. Відповідно до ст. 111 СК України судом було вжито заходи щодо примирення подружжя і наданий строк для примирення, але у встановлений судом строк сторони до примирення не прийшли. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 56 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сімя існує формально, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у звязку з чим шлюб необхідно розірвати. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно дост.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище, яке змінено у звязку з реєстрацією шлюбу, суд відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, задовольняє цю вимогу та залишає останній прізвище, яке набуте нею у звязку з реєстрацією шлюбу «Токар».

Outcome: approved