Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛАММА» про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, належних сум при звільненні, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що він перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛАММА» у період з 13.05.2016 року по 04.03.2020 року, що підтверджується записами у трудовій книжці. 04.03.2020 року його було звільнено за наказом № 03/04-3к, проте за період з лютого 2020 року по березень 2020 року відповідач не виплатив йому заробітну плату в сумі 20 038 грн. 43 коп. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 20 038 грн. 43 коп., 50 095 грн. 80 коп. компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та 20\~000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді від 12.06.2020 року у справі відкрито провадження. Позивач уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував; просив розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛАММА» у період з 13.05.2016 року по 04.03.2020 року, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 9) та наказами № 35-к від 04.05.2016 року (а.с. 5) та № 03/04-3к від 04.03.2020 року (а.с. 7). 04.03.2020 року [PERSON] було звільнено у зв`язку із скороченням чисельності і та штату працівників, що підтверджується наказом № 03/04-3к від 04.03.2020 року. Станом на день звільнення за відповідачем рахувалась не виплачена заробітна плата позивачу. Так, відповідно до розрахункового листка (а.с. 8) Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛАММА» не виплатило [PERSON] заробітну плату за період з лютого 2020 року по 04 березень 2020 року в сумі 20 038 грн. 43 коп. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч. 1ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата працівнику повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що передбачено ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України. У відповідності до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Положеннями ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів,нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно ст. 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці,у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Постановою КМУ № 159 від 21 лютого 2001 року затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно п. 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Згідно зі ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розрахунку позивача компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з 05.03.2020 року по 02.06.2020 року складає 50\~095 грн. 80 коп. 20\~038 грн. 43 коп. (заробітна плата за останні 2 місяця) : 36 днів (кількість фактично відпрацьованих днів) = 556 грн. 62 коп. 556 грн. 62 коп. х 90 днів (час затримки проведення розрахунку) = 50\~095 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд погоджується з доводами позивача щодо розміру завданої йому моральної шкоди . Так, суд враховує, що позивач має родину, де виховуються двоє дітей. Він один утримує сім`ю, оскільки його дружина [PERSON] не працює у зв`язку з необхідністю доглядати дочку-інваліда. Враховуючи викладене, суд задовольняє уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч.\~ 1,\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп.. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved