Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь взяту в борг суму в розмірі 180600,00 грн., витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. В обгрунтування позову вказав, що згідно розписки від 06.12.2014 року він надав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 5600,00 доларів США. Нa підтвердження укладання договору відповідачем була власноручно складена розписка про отримання коштів, в якій він зобовязався повернути грошові кошти в розмірі 7000,00 доларів США до 01.04.2015 року. До теперішнього часу сума боргу позивачу не повернута. Від позивача надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу в його відсутності (а.с. 38). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений шляхом направлення судових повісток на його адресу (а.с. 18,24,29,33,37,42,47,48), про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов та заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. Суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез`явившихся учасників за наявними доказами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений на письмі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. Позивачем виконані умови договору, обумовлені в розписці гроші були передані відповідачу та отримані ним в момент складання відповідачем розписки. На момент звернення до суду з позовною заявою сума боргу станом на 18.06.2018 року становить 180600,00 (сто вісімдесят тисяч шістсот) грн. (згідно курсу НБУ). На підставі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог чинного законодавства та в строк його виконання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ст. ст. 77, 80 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно письмової розписки від 06.12.2014 року, за договором позики позивач передав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 5600,00 доларів США, а відповідач у свою чергу зобов`язався повернути позивачу суму боргу у розмірі 7000,00 доларів США та виконати грошове зобов`язання за договором позики в строк до 01.04.2015 року (а.с. 8). На момент звернення до суду з позовною заявою сума боргу станом на 18.06.2018 року становить 180600,00 (сто вісімдесят тисяч шістсот) грн. (згідно курсу НБУ а.с. 11). Однак, до моменту розгляду справи сума боргу відповідачем не погашена. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Доказом укладання договору позики та передачею по ньому грошей є розписка від 06.12.2014 року, складена відповідачем особисто, що відповідає вимогам ст. 1047 Цивільного кодексу України. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При встановлених обставинах, позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 06.12.2014 року, підлягають задоволенню згідно положень ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, так як позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи, обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог - обґрунтовані. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1811 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved