Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов»язків. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в їх задоволенні, пояснюючи відсутність спілкування з донькою, по - перше, перешкоджанням позивача, а, по - друге, необхідністю постійного нагляду за хворим батьком, який вже на час розгляду справи помер. Відповідач пояснив, що саме після смерті батька він переоцінив світогляд, зрозумів, що донька для нього є рідною кров»ю, бажає на сьогоднішній день з нею спілкуватися. Треті особи - прокуратура Шевченківського району м. Києва, служби у справах дітей Солом»янської РДА та Шевченківської РДА просили задовольнити позовні вимоги, вважають, що позбавлення батьківських прав, перш за все, є необхідним для 14 -річної дитини, адже, дівчинка сама просить позбавити свого батька батьківських прав щодо неї. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Позивач з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з [INFO]. Від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO]. 22 листопада 2006 року шлюб між сторонами було розірвано. 10 лютого 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після чого позивач змінила прізвище на [PERSON]. Судом встановлено, що виховання та утримання дитини з 2009 року здійснює її вітчим - [PERSON] Дитина його любить та бажає, щоб він її усиновив. Дитина змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] за власним бажанням після того, як її біологічного батька було позбавленому в заочному порядку батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від своїх обов»язків по вихованню дитини. Ухилення має місце тоді, коли батько не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не створює умови для отримання нею освіти. Як показав, допитаний в судовому засіданні позивач, 27 травня 200 року було укладено шлюб, після одруження позивач разом з відповідачем почали жити в квартирі відповідача по вул. Туполєва. [INFO] народилася донька. Після пологів позивачеві було важко проживати разом з батьками відповідача, оскільки вони зловживали спиртними напоями. Позивач намагалася привернути увагу батьків до їх маленької онуки, але у неї не вийшло. Мати відповідача померла в 2002 році. Батько, хоча і був закодований, але мали місце епіприпадки . Донька часто просипалася вночі від жахливих криків дідуся. Як зазначив позивач, це було випробування, якого відповідач не зміг подолати. Він не ночував дома, а коли з»являвся - то був в стані алкогольного сп»яніння. Позивач сподівалася, що поведінка чоловіка пов»язана з психологічною кризою, яка мине. Крім того, дитина народилася з патологією і їй було оформлена інвалідність. В 2004 році дівчинка була прооперована, їй треба було навчатися стояти на ніжках, ходити. Після операції дитина разом із мамою проходила важку фізичну те емоційну реабілітацію. Дитина багато плакала, їй було боляче. Як показав свідок, відповідачеві в цей час захотілось самоусунутись від проблем та, починаючи з 2004 року відповідач почав влаштовувати сварки, а в кінці 2005 року відповідач перестав проживати разом з сім»єю, у грудні 2006 року шлюб в заочному порядку було розірвано. На той час, позивач була без освіти, без роботи, з дитиною - інвалідом. [PERSON] з»явився в житті [PERSON] в 2008 році, він для неї став і батьковім, і другом. Як показав свідок, [PERSON] за всі 14 років життя нічого не зробив дитині, щоб вона могла пригадати з посмішкою. [PERSON] не бажає спілкуватися з батьком. На сьогоднішній день дитина проживає в повноцінній сім»ї. Всі свідки зі сторони позивача показали, що після того, як відповідач покину позивача з дитиною вони залишились без допомоги, жили вкрай бідно, погано харчувались та підтвердили, що всі надавали у різний спосіб допомогу позивачеві та її доньці. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог [PERSON] зазначив, що був позбавлений можливості зустрічатись ту утримувати малолітню дитину у зв»язку із важкою хворобою батька. Також пояснив суду, що не міг спілкуватися через перешкоджання з боку позивача, через що він звертався до ССД для встановлення графіку побачень. На запитання суду пояснив, що він для вирішення питання щодо безперешкодного спілкування з дитиною до суду, правоохоронних органів з січня 2009 року по січень 2014 року не звертався. Небажання дитини спілкуватися з ним пояснив здійсненням тиску на дитину з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім»ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім»ї. [PERSON] подала до суду заяву, в якій дівчина просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неї. Стаття 12 Конвенції про права дитини закріплює, що дитина здатна сформулювати власні погляди, має право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині надається можливість бути вислуханою у ході будь - якого розгляду справи. 14 липня 2014 року [PERSON] було складено висновок про те, що [PERSON] здатна самостійно аналізувати події, свідком яких вона є, по - друге, соціально - підтримуюче оточення для дівчини становить її брат, вітчим та мати, по - третє, мати дитини не здійснює на дівчину вплив з метою створення негативного образу батька. [PERSON] була допитана як спеціаліст під час судового засідання та пояснила, що на даний період часу [PERSON] бажано не піддавати психологічному стресу, оскільки дитина перебуває в пубертатному періоді, зазначила, що спілкування дитини з біологічним батьком беззаперечно нанесе шкоду психіці, оскільки вона не бажає спілкуватись з батьком, не бачить його у своєму соціальному оточенні, прірва, що утоврилась між ними на даний час є неподоланою. Примушення дитини до спілкування з біологічним батьком може привести до негативних наслідків, які призведуть до втрати дитиною інтересів до навчання, негативно позначаться на сексуальному розвитку тощо. Висновками як органу опіки та піклування Шевченківської РДА, так і Солом»янської РДА визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Згідно зі ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїз вимог або заперечень. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки повинні довести, що вони належним чином виконують свої обов»язки. Щодо заперечень відповідача проти встановлених обставин ухилення ним від батьківських обов»язків та посилань, що позивач намагається приховати його спроби спілкуватися з дитиною, судом встановлено, що відповідач з відповідними заявами на протязі 2009 -2014 років не звертався, належних та допустимих доказів на підтвердження сумлінного та систематичного виконання ним батьківських обов»язків відносно доньки не надав. Враховуючи вік дитини, рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку, суд вважає за доцільне обов»язково прийняти її до уваги та разом у сукупності з іншими доказами задовольнити позовні вимоги шляхом позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: approved