Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,в якому зазначив,що 16 січня 2015 року між ним та [PERSON] був укладений попередній договір на укладення в майбутньому договору купівлі-продажу частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0599 га і є власністю на підставі державного акту на земельну ділянку серія [NUMBER], (кадастровий номер [NUMBER] - площа 0,0500 га та кадастровий номер [NUMBER] - площа 0,0099 га) та купівлі-продажу частини земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд (державний акт на земельну ділянку серія [NUMBER]). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом частка відповідача складає 1/4 житлового будинку та 1/2 земельної ділянки. Сторони домовились у попередньому договорі нотаріально посвідчити основний договір купівлі-продажу у строк не пізніше 16 лютого 2015 року. Відповідно до ч.4 Попереднього договору позивач передав відповідачу 120000,00 грн. в рахунок оплати вартості частини житлового будинку та земельної ділянки.Однак до цього часу відповідач не уклав з позивачем Основний договір купівлі-продажу на частину житлового будинку і земельну ділянку та ухиляється від виконання цих дій. Позивач просить визнати попередній договір від 16 січня 2015 року договором купівлі-продажу 1/4 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0599 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], які належать [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 6 грудня 2011 року.Визнати за ним право власності на 1/4 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0599 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та пояснила,що вона не знає позивача,ніколи його не бачила,ніякі договори з ним не укладала та не отримувала від нього кошти.Документи на будинок та земельну ділянку у неї забрав її представник,на якого вона оформила довіреність,а у послідуючому дану довіреність скасувала.Вважає,що таким чином хочуть забрати її майно. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні встановлено,що відповідач по справі є власником 1\\4 частини житлового будинку [ADDRESS] та 1\\2 частини земельної ділянки площею 0,0599 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні копіями свідоцтв про право на спадщину(а.с.5-6). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України «Попереднім є договір,сторони якого зобов»язуються у певний термін укласти договір у майбутньому (основний договір)на усовах ,встановлених попереднім договором.» У судовому засіданні було встановлено,що 16 січня 2015 року між позивачем та відповідачкою був укладений попередній договір на укладення в майбутньому договору купівлі-продажу частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0599 га,власником яких є відповідачка по справі,що стверджується копією зазначеного попереднього договору.Згідно даного договору сторони домовились укласти оснований договір купівлі-продажу та посвідчити його нотаріальне не пізніше 16.02.2015р (а.с.4). Відповідно до ч 3 ст. 635 ЦК України «Зобов»язання,встановлене попереднім договором,припиняється,якщо оснований договір не укладений протягом строку,встановленого попереднім договором або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладання». У судовому засіданні було встановлено,що у визначений попереднім договором строк- до 16.02.2015р ,основний договір купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] між позивачем та відповідачем укладений не був та не був посвідчений нотаріально.Доказів тих обставин,що сторонами направлялись пропозиції щодо укладання основного договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна,до суду надано не було. Відповідно до ч 3 ст.635 ЦК України зазначений попередній договір купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки припинив свою дію. З огляду на вищевикладене позовні вимоги позивача ,відповідно до яких він просить визнати попередній договір від 16 січня 2015 року договором купівлі-продажу 1/4 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0599 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] суд вважає надуманними , безпідставними та такими,що суперечать вимогам закону. Крім того, відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст.. 326 ЦК України «Право власності набувається на підставах,що не заборонені законом,зокрема з правочинів.Право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Враховуючи викладені обставини,суд вважає відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0599 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], у зв»язку з чим суд відмовляє позивачу у даних позовних вимогах у повному обсязі. На підставі ст.526,527,635 ЦК України ,

Outcome: dismissed