Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики у якій зазначає, що «30 травня 2014року він надав у борг відповідачу грошову суму в розмірі 18 000,00доларів США, які він зобов*язався повернути до 15 липня 2014 року, 11.06.2014року надав в борг суму 10 000,00доларів США зі строком повернення до 18 червня 2014року, та 12.06.2014року надано у позику 5700,00 доларів США, які відповідач зобов*язався повернути до 13 червня 2014року, дані факти підтверджені відповідними договорами позики та розписками, які видавалися в присутності свідка [PERSON] Проте відповідач умови договору не виконав у передбачений договором термін позику не повернув у зв*язку з чим загальна сума заборгованості складає 33 700,00доларів США., що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 436 415,00грн. Договорами позики від 30.05.2014року та від 11.06.2014року передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов*язань по поверненню коштів у вигляді штрафу в розмірі 3% від загальної суми позики за кожну наступну календарну добу. Таким чином, сума штрафу за договором позики від 30.05.2014року станом на 20.10.2014р. складає 678 321,00грн., а за договором позики від 11.06.20014р. складає 481 740,00грн. на підставі вищенаведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договорами позики та суми штрафів в розмірі 1 596 476,00грн., а також судовий збір в розмірі 3654,00грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що дійсно відповідач брав у позивача в борг зазначені ним кошти, однак повернув всі суми, окрім 10 000,00доларів, підтвердженням цього є записи на зворотній стороні договору та підписом позивача, оскільки в договорах позики сторони погодилися, що при поверненні сум боргу буде робитися відповідна відмітка на зворотному боці договору. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між [PERSON] та [PERSON] «30 травня 2014року укладено договір позики на суму 18 000,00доларів США строком повернення до 15 липня 2014 року, 11.06.2014року на суму 10 000,00доларів США зі строком повернення до 18 червня 2014року, та 12.06.2014року на суму 5700,00 доларів США строком повернення до 13 червня 2014року, що підтверджується розписками про отримання цих коштів . Відповідач не виконав свої зобов'язань щодо повернення грошових коштів відповідно до зазначених домовленостей між сторонами , про що свідчить наявність боргових документів у позивача. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, тоді воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України визначено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України визначено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. В статті 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки Проте у порушення положень договору позики, приписів Цивільного кодексу України, істотні умови договору Боржником порушені, Відповідачем не виконуються зобов'язання щодо погашення суми заборгованості за договором позики. Позивач змушений звернутися до суду для стягнення суми заборгованості з Боржника у встановленому законом порядку. Невиконання Відповідачем зобов'язань за договорами позики призвело до порушення ст.ст 525, 526, 530, 1048, 1049 ЦК України. Станом на 20.10.2014р. сума заборгованості - за договором позики від 30.05.2014року в розмірі - 233 100,00грн. - за договором позики від 11.06.2014року в розмірі 129 500,00грн. - за договором позики від 12.06.2014року в розмірі 73 815грн. Враховуючи, що Відповідач не виконує за договорами позики обов'язок зі своєчасного повернення суми заборгованості суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу за договорами позики в розмірі 436,415грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача сум штрафу за договорами позики від 30.05.2014року в розмірі 678 321,00грн. та за договором позики від 11.06.2014року в розмірі 481 740,00грн., то суд вважає ці вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки сторони належним чином не досягли умов щодо стягнення штрафу, тому як договори позики підлягають нотаріальному посвідченню відповідно до вимог діючого законодавства, а оскільки сторонами при його укладенні не була дотримана зазначена вимога, тому суд вважає дані договори,укладені в простій письмовій формі нікчемними у розумінні положень вимог ч.4ст.203 ЦК України,ст.ст.208, 209,215 ЦК України та такими що не породжують юридичних наслідків. Доводи представника відповідача про те,що кошти повернуто та розмір цих коштів вказані на зворотньому боці розписок суд не може прийняти до уваги оскільки виконання зобов,язань повинно фіксуватись у письмовій формі та такий порядок сторонами не дотриманий. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають витрати відповідача з оплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 3 654,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial