overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідачки. Позов мотивує тим, що одружився із відповідачкою 20.02.2012 року. Спільних дітей у них немає. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що сімейне життя між ними погіршилося, відповідачка змінила своє ставлення до нього, між ними почали виникати постійні сварки, відповідачка відмовляється вести спільне господарство. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні 12.12.2016 року позовні вимоги не визнавала та подала клопотання про надання терміну на примирення. В судове засідання 02.02.2017 року, після відновлення провадження не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце судового засідання. Причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до положень ст.ст.21,24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст. 112 Сімейного Кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільних дітей не мають, на даний час спільного господарства не ведуть, в наданий судом для примирення строк не примирилися, позивач настоює на розірванні шлюбу, відповідачка після відновлення провадження в судове засідання не з'явилася, що свідчить про те, що вона не заінтересована у збереженні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідачки. Позов мотивує тим, що одружився із відповідачкою 20.09.2003 року. Від спільного шлюбу у них народилася дочка, [PERSON], 07.10.2004 року. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що спільне життя у них з відповідачкою не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, на підставі чого в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинено з січня 2015 року. З цього часу спільного господарства не ведуть, спору про майно немає. Можливості зберегти сімю немає. Неповнолітня дочка проживає спільно із ним. На примирення не згоден, а тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, дитину залишити на проживання із ним. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити, а справу слухати без його участі. Відповідачка [PERSON] подала в судове засідання заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності. Суд, заслухавши заяви сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя з січня 2015 року не підтримує подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, спору про спільне майно немає, позивач настоює на розірванні шлюбу, а відповідачка позов визнала. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та неповнолітній дитині, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 160 ч.2 сімейного законодавства місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За згодою батьків ,дитина яка досягла 10-ти років, залишилася проживати із батьком, а тому при вирішенні спору дитину слід залишити на виховання батькові як позивачу про що не заперечила відповідачка в своїй заяві. За таких обставин позов є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню, у зв'язку з чим місце проживання неповнолітньої дитини сторін, яка на даний час проживає разом із позивачем, слід визначити за позивачем (батьком дитини).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідачки. Позов мотивує тим, що одружився із відповідачкою 21.06.1992 року. Від спільного проживання у них народилося дві доньки, які на даний час є повнолітніми. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що стосунки між ними протягом останніх років стали холодними та недружніми, у них з відповідачкою різні характери та погляди на сімейне життя. Шлюб став носити формальний характер, подружніх стосунків вони не підтримують, примирення між ними неможливе, а тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, неповнолітніх дітей не мають, в наданий судом термін для примирення не примирилися, позивач настоює на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідачки. Позов мотивує тим, що одружився із відповідачкою 26.07.2004 року та від цього шлюбу у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що між ним та відповідачкою зникло почуття любові та взаємоповаги, у них різні характери та погляди на сімейне життя. На даний час вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть та він має намір створити сім'ю з іншою жінкою. Шлюб став носити формальний характер, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити на проживання при матері, справу розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, заслухавши відповідачку, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, позивач настоює на розірванні шлюбу, а відповідачка позов визнала. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дітей, суд виходить із вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Спору про місце проживання дітей між сторонами немає, а тому їх слід залишити на проживання при матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідачки. Позов мотивує тим, що одружився із відповідачкою 28.09.2010 року. Від даного шлюбу дітей не має. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що одруження з відповідачкою виявилося невдалим, у них різні характери та погляди на сімейне життя. Вже майже два місяці вони проживають окремо і не підтримують будь-яких стосунків, як сімейна пара. Вважає, що сімейні відносини остаточно розірвані і відновлені бути не можуть. Примирення неможливе, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання двічі не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи належним чином була повідомлена, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з'явилася, що свідчить про те що вона не заінтересована у збережені шлюбу, позивач миритися не бажає, настоює на розірванні шлюбу і збереження його суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У своєму позові позивач вказав, що 30.12..2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині різних характерів та відсутності спільних поглядів на життя, сім`я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє. З січня 2014 року позивач фактично припинив з відповідачкою шлюбні стосунки і перестав вести з нею спільне господарство. Спільне господарство не ведеться. Спір про майно відсутній. Діти залишаються проживати з відповідачкою. Позивач у своєму позові просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та проти позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 30.12.2000 року зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради складений актовий запис № 659( свідоцтво про одруження [NUMBER]). Від спільного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. Тому, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 05.07.2012 року у виконкомі Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. народження. У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачкою спільним сімейним життям не проживають та не ведуть спільного господарства. Починаючи з січня 2015 року їх стосунки остаточно погіршилися, у кожного із них різні погляди на життя. За таких обставин позивач вважає, що їх шлюб існує формально і подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Не заперечує, щоб дочку залишили проживати біля відповідачки. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує та просить суд слухати дану справу у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася подала до суду заяву в якій зазначила, що на розірвання шлюбу згідна. Дочку просить суд залишити проживати біля неї. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» та просить справу слухати у її відсутності. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.10.2004 року у виконкомі Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2, що стверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.03.2015 року.(а.с.4) Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що стверджено копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5) На даний час сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 3. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою прізвище «[PERSON]» . Враховуючи вище зазначене, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 05.10.2004 року у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10. Від даного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивач посилається на те, що протягом двох років він з відповідачкою спільним сімейним життям не проживають та не ведуть спільного господарства. У кожного із них різні погляди на життя, різні інтереси та різне коло спілкування. За таких обставин позивач вважає, що їх шлюб існує формально і подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Не заперечує, щоб дітей залишили проживати біля відповідачки. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує та просить суд слухати дану справу у його відсутності. Не заперечує, щоб діти залишилися проживати біля [PERSON] Відповідачка в судове засідання не з'явилася подала до суду заяву в якій зазначила, що на розірвання шлюбу згідна. Дітей просить суд залишити проживати біля неї. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» та просить справу слухати у її відсутності. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.10.2004 року у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2005 року.(а.с.3) Від даного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4) та син [PERSON], [INFO], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.07.2005 року. (а.с.5) На даний час сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 3. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою прізвище «[PERSON]» . Враховуючи вище зазначене, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] який був зареєстрований 10.06.2000 року, виконавчим комітетом Звенячинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис № 9. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. У позовній заяві позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільним сімейним життям не проживають та не ведуть спільного господарства. За таких обставин позивач вважає, що їх шлюб існує формально і подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, в поданій до суду позовній заяві зазначив, що просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася подала, до суду заяву в якій зазначила, що на розвід згідна , просить справу слухати у її відсутності та дітей залишити проживати біля неї. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.06.2000 року, виконавчим комітетом Звенячинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис № 9, що стверджено (повторним) свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.2014 року.(а.с.11) За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] [INFO], що стверджено копією (повторного) свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 05.03.2009 року та [PERSON] [INFO], що стверджено копією (повторного) свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 05.03.2009 року. (а.с. 9-10) За час перебування у шлюбі позивач декілька раз змінював прізвище та ім'я з «[PERSON]» на [PERSON]» з «[PERSON]» на «[PERSON]» з «[PERSON]» на «[PERSON]» з «[PERSON]» на «[PERSON]» з «[PERSON]» на «[PERSON]», що стверджено відповідними свідоцтвами про переміну прізвища, імені, по батькові. (а.с.4-8) Згідно ухвали суду від 23.09.2014 року сторонам по справі надавався строк для примирення, але за зазначений строк сторони не примирились, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 3. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачем прізвище «[PERSON]» Враховуючи вище зазначене, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] який був зареєстрований 17.04.1988 року виконкомом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. Від спільного проживання мають двоє дітей, які вже повнолітні. У позовній заяві позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачкою у них не склалося. У зв'язку із тим, що позивач їздить на сезонні роботи вони із позивачкою спільним сімейним життям не проживають протягом тривалого часу та не ведуть спільного господарства. Діти повнолітті, спору щодо спільно нажитого майна немає. За таких обставин позивач вважає, що їх шлюб існує формально і подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на розірвання шлюбу згідна. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.04.1988 року у виконкомі Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6, що стверджено (повторним) свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.03.2015 року.(а.с.5) Від даного шлюбу є двоє дітей: син [PERSON], [INFO]. народження та син [PERSON], [INFO]. народження, які на даний час є повнолітніми. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 3. ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою прізвище «[PERSON]» Враховуючи вище зазначене, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved