Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за укладеним договором № 001-09087-220907 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 22.09.2007 року і просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 26.11.2013 року становить 4050,57 грн., а також судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп., посилаючись на те, що відповідач порушив зобов'язання стосовно повернення суми кредиту, а також інших платежів згідно умов договору, в результаті чого утворилась заборгованість. В судове засідання представник позивача Романченко А.С. не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. У тексті позовної заяви зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги не визнає за безпідставністю та про пропуск позивачем строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Між сторонами по справі був укладений договір № 001-09087-220907 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 22.09.2007 року, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті та кредитну лінію. Відповідно до умов пункту 1.5 цього договору кредитні кошти, як і відносини, що склалися між сторонами носять характер споживчого кредиту. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються главою 71 ЦК України. В силу укладеного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобов'язання про погашення отриманого кредиту. Це передбачено умовами договору, що укладений між сторонами та врегульовано ст. 1054 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості 21.03.2008 року відповідачем останній раз було знято готівку з карткового рахунку. У зв'язку із цим строк позовної давності за даним позовом про повернення споживчого кредиту минув 21.03.2011 року. Позивачем заяви про поновлення строку позовної давності до суду не подано. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Таким чином, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Окрім того, суд зауважує, що подані представником позовна заява та додані до неї копії документів не відповідають вимогам закону, а зазначені в тексті позовної заяви обставини не підтверджені належними доказами. Зокрема, представник позивача зазначає про досудове врегулювання спору, однак не зазначає жодного доказу на підтвердження цієї обставини. Поданий нею розрахунок не відповідає встановленим вимогам, а складений абияк, навіть всупереч умовам укладеного договору - розділу « 2. Порядок проведення розрахунків». Враховуючи вищевикладене, а також правові позиції, що викладені в п.31 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: dismissed