Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання правочинів - договорів оренди землі недійсними. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він відповідно до Державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] від 20.12.2005 року є власником земельних ділянок площею 3,0430 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,8848 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З відповіді Відділу Держгеокадастру у Бобровицькому районі від 05.04.2016 року за № 02-10/188 він дізнався, що Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП « Центр ДЗК при Держкомземі України» здійснено державну реєстрацію договорів оренди вищезазначених земельних ділянок, строком на 10 років, про що в Державному реєстрі земель вчинено записи за № 040985500294, № 040985500295. Він впевнений, що жодних договорів з ПП «Агропрогрес» не укладав, а також не уповноважував не це будь-яких інших осіб, він не досягав з відповідачем згоди з усіх істотних умов, не складав і не скріплював своїм підписом договорів оренди землі. Тому просить визнати вищезазначені договори оренди землі недійсними. Представники позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити із підстав, викладених у позові. В подальшому справа розглядалась у відсутності представника, відповідно до наданої ним заяви (а.с. 186 ). Представник відповідача в судове засідання в справі, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки про виклик до суду (а.с. 180). Про поважність причини неявки в судове засідання не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Через канцелярію суду надав апеляційну скаргу на ухвалу Бобровицького районного суду від 07 червня 2016 року про відкриття провадження у даній справі. Враховуючи те, що ПП «Агропрогрес», декілька разів звертався до апеляційного суду з апеляційними скаргами на ухвалу судді Бобровицького районного суду Чернігівської області про відкриття провадження у даній справі, на що ухвалами Апеляційного суду Чернігівської області від 16.12.2016 року та 06.02.2017 року, 29.03.2017 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, суд вважає, що представник відповідача, направляючи вчетверте апеляційну скаргу, в порушення приписів ч. 3 ст. 27 ЦПК України зловживає своїми процесуальними правами, намагається затягнути розгляд справи. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Тому, суд вважає можливим продовження розгляду справи по суті без участі представника відповідача на підставі наявних у справі документів. Враховуючи те, що сторони до суду не з'явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слудуючого. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] від 20.12.2005 року є власником земельних ділянок, розташованих на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0430 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,8848 га, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.10). 26.05.2008 року між [PERSON] та ПП «Агропрогрес» було укладено договори оренди земельних ділянок площею 3,0430 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,8848 га, кадастровий номер [NUMBER] строком на 10 років, про що 25.08.2009 року у державному реєстрі земель вчинено записи № 040985500294, № 040985500295 (а.с.50-55). Звертаючись до суду з вимогами про визнання правочинів недійсним, [PERSON] посилається на те, що він не підписував дані договори. З висновку судово-почеркознавчої експертизи №2744-2746/17-24 від 14.09.2017 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 26.05.2008 року, укладеного терміном на 10 років щодо земельної ділянки площею 3,0430 га, кадастровий номер [NUMBER], в акті приймання-передачі земельної ділянки від 26.05.2008 року щодо земельної ділянки площею 3,0430 га., в договорі оренди землі від 26.05.2008 року, укладеного терміном на 10 років щодо земельної ділянки площею 0,8848 га., кадастровий номер [NUMBER], в акті приймання-передачі земельної ділянки від 26.05.2008 року щодо земельної ділянки площею 0,8848 га. в графі «Орендодавець» виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с.164-176). Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Оскільки, [PERSON] вказані договори не підписував, тобто не виявив свою згоду на укладання правочинів з такими умовами, то такі договори є недійсними в силу ч.1 ст.215 ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позовні вимоги задоволені, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачений судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп. та витрати, пов`язані з оплатою судово-почеркознавчої експертизи в сумі 3366 грн. 00 коп. підлягають стягненню із відповідача на користь позивача (а.с.1,176). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved