Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15784,78 грн., яка складається з: 9762,00 грн. заборгованості за основним боргом; 3629,57 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 2064,05 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості, 329,16 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що АТ «Ощадбанк» в особі Харцизького відділення № 5373 ВАТ «Ощадбанк» відповідно до кредитного договору № 192/302 від 15 листопада 2007 року відкрив [PERSON] кредитну лінію у розмірі 31 000 грн. зі сплатою 16,5 % річних. З боку позивача всі зобов'язання за договором виконано належним чином та видано кредит в розмірі 31 000 грн. Відповідач належним чином свої зобов'язання не виконує. У зв'язку з чим станом на 06 грудня 2016 року утворилась вищевказана заборгованість, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, звернувся в суд з клопотанням про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення у пресу. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду не звертався. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Матеріалами справи встановлено, що 15 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі Харцизького відділення № 5373 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 192/302, згідно якого Банк на умовах вказаного договору зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти для належного використання та повернення. Згідно цього договору Банк встановив клієнту Кредит у сумі 31 000 грн. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 16,5 % річних і сплачується щомісячно. Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 14 листопада 2017 року на поточні потреби позичальника. Відповідно до п. 1.5 договору Позичальник зобов'язується щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 259 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 15 грудня 2007 року на відповідні рахунки Позичальника, відкриті у філії - Харцизьке відділення 5373 ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення Кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 14 листопада 2017 року. Згідно п. 3.4 договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми Кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належить до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов'язань за іпотечним Договором. Пунктом 4.2.2. договору передбачено, що при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.3.2. Договору встановлено обов'язок позичальника повернути кредит в сумі 31 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строках та на умовах, що визначені Договором. Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання згідно умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 07 грудня 2016 року складає 15784,78 грн., яка складається з: 9762,00 грн. заборгованості за основним боргом; 3629,57 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 2064,05 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості, 329,16 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 06 грудня 2016 року. (а.с.13-41) Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязаннні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі наведеної норми, зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, позивачем за період з 15 листопада 2007 року по 06 грудня 2016 року нараховано та заявлено до стягнення інфляційні витрати від простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2064 грн. 05 коп. та 3% річних простроченої суми заборгованості у розмірі 329,16 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.14-15) У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюванню чи на захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З цих підстав, аналізуючи в сукупності наведені вище обставини, судом встановлено порушення інтересів позивача внаслідок неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору, які підлягають до захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №192/302 від 15 листопада 2007 року в сумі 15784,78 грн., яка складається з: 9762,00 грн. заборгованості за основним боргом; 3629,57 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 2064,05 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості, 329,16 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості. В силу вимог ст. 88 ЦПК України, в користь позивача із відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі, зокрема 1600,00 грн. судового збору та витрати, повязані з розглядом справи у зв'язку з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у пресі в розмірі 630,00 грн., що також підтверджується матеріалами справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved