Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство», [PERSON] аграрної політики та продовольства України про поновлення на роботі посилаючись на те, що наказом [PERSON] аграрної політики та продовольства України від 04 вересня 2014 року № 137-п його призначено на посаду в.о. директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство». Наказом [PERSON] аграрної політики та продовольства України від 05.05.2015 року № 80-п його звільнено на підставі п.6 ст.40 КЗпП України. Вважає, що звільнення відбулося незаконно так як відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Зазначав, що відповідачу слід було переконатися чи не перебуває позивач на лікарняному чи у відпустці для дотримання норм законодавства для звільнення. До позовної заяви додав копію наказу про призначення(а.с.5), копію наказу про звільнення(а.с.6), копію витягу з трудової книжки(сторінки 6-7)(а.с.3), копію листка непрацездатності(а.с.4), судову практику з подібних справ(а.с.7-9). Просив суд: -Визнати незаконним та скасувати наказ [PERSON] аграрної політики та продовольства України від 05.05.2015 року № 80-п про звільнення [PERSON] на підставі п.6 ст.40 КЗпП України з посади в.о. директора державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» з моменту його винесення з 05.05.2015 року. -Поновити [PERSON] на посаді виконуючого обовязки директора державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» з 05.05.2015 року, допустити негайне виконання рішення суду в цій частині. -Судові витрати покласти на відповідачів. До участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору залучено в.о. директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» [PERSON] Позивач та його представник-адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві, позов просили задовольнити. Позивач та його представник вважають, що звільнення відбулося незаконно так як відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Крім того зазначали, що відповідачу слід було переконатися чи не перебуває позивач на лікарняному чи у відпустці для дотримання норм законодавства для звільнення. Позивач повідомив суд, що контракт з ним не було укладено. Наголошував, що він має юридичну освіту, добре розуміє, що відбулось порушення закону при його звільненні. Звертав увагу суду на те, що вважає, що мав законні права керувати якщо не Державним підприємством «Геройське дослідно промислове підприємство», то іншим державним підприємством України. Специфіку призначення керівників на державні підприємства досліджував. У звязку з неодноразовою неявкою представника відповідача - [PERSON] аграрної політики та продовольства України, позивач та його представник клопотали перед судом про продовжити розгляду справи не більше як на 15 днів понад місячний строк розгляду справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.06.2015року розгляд справи подовжено не більше як на 15 днів у звязку з тим, що строк розгляду справи спливав. Представник відповідача Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство»: [PERSON] вважав позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] аграрної політики та продовольства України до суду не зявився. Відповідач, [PERSON] аграрної політики та продовольства України неодноразово повідомлявся про дату, час, місце розгляду справи. Від відповідача, [PERSON] аграрної політики та продовольства України надійшли до суду письмові заперечення проти позову(а.с.42-26) з додатками(копія заяви [PERSON] про призначення виконуючим обовязки директора до призначення керівництва(а.с.47), копія наказу від 04.09.2014року(а.с.48), копія наказу від 05.05.2015року про поновлення [PERSON]С.(а.с.49), копія наказу від 05.05.2015року про звільнення [PERSON]М.(а.с.50), довіреність(а.с.51) в яких в задоволенні позову просив відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору- в.о. директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» [PERSON] до суду зявився і дав пояснення суду. Крім того, подав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглядати справу без його участі.(а.с.34) 13.07.2015року був опитаний в якості свідка. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, третю особу, представників сторін та інших учасників цивільного процесу(свідків) суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню . Відповідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Пунктом 4 ч.1 ст.6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань\~\~призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог. Пунктом 8 Положення про [PERSON] аграрної політики та продовольства України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011року № 500/2011, встановлено, що Мінагрополітики України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання. Згідно заяви [PERSON] на імя Міністра аграрної політики та продовольства України [PERSON], [PERSON] просив призначити його виконуючим обовязки директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство», до призначення керівника.(а.с.47) Згідно копії наказу від 04.09.2015року «Про призначення виконуючим обовязки директора [PERSON]М.», призначено [PERSON] виконуючим обовязки директора ДП «Геройське дослідно промислове підприємство» на підставі заяви [PERSON]М та службової записки Департаменту продовольства від 22.08.2014року № 32-03-02/356.(а.с.48) Відповідно до напису на наказі від 04.09.2015року «Про призначення виконуючим обовязки директора [PERSON]М.», копія якої була отримана судом: «з наказом ознайомлений, копію отримав: підпис, 04.09.2014р.» та позивачем даний факт не оспорюється. Згідно з копії трудової книжки поданої позивачем, а саме аркушам 6,7, оригінал якої було оглянуто судом, № запису 32 від 04.09.2014року: в графі «сведения о прийоме на работу…»:прийнято на посаду в.о. директора, в графі «на основании чего…»:Н . 137-п від 04.09.2014. Згідно зі ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. [PERSON] 7 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів, «згідно зі ст.24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; …. на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт)...» Вказані докази підтверджують факт прийняття [PERSON] на посаду виконуючого обовязки директора ДП «Геройське дослідно промислове підприємство» та факт того, що він вільно, свідомо погодився на заняття вказаної посади на зазначених умовах; указані факти не оспорюються сторонами справи. \~\~\~\~ Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Посада директора державного підприємства передбачає укладення контрактної форми трудового договору, що регулюється Положенням «Про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу», затвердженим постановою КМ України від 19.03.1993 р. № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності», з послідуючими змінами від 09.10.2013 р. № 818. Вказаному відповідають положеня п.п.10.2., 10.3, 11.2.3 Статуту Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство»(а.с.78-83). Факт того, що контракт, як з керівником підприємства, між [PERSON] та [PERSON] аграрної політики та продовольства України не укладався, визнаний позивачем та відповідачами і не заперечувався третьою особою. Відповідно до вказаних положень законодавства [PERSON] встановленої процедури призначення на посаду директора підприємства не проходив. \~\~\~\~\~\~Діюче трудове законодавство України не містить чіткого правового регулювання поняття «призначення виконуючого обов'язків на посаду». Правове регулювання відносин, пов'язаних із призначенням працівника виконуючим обов'язки, здійснюється на підставі Кодексу законів про працю України, роз'яснення [PERSON] Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29.12.1965 № 30/39 /у редакції від 11.12.1986 р., що діє в частині, яка не суперечить КЗпП України та іншим нормативно-правовим актам України. Згідно п.1.2 тимчасовим заступництвом вважається виконання службових обов'язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю. Призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою не допускається. Це можливо лише за посадою, призначення на яку проводиться вищестоящим органом управління. У цьому випадку керівник підприємства, установи, організації зобов'язаний не пізніше місячного терміну з дня прийняття трудящого на роботу представити до вищестоящого органу управління документи для його призначення на посаду. Цей орган у місячний термін з дня отримання документів повинен розглянути питання і повідомити керівника про результати. В матеріалах справи відсутні докази звернення [PERSON] до [PERSON] аграрної політики та продовольства для призначення на посаду директора підприємства та укладення контракту відповідно до законодавства. В своїй позовній заяві, додатках до позову, поясненнях позивач та його представник про наявність такого звернення до 04.09.2014року та одразу після наказу з 04.09.2014року не зазначали і не зазначили під час розгляду справи у суді з посиланням на докази. Факт відсутності зазначеного звернення позивача до 04.09.2014року і після видання наказу з 04.09.2014року відповідачем не заперечувався. Відповідно суд вважає, що [PERSON] був обізнаний про тимчасовість свого призначення на посаду виконуючого обовязки директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство», вільно погодився на цю умову та не виявив бажання бути призначеним керівником підприємства на постійній основі. Трудовий договір з [PERSON], оформлений відповідно ст.24 КЗпП України наказом [PERSON] аграрної політики та продовольства від 04 вересня 2014 року № 137-п є тимчасовим та передбачав саме виконання обовязків директора. Згідно копії наказу від 05.05.2015року №81-п «Про поновлення [PERSON]С.», поновлено [PERSON] на посаді виконуючого обовязки Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство»; підстава: рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.11.2014року та службова записка Департаменту правової та законопроектної роботи від 29.04.2015року № 31-4/360. Відповідно до письмових заперечень від відповідача: [PERSON] аграрної політики та продовольства України, «вимоги державного виконавця № 463/13 від 21.04.2015року ….щодо негайного виконання рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.11.2014року …виконанні в повному обсязі». Згідно Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з послідуючими змінами та доповненнями, а саме п.18 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Згідно копії наказу від 05.05.2015року № 80-п «Про звільнення [PERSON]М.», звільнити [PERSON], виконуючого обовязки директора ДП «Геройське дослідно промислове підприємство» у звязку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, згідно п.6 ст.40 КЗпП України, що відповідає вимогам законодавства України, а саме: п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України: «Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:…. п. 6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу…» Посилання позивача на те, що його було звільнено в період тимчасової непрацездатності не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до копії наказу від 05.05.2015року № 80-п «Про звільнення [PERSON]М.» звільнення відбулося з моменту винесення наказу а саме 05.05.2015 року. Згідно копії листка непрацездатності з лікарні з (поліклінікою) УМВС України в Херсонській області серія АГУ № 454231 без зазначення первинного і заключного діагнозу(без відмітки причин непрацездатності) зазначено, що з 07.05.2015року по 16.05.2015рік [PERSON] звільнено від роботи. Стати до роботи 3 17.05.2015року. Таким чином доказів перебування [PERSON] на лікарняному 05.05.2015 року суду не надано. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ч.2 ст.40 КЗпП України відповідно до якої «Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу…» Згідно довідки про штатне заміщення посад інженерно-технічного та адміністративно-господарського персоналу Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» на 05 травня 2015року №87 від 22.06.2015р.(а.с.53) штатне заміщення відсутнє на посади: головного бухгалтера, інспектора з кадрів, касира. Як повідомив в судовому засіданні представник відповідача: Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» щодо пропозицій [PERSON] від Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» щодо іншої роботи(згідно ч.2 ст.40 КЗпП України) щодо заміщення вакантних посад, що були на підприємстві на 05.05.2015рік, [PERSON] повністю був обізнаний про наявність вакансій, штатне заміщення на яких відсутнє, а саме: головного бухгалтера, інспектора з кадрів, касира. Звернув увагу, що [PERSON] не хотів працювати на підприємстві на посадах головного бухгалтера, інспектора з кадрів, касира, про що зазначав на підприємстві, забрав трудову книжку з підприємства, щоб його не призначали на іншу посаду. Наголосив, що позивач підтвердив своє бажання працювати на підприємстві тільки керівником і в суді(в судових засіданнях) неодноразово словами: «Я не претендовал на должность свободную на предприятии, меня интересует только должность директора» визнав факт, що на «іншу роботу, а саме роботу на посадах головного бухгалтера, інспектора з кадрів, касира» в межах Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» не погоджувався і не погоджується. Отже, в межах ч.2 ст.40 КЗпП України згоди на роботу у підприємстві не надав. А враховуючи, що відповідно до статті 178ЦПК України від позивача не надходила відмова від визнання факту, що на «іншу роботу, а саме роботу на посадах головного бухгалтера, інспектора з кадрів, касира» в межах Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» не погоджувався і не погоджується, суд даний факт приймає, як визнаний позивачем та відповідачами і не заперечувався третьою особою. Також, представник відповідача: Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» наголосив, що [PERSON] особисто затверджував посадові інструкції на бухгалтера касира(інспектора по кадрах), від 03.02.2015року(а.с.76), мав відомості про те, з якою освітою має бути особа, щоб заміщувати посади: головного бухгалтера, інспектора з кадрів, касира, адже усі посадові інструкції мав у документації, яка зберігалась на підприємстві, особисто відновлював деяку документацію та приводив документацію згідно до норм чинного законодавства. Позивач визнав факт приведення документації у відповідність до норм чинного законодавства. Опитаний в якості свідка третя особа: в.о. директора державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» [PERSON] зазначив, що перебуває на посаді в.о. директора державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» з 05.05.2015року і по теперішній час. Звернув увагу, що з 2004року перебував на посаді директора державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» та мав контракт укладений відповідно до законодавства України. Пізніше, у звязку з тим, що змінились умови у законодавстві щодо призначення на посаду керівника підпримства його залишили на посаді керівника, як виконуючого обовязки директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство». Так контракт з ним укладений діяв багато років. До 2014 року він займав посаду керівника. Крім нього ніхто з 2004 року і по 2014рік не займав посаду директора( а пізніше виконуючого обовязки директора) державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство». У звязку з тим, що його було незаконно звільнено у 2014році, його поновив Голопристанський районний суд Херсонської області на посаді виконуючого обовязки директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» і Апеляційний суд Херсонської області рішення щодо поновлення його на посаді залишив в силі. Зазначив, що про розгляд справи про поновлення його на посаді позивач [PERSON] з часу його призначення знав, був обізнаний про хід справи у судах, має на руках судові рішення з приводу його поновлення на роботі. Крім того наголосив, що [PERSON] добре знав, що він був призначений раніше на посаду керівником за контрактом, а призначення [PERSON] тимчасове. Опитана в якості свідка, бухгалтер [PERSON] зазначила, що [PERSON] повністю був обізнаний про наявність вільних вакансій в межах підприємства: Державне підприємство «Геройське дослідно промислове підприємство», а саме вакансії головного бухгалтера, інспектора з кадрів, касира. Звернула увагу, що [PERSON] не хотів працювати на підприємстві на посадах головного бухгалтера, інспектора з кадрів, касира, про що зазначав на підприємстві, ніколи не тримав трудову книжку на підприємстві, хоча вона неодноразово наголошувала, що трудова книжка має зберігатися з усіма трудовими книжками працівників на підприємстві. 06.05.2015року вона добре знала, що [PERSON] звільнений і спілкувалась з цього приводу з ним. Усі робочі питання із [PERSON] вирішувала у телефонному режимі 05.05.2015року та в цей день вона його не бачила на підприємстві (за юридичною адресою). 08.05.2015року було передано печатку підприємства та документи про що є акт. Відповідно до заперечень Відповідача, [PERSON] аграрної політики та продовольства України «… Контракт між позивачем та відповідачем не укладався саме у звязку з тимчасовістю призначення позивача виконуючим обовязки [PERSON] на момент призначення виконуючим обовязки директора не був працівником ДП «Геройське дослідно промислове підприємство». Відтак, керівництво підприємства зобовязано пропонувати відповідний перевід на іншу роботу в разі наявності тому ж підприємстві, з якого звільняється працівник, вільних вакансій в штатному розписі. Проте аналогічна посада на підприємстві відсутня…». З пояснень [PERSON] суду, він, на момент звільнення виконував обовязки керівника підприємства, 05.05.2015року не був безпосередньо за юридичною адресою підприємства, але виконував свої обовязки в межах посадової інструкції(точно не памятає де конкретно був). Був обізнаний про наявність вакантних посад на підприємстві. Як пояснив суду, на момент звільнення трудова книжка знаходилась у нього «на руках», хвилювався, щоб не зникла, бо немає на підприємстві відповідних умов зберігання документації. Дій, які б були направлені на зайняття вакантних посад на ДП «Геройське дослідно промислове підприємство» він не вчинив так, як бажав бути керівником підприємства, а не просто працівником. З пропозицією (заявою, клопотанням)укласти з ним контракт на посаду керівника до 04.09.2014року і з 04.09.2014року (на протязі 2014року) до [PERSON] аграрної політики та продовольства не звертався. Зазначив, що йому запропонували у 2014 році посаду «виконуючого обовязки директора ДП «Геройське дослідно промислове підприємство» та він вільно, свідомо погодився на заняття вказаної посади на зазначених умовах. Наголосив, що має юридичну освіту, до призначення виконуючим обовязки директора ніколи не працював на підприємстві: Державне підприємство «Геройське дослідно промислове підприємство». Зазначив, що у звязку з тим, що займав завжди керівні посади, його цікавить тільки посада керівника і у подальшому(можливо на іншому державному підприємстві). Звернув увагу суду, що у трудовій книжці вказано, що він займав тільки керівні посади, наприклад, був «начальником охорони», «начальником безпеки»(а.с.58). Вважає, що сумлінно виконував свої обовязки(навів лад у документації підприємства, посадові інструкції затверджував особисто), особисто передав печатку підприємства, чекову книжку та інші документи [PERSON] 08.05.2015року, про що було складено акт(а.с.64,65). Повідомив суд, що отримав заробітню плату вчасно, про що розписався у відомості, а також повний розрахунок згідно видаткового касового ордеру, що підтвердив також своїм підписом(а.с.60). Суд звертає увагу, що відповідно до ст.22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються, а відповідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Щодо зазначення позивачем у позові того, що відповідач не переконався чи не перебуває позивач у відпустці для дотримання норм законодавства для звільнення, суд зазначає наступне. Відповідно до пояснень [PERSON], 05.05.2015р. він виконував обовязки директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство». Доказів перебування [PERSON] у відпустці на дату видання наказу про звільнення, а саме: 05.05.2015р. до суду не надано. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України ч1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, порушення норм законодавства про працю з підстав звільнення [PERSON] під час перебування на лікарняному чи під час можливої відпустки судом не встановлено. [PERSON], що [PERSON] був обізнаний про тимчасовість свого призначення на посаду виконуючого обовязки директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство», вільно погодився на цю умову та не виявив бажання бути призначеним керівником підприємства на постійній основі у 2014році. Йому було відомо про наявність вакансій на Державному підприємстві «Геройське дослідно промислове підприємство»: головного бухгалтера, інспектора з кадрів, касира, які є вільними(самостійно затверджував посадові інструкції). Позивач не скористався правом зайняти дані вакансії, адже був зацікавлений лише у посаді директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» або у іншій аналогічній посаді на іншому Державному підприємстві. В межах Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» на вільні посади не претендував та в межах ч.2 ст.40 КЗпП України згоди на « іншу роботу» у підприємстві не надав, взагалі не погоджувався і не погоджується працювати на посадах зазначеного підприємства, крім директора(чи аналогічної посади). Отже, не виявив бажання реалізувати свої права на працю. [PERSON], що відповідно до статті 178ЦПК України від позивача не надходила відмова від визнання фактів, які він визнав. Наявність листка непрацездатності від 07.05.2015року не спростувало законності видання наказу про звільнення позивача, адже наказ було видано 05.05.2015року. Факт перебування [PERSON] у можливій відпустці позивачем не був підтверджений документально та не доведено у суді. [PERSON], що позивач отримав повний розрахунок по заробітній платі за виконання обовязків на посаді виконуючого обовязки директора, а також передав усі докумети підприємства, печатку підприємства в.о. директора Державного підприємства «Геройське дослідно промислове підприємство» [PERSON], якого поновлено на посаді Голопристанським районний суд Херсонської області; трудову книжку тримав у себе, щоб відомості до неї внести не було змоги. Є діючий наказ від 05.05.2015року №81-п «Про поновлення [PERSON]С.» Суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] про поновленні на роботі, який подано 20 травня 2015року з підстав зазначених ним у позові(а.с. 2) та доказів поданих ним до суду слід відмовити. Повний текст рішення складено 17.07.2015року. Матеріали судової справи на 88 аркушах на момент складання повного тексту рішення суду.

Outcome: dismissed