Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на земельні ділянки: - площею 0,0422 га кадастровий номер 7410400000:06:003:0081, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; - площею 0,0832 га кадастровий номер 7410400000:06:003:0083, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 18 листопада 2009 року між ним та [PERSON] було проведено розподіл спільного майна подружжя, до складу якого входила і земельна ділянка площею 2635 кв.м. по [ADDRESS] . Згідно з рішенням суду, [PERSON] і [PERSON] було виділено по 1/2 частині вказаної земельної ділянки - по 1317,5 кв.м. кожному. У 2014 році позивач та [PERSON] звернулись до землевпорядної організації із спільною заявою про розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок площею 0,10 га та площею 0,1635 га на 4 окремі нові визначені на місцевості земельні ділянки: - для [PERSON] земельна ділянка площею 0,0422 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка площею 0,0832 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; - для [PERSON] земельна ділянка площею 0,0578 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка площею 0,0803 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Такий поділ був необхідний для розмежування земельних ділянок між суміжними власниками відповідно до їх цільового призначення у відповідності з вимогами земельного законодавства. [PERSON] зареєструвала 15.12.2014 року право власності на належні їй земельні ділянки, а реєстрація права власності на дві земельні ділянки, належні позивачу, відсутня, незважаючи на те, що державна реєстрація цих земельних ділянок проведена і вони відображені у Публічній кадастровій карті. На даний час зареєструвати право власності на належні йому земельні ділянки позивач не може, оскільки рішення суду від 18.11.2009 року як підставу для реєстрації права власності неможливо використати, так як попередні державні акти на земельні ділянки даним судовим рішенням визнано недійсними. У зв`язку з цим, для захисту своїх прав, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, та просив їх задовольнити. Представник відповідача Ніжинської міської ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши\~ матеріали\~ справи,\~ суд\~ приходить до\~ наступних висновків. Згідно\~зі статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути і визнання права власності. З копії рішення Ніжинського міськрайонного суду від 18 листопада 2009 року на а.с. 14-15 вбачається, що земельна ділянка площею 2635 кв.м. по [ADDRESS] була поділена між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до висновку експерта і кожному з них виділено земельні ділянки по 1317,5 кв.м. Відповідно до заяви [PERSON] та [PERSON] від 25.03.2014 року, останні звернулись до компетентного органу з приводу розробки технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, площею 0,10 га та 0,1635 га, розташований по [ADDRESS] , на 4 окремі нові визначені на місцевості земельні ділянки (а.с. 20). Відповідями Міськрайонного управління у Ніжинському районі та м. Ніжині ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 08.02.2021 року (а.с. 12-13) підтверджується, що на підставі заяви позивача та технічної документації із землеустрою земельна ділянка площею 0,1635 га за адресою: [ADDRESS] була поділена на дві нові земельні ділянки площею 0,0832 га (7410400000:06:003:0083) та площею 0,0803 га (7410400000:06:003:0084), а земельна ділянка площею 0,10 га на нові земельні ділянки площею 0, 0543 га (7410400000:06:003:0082) та площею 0,0422 га (7410400000:06:003:0081) Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на земельну ділянку площею 0,0803 га з кадастровим номером 7410400000:06:003:0084 та земельну ділянку площею 0,0578 га з кадастровим номером 7410400000:06:003:0082 зареєстровано за [PERSON] (а.с. 21-22). Земельні ділянки, площею 0,0422 га, кадастровий номер 7410400000:06:003:0081 та площею 0,0832 га, кадастровий номер 7410400000:06:003:0083, які фактично належать [PERSON] , внесені до Державного земельного кадастру, зазначена форма власності приватна власність, дата державної реєстрації - 15.12.2014 року, але реєстрація права власності на них за позивачем відсутня (а.с 6-11). В судовому засіданні встановлено, що зареєструвати право власності на вищевказані земельні ділянки позивач в позасудовому порядку не може, що підтверджується відповіддю з відділу адміністративно-дозвільних процедур (а.с. 19). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що земельні ділянки з кадастровими номерами 7410400000:06:003:0081 та 7410400000:06:003:0083 виникли внаслідок поділу на дві частини земельної ділянки, яка належала позивачу на праві власності, згідно з рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 листопада 2009 року, отже фактично позивач є власником і вищевказаних спірних земельних ділянок. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач вправі в порядку захисту своїх прав у судовому порядку вимагати визнання за ним права власності на зазначені у позові земельні ділянки, а тому позовні вимоги є законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved