Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації, та просить зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з дитиною [PERSON] та визначити наступний спосіб його участі у спілкуванні з дитиною: особисті побачення кожного понеділка, четверга, п`ятниці, протягом двох годин без присутності матері, з 10 год. 00 хв., суботи та неділі до 18 години, за місцем проживання батька із урахуванням розпорядку дня, стану сну, здоров`я дитини. Позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що за час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між ними розірвано, дитина проживає з відповідачкою. Після розлучення між сторонами склались недоброзичливі відносини. Відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, часто не дозволяє бачитися, чим порушує його батьківські права та позбавляє можливості виконувати батьківські обов`язки. Крім того, дід дитини, також хоче бачити онука, проте, він інвалід першої групи, тому не має змоги це зробити поза межами житлового будинку, в зв`язку з чим позивач хоче брати сина до себе додому. Просять позов задоволити. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнала частково, просила встановити графік побачень позивача з дитиною визначений розпорядженням голови райдержадміністрації. Крім того, пояснила, що дитині один рік сім місяців, вона часто хворіє, що підтверджується медичною документацією, за нею потрібен постійний догляд та контроль прийому ліків. Також, щодо побачень позивача з дитиною по місцю його проживання, оскільки дід хоче бачити онука, не може бути взяти до уваги, оскільки дід із таким позовом не звертався. Вважає, що позивачем у своїй позовній заяві не наведено будь-яких доказів на обґрунтування своїх позовних вимог щодо чинення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, а тому в задоволенні його вимог щодо зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною слід відмовити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Бучацької РДА в судовому засіданні просили затвердити розпорядження голови райдержадміністрації від 14.11.2019 року «Про участь батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ». Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірвано. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області). Позивач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] . Встановлено, що після розлучення батьків дитина проживає з відповідачкою - з мамою; батько дитини проживає окремо від неї. Розпорядженням голови районної держадміністрації № 392-од від 14.11.2019 року «Про участь батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] » вирішено: дозволити [PERSON] побачення з сином [PERSON] , [INFO] першу та третю суботу кожного місяця з 11.00 год. до 13.00 год., другу та четверту неділю кожного місяця з 16.00 год. до 18.00 год., а також кожну середу з 11.00 год. до 13.00 год. в присутності матері дитини. [PERSON] виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, матеріально забезпечувати. [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] і не обмежувати спілкування батька з сином, оскільки за ним зберігається право на участь у вихованні ди тини. Як вбачається із довідки № 314 від 07.10.2019 року, виданої Золотопотіцькою районною лікарнею, [PERSON] , [INFO] , перебував на лікуванні з 26.10.2018 року по 07.11.2018 року. Крім того, із довідки від 10.10.2019 року, виданої Бучацькою центральною амбулаторією загальної практики сімейної медицини, вбачається, що дитина [PERSON] хворів із 26.10.2018 року по 07.11.2018 року, з 19.12.2018 року по 26.12.2018 року, з 31.08.2019 року по 12.09.2019 року. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно із положеннями ч.1, ч.2, ч.3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Судом не встановлено ніяких обставин, які б давали підстави усунути позивача від спілкування з дитиною і від участі у її вихованні. Розпорядженням голови районної держадміністрації № 392-од від 14.11.2019 року «Про участь батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] визначено час для спілкування батька з дитиною. Такий порядок судом приймається до уваги при розгляді даних позовних вимог. Крім того, суд враховує вік дитини, що на момент розгляду справи їй виповнився один рік вісім місяців, що дитина часто хворіє, потребує постійного догляду. Разом з тим, позивачем та його представником не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачки не чинити йому перешкоди недоведені і в цій частині вимог слід відмовити. Позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про вставлення порядку спілкування і участі у вихованні дитини, з урахуванням розпорядження голови Бучацької райдержадміністрації, підлягають до часткового задоволення. Вимога позивача, щодо надання можливості побачень із дитиною за відсутності матері з огляду на вік дитини, на думку суду, суперечить якнайкращим її інтересам, а тому до задоволення не підлягає. Згідно п.3 ч.1 ст.141 КУпАП судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial