Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини посилаючись на те, що судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року у справі № 755/10314/20 з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, починаючи з 15.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, при ухваленні судового наказу, судом не враховано, що сам розмір аліментів, в середньому 5060 грн. щомісяця, занадто великий, так як він має ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з ним та утримуються за його рахунок. Крім того, на сьогодні він перебуває в шлюбі з [PERSON] . Окрім того, ним сплачується кредит, який брався на побутові потреби його та відповідача. Враховуючи викладене просив змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини та стягнути аліменти в розмірі 2000 грн. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 26.02.2021 року. 26.02.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 03.03.2021 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 04.03.2021 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Ухвалою від 12.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що 21.07.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ за закою [PERSON] , яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 09.02.2021 року відкрито виконавче провадження № 64421639. [PERSON] просить суд змінити розмір стягнення аліментів на утримання малолітнього сина з 1/4 частини доходів шляхом зменшення розміру до 2 000 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що на його утриманні перебувають неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу. Крім того, з 03.10.2020 року він одружений з [PERSON] . Вважає, що розмір аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини, що становить 5060 грн. від його доходів, є занадто великий. Окрім того, ним сплачується кредит, який отриманий на побутові ціли його та відповідача, такі як меблі, побутова техніка тощо. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На підтвердження заявлених вимог позивач надав свідоцтва про народження дітей [PERSON] та [PERSON] ; довідки про місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] від 18.02.2021 року - [ADDRESS] , де вони зареєстровані з 22.04.2008 року по теперішній час; свідоцтво про шлюбу з [PERSON] від 03.10.2020 року; договір про надання банківських послуг від 09.03.2017 року. Вивчивши наді позивачем докази, суд не приймає їх до уваги, оскільки свідоцтва про народження дітей [PERSON] та [PERSON] , довідки про їх місце реєстрації (зареєстровані до народження сина [PERSON] ), не є належними та допустимими доказами на підтвердження того, що діти проживають з ним, а не з їх матір`ю [PERSON] , та що вони утримуються саме позивачем. Не є належним доказом і договір про отримання кредиту, оскільки даний аргумент не впливає на утримання дитини, що є обов`язком батьків дитини. Окрім того, позивачем не було надано документів щодо його доходів, та доказів неможливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів. Не є аргументом для задоволення вимог позивача і укладення шлюб з іншою жінкою. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено заявлені вимоги, та відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed