Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ФОП [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості . В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 25.01.2008 року між ним та відповідачем ФОП [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, і відразу після його укладення на виконання його умов ним було передано відповідачу ФОП [PERSON] грошові кошти у сумі 40500 доларів США, які на той час в гривневому еквіваленті становили 205000 грн. Грубе порушення відповідачем ФОП [PERSON] умови даного договору унеможливило укладення основного договору купівлі-продажу, а тому у відповідності до п.4, а.з. 3-4,7 п.6 попереднього договору, останній зобов'язаний повернути позивачу суму повної оплати та відшкодувати збитки завдані не виконанням умов попереднього договору, що в загальній сумі становить 1486350 доларів США, що в гривневому еквіваленті є 17047691 грн. 32 коп. Окрім того, позивач зазначає, що згідно з вимогами ч.2 ст. 60 СК України, грошові кошти, які ФОП [PERSON] від нього отримав є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач [PERSON] має солідарний обов'язок боржника у виконанні зобов'язань, що виникли у зв'язку порушенням відповідачем ФОП [PERSON] умов попереднього договору купівлі-продажу. За таких обставин позивач просив, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за невиконання умов попереднього договору купівлі-продажу від 25.08.2008 року в сумі 1486350 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 17047691 грн. 32 коп. та судові витрати по справі за сплату судового збору за позовну заяву в сумі 3654 грн. та 121 грн.. 80 коп. за подачу заяви про забезпечення позову, а також розірвати попередній договір купівлі-продажу від 25.01.2008 року. 17.07.2014 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимого, відповідно до якої останній просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за невиконнання умов попереднього договору купівлі-продажу квартири в сумі 1575450 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить - 18535956 грн. 97 коп. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із підстав зазначених у позові, просили суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися про час, день та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні заперечував стосовно позовних вимог позивача, вказуючи що вони безпідставні, окрім того просив суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності відповідно до ч.3., ч. 4 ст. 267 ЦК України. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] вказав, що уклав попередній договір із [PERSON] з приводу купівлі-продажу квартири, яка мала знаходитися на третьому поверсі в житловому будинку [ADDRESS] та на підтвердження своїх намірів сплатив відповідачу 40500 доларів США, про що ними було зазначено в попередньому договорі. З показань свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні вбачається, що вона як приватний нотаріус посвідчувала попередній договір купівлі-продажу квартири, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON], та здійснювала виправлення у ньому з дотриманням вимог встановлених інструкцією, яка діяла на час його посвідчення, про дані виправлення знали сторони. На рахунок, того факту, що виправлення не здійсненні на примірнику договору належному ФОП [PERSON], нотаріус вказала, що це була випадкова технічна помилка, вчинена через людський фактор. А також зазначила, що сторони на час підписання попереднього договору здійснили між собою розрахунки, про що зазначили в договорі. Заслухавши позицію сторін та всебічно, об'єктивно дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Встановлено, що 25.01.2008 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири (а.с. 4). Відповідно до п. 1 вказаного вище договору, [PERSON] зобов'язується продати [PERSON], а [PERSON] зобов'язується купити у [PERSON], об'єкт нерухомості - житлове приміщення: двохкімнатну квартиру, загальною площею 57,77 кв.м., котра знаходиться на третьому поверсі в житловому будинку [ADDRESS]. При цьому, сторони, домовились, що: - договір купівлі-продажу має бути укладено нами та нотаріально посвідчено по закінченню будівництва житлового будинку, але не пізніше двадцять п'ятого січня дві тисячі десятого року (25.01.2010 року) після отримання належної і правової документації на житловий будинок. Згідно п.2 попереднього договору, купівля-продаж зазначеного вище житлового приміщення має бути вчинена за суму: - 205000 гривень, що на день підписання договору становитиме еквівалент 40500 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України. У відповідності до п.3 договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу [PERSON] зобов'язався передати [PERSON] 205000 гривень, що становить еквівалент 40500 доларів США та надати покупцю підтвердження про оплату. Зазначена сума розцінюється сторонами у договорі, як повна оплата в рахунок наступного договору купівлі-продажу. Суд вважає встановленим, що позивач виконав умови попереднього договору, зокрема передав відповідачу ФОП [PERSON] грошові кошти в сумі 40500 доларів США на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, яка розцінювалась сторонам, як повна оплата в рахунок основного договору купівлі-продажу. Даний факт підтверджується показами свідків, які співпадають із письмовими доказами по справі (п.3 Попереднього договору). Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу, але неуклали його із вини відповідача ФОП [PERSON], тому сплачені в рахунок виконання попереднього-договору грошові кошти підлягають поверненню у тому розмірі, в якому вони передавалися. Згідно ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Так, судом встановлено, що позивач та ФОП [PERSON] мали укласти основний договір купівлі-продажу та нотаріально посвідчити його по закінченню будівництва житлового будинку, але не пізніше 25.01.2010 року (п.1 попереднього договору). У відповідності до ч.3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Встановлено, що жодною зі сторін попереднього договору пропозицій іншій стороні щодо укладання основного договору до 25.01.2010 року у встановленій ЦК України формі направлено не було. За таких обставин, встановлене попереднім договором зобов'язання щодо укладання основного договору купівлі-продажу квартири слід вважати припиненим на підставі ч. 3 ст. 635 ЦК України. А тому, суд приходить до переконання, що строк дії попереднього договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] закінчився 25.01.2010 року. Таким чином, вимоги позивача з приводу розірвання попереднього договору купівлі-продажу від 25.01.2008 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Костопільського нотаріального округу Рівненської області є безпідставною. Враховуючи, що строк дії попереднього договору купівлі-продажу закінчився через, що й припинилося нарахування пені по даному договору. Тому вимога позивача про стягнення пені нарахованої за попереднім договором, абз.4 п.6- в сумі 40500 доларів США в гривневому еквіваленті - 476502 грн. 75 коп. та абз.7 п. 6 - в сумі 1575450 доларів США в гривневому еквіваленті -18535956 грн. 97 коп., є безпідставною. Зважаючи на той факт, що попередній договір купівлі-продажу укладений позивачем із фізичної особи - підприємцем [PERSON], суд вважає отримані ним кошти за цим договором майном набутим ним в процесі реалізації своєї підприємницької діяльності. Майно фізичної особи - підприємця, яке ним придбане й використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність відповідно до ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання статей 60, 61 зазначеного Кодексу. Дана позиція закріплена постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 р. у справі № 6-79цс13. Таким чином, позовна вимога позивача про стягнення грошових коштів з [PERSON], як дружини ФОП [PERSON] на підставі ст. 61 та ст. 65 СК України є необґрунтованою. Доводи представника відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд до уваги не приймає, оскільки після спливу строку в який повинен був бути укладений договір-купівлі продажу - до 25.01.2010 року, позивач із телефонних розмов з відповідачем ФОП [PERSON] вважав, що будинок в якому мала бути продана квартира будується, хоча із порушенням строків, та був впевнений, що договір купівлі-продажу між ними буде укладений, і лише після встановлення факту весною 2013 року про змінення ФОП [PERSON] цільового призначення будівництва багатоквартирного житлового будинку на будівництво з обслуговування магазину непродовольчих товарів з боулінгом, позивач дізнався про своє порушене право та звернувся 30.05.2014 року з відповідним позовом до суду (а.с.9, 11, 12-13). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ФОП [PERSON] в сумі 40500 доларів США, отриманої при укладанні попереднього договору купівлі-продажу, є законною та обґрунтованою й підлягає задоволенню. Встановлено, що згідно повідомлення Національного банку України, станом 30.12.2014 року, офіційний курс гривні до Долара США становить 1576.8556 гривень за 100 Доларів США. Таким чином, загальна сума боргу яка підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача станом на день винесення рішення, складає 40500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 640629 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог , у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі понесенні останнім на оплату судового збору в розмірі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial