Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором в розмірі 24 748,24 гривень. Позов мотивує тим, що між позивачем і відповідачем [PERSON] 24 січня 2013 року було укладено кредитний договір № 110/01-13-В10, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 30 000 гривень, з кінцевим строком погашення не пізніше 23 січня 2015 року, під 27 % річних. 24 січня 2013 року між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 110/01-13-В10-ПР, у відповідності до якого остання взяла на себе зобов'язання перед позивачем по зобов'язаннях [PERSON], що витікають з кредитного договору. Своїх договірних зобов'язань відповідач [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Звернення з приводу погашення заборгованості до відповідачів, були ними проігноровані. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідачів та розмір заборгованості останніх. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 525, 526, 530, 611, 651,1050, 1054 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача Чапляк І.Р., який діяв на підставі довіреності від 21 березня 2014 року, позов підтримав з мотивів викладених в ньому та додатково пояснив, що в розрахунку заборгованості помилково названу пеню штрафом, а тому просив врахувати, що банк просить стягнути суму пені вказану в графах штрафи. Просив позов задовольнити в повному обсязі та повернути позивачу зайво сплачений судовий збір. Відповідачі в судові засідання 15 квітня 2014 року та 5 травня 2014 року не з'явились, хоча належним чином були повідомленими про час і місце їх проведення, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у їх відсутності та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого представник позивача не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2013 року між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 110/01-13-В10, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 30 000 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 11 від 24 січня 2013 року, з кінцевим строком погашення не пізніше 23 січня 2015 року, під 27 % річних (а.с. 3-5,7). У відповідності до п. 2.1.1 вказаного договору заборгованість по кредити погашається з першого по десяте число кожного місяця, наступного за місяцем видачі кредиту, рівними частинами в сумі 1 250 гривень, починаючи з 1 лютого 2013 року по 23 січня 2015 року включно. 24 січня 2013 року між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 110/01-13-В10-ПР, у відповідності до якого остання взяла на себе зобов'язання перед позивачем по зобов'язаннях [PERSON], що витікають з кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказані вище договори породили певні права та зобов'язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору у випадку порушення позичальником строків погашення заборгованості за договором (кредиту та нарахованих відсотків), передбачених п. 2.1 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення. Взятих на себе зобов'язань відповідач [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 110/01-13-В10 від 24 січня 2013 року в розмірі 24 748,24 гривень, з яких 8 525,73 гривень - прострочена заборгованість по кредиту, 2 054,95 гривень - прострочені проценти по кредиту, 352,45 гривень - пеня за прострочення кредиту, 65,11 гривень - пеня за прострочення процентів, 13 750 гривень - сума строкової заборгованості, що стверджується розрахунком заборгованості по кредиту станом на 7 березня 2014 року (а.с. 6). Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Позивач звертався до відповідачів з вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується копіями вимог від 23 січня 2014 року та повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 8-11). Однак, відповідачами вимоги проігноровані. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачами умов кредитного договору № 110/01-13-В10 від 24 січня 2013 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з наведеним з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно за кредитним договором № 110/01-13-В10 від 24 січня 2013 року заборгованість в розмірі 24 748,24 гривень. При цьому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивача слід стягнути сплачені останнім судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складаються з 247,48 гривень судового збору. А також у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід повернути 52,52 гривень судового збору, оскільки такий сплачено в більшому розмірі, ніж встановлено законом (а.с. 18).

Outcome: approved