Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] , площею 0,0904 га, після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за законом, після смерті батька прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), після смерті матері, у встановлений законодавством строк, звернувся із заявою про прийняття спадщини. Пізніше, 20.11.2020 р. позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю (оригіналу) правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Урум А.Д. (ордер серії МК № 126257 від 27.11.2020 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка, у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , помер [INFO] ; свідоцтво про смерть [PERSON] , померла [INFO] ; свідоцтво про народження [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] »; довідка про реєстрацію місця проживання [PERSON] ; витяг про реєстрацію права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , власник [PERSON] ; технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , самочинних споруд не має; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по [ADDRESS] ; державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0904 га по [ADDRESS] , власник [PERSON] ; витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; витяг з домової книги за адресою: [ADDRESS] ; довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 25.11.2020 р., із якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] з нею був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , її син [PERSON] ; заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від 30.01.2009 р., спадкова справа № 30/09; заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] від 30.01.2009 р., спадкова справа № 30/09; витяги зі Спадкового реєстру; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; інформаційні довідки зі Спадкового реєстру; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії після смерті [PERSON] , підстава відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії після смерті [PERSON] , підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] . Під час життя [PERSON] заповіту не залишив, у зв`язку з чим спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги були дружина [PERSON] та син [PERSON] , які успадкували спадщину шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном, усі правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходились у них. Таким чином [PERSON] та [PERSON] , прийняли спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), однак не оформили її належним чином. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] , площею 0,0904 га та Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] , яку вона успадкувала після смерті чоловіка. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є син [PERSON] , який є позивачем по справі та донька [PERSON] , відповідачка по справі. 30.01.2009 р., тобто у встановлений законодавством строк, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 30/09, [PERSON] , в свою чергу, 30.01.2009 р. звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини. Пізніше, 20.11.2020 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини \~ \~ \~ \~після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] , однак у видачі свідоцтв про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю (оригіналу) правовстановлюючого документу на спадкове майно, що підтверджується постановами про відмову у вчинені нотаріальної дії. Оригінал правовстановлюючого документа позивач надати не зміг, у зв`язку із його втратою спадкодавцем. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька [PERSON] відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) та матері [PERSON] , шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги відмовилась від прийняття спадщини. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Так як спадщина на майно [PERSON] відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК УРСР (1963 р.). Згідно ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Не \~допускається \~прийняття \~спадщини \~ \~під \~ \~умовою \~ \~або \~ \~з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач [PERSON] та його мати [PERSON] (померла [INFO] ), які є спадкоємцями за законом, не звернулися до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном прийняли спадщину, оскільки після смерті [PERSON] проживали у спадковому житловому будинку, слідкували за технічним станом житлового будинку. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась після 01.01.2004 р., тому зазначені правовідносини регулюються ЦК України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до\~вимог ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Згідно ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК України, спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач, після смерті [PERSON] , прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи, інший спадкоємець першої черги [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, про що свідчить заява від 30.01.2009 р. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього (відсутність (оригіналу) правовстановлюючого документу на нерухоме майно). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України та ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved