Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, в якому зазначив, що він є власником 4/9 частки квартири [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат житловою площею 37,3 кв.м., загальною площею 60,6 кв. м., яка розташована на четвертому поверсі п'ятиповерхового будинку. Вказана частка квартири належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яке видане 09 червня 2017 року державним нотаріусом П'ятої криворізької державної нотаріальної Оксамитною Н.В., зареєстровано в реєстрі №453. Право власності зареєстровано за номером 1270442212110 від 09 червня 2017 року. Відповідач є співвласником іншої частки вищевказаного нерухомого майна, а саме 5/9 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 жовтня 1993 року органом приватизації ІНГЗК та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], виданого 09 червня 2017 року державним нотаріусом П'ятої криворізької державної нотаріальної Оксамитною Н.В. Згідно оцінки майна вартість квартири [ADDRESS] складає 158 800,00 грн. Зазначає, що спірна квартира є неділимим майном, так як при поділі буде втрачено його цільове призначення, йому з відповідачем не вдається разом користуватись ним у зв'язку із виникненням між ними неприязних стосунків. Це його єдине житло, в той час як відповідач має іншу нерухомість. Він має бажання зробити ремонт та перепланування квартири, однак самостійно без відповідача це неможливо. Він неодноразово пропонував відповідачу вирішити цей спір за взаємною згодою, а саме продати квартиру та розділити кошти відповідно до часток кожного, однак остання всі пропозиції залишила поза увагою. Просить припинити право відповідача на 5/9 часток квартири [ADDRESS], визначив розмір компенсації, яка підлягає сплаті ним відповідачеві у сумі 88 222,00 грн та визнати за ним право власності на ці частки. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив всі обставини, які викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Зазначив, що після смерті матері не мав доступу до житла, винаймав квартиру. З травня 2018 року мешкають разом з відповідачем та її сім'єю в спірній квартирі. Представник позивача у судовому засіданні підтримала його позицію та просила позов задовольнити. Зазначила, що між сторонами існують глибокі неприязні відносини, трапляються бійки між ними, тому вирішити даний спір мирним шляхом не є можливим. Квартира є неподільною, різниця у частках незначна. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначила, що вона є рідною сестрою позивача та їй належить на праві спільної часткової власності 5/9 частки квартири [ADDRESS]. Відповідач ніколи їй офіційно не пропонував сплатити вартість її частки. Вона погоджується сплатити позивачу вартість його 4/9 частки, однак останній проявляє злість до неї, вчиняє бійки з нею, її зятем та дочкою. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що з боку позивача в бік відповідача надходять погрози фізичною розправою. Позивач пошкоджував двері. Позивач не має наміру мирним шляхом вирішувати спір, хоча його частка в спірній квартирі є меншою від частки відповідача. Вислухав сторони, їх представників, дослідив матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінив докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яке видане 09 червня 2017 року державним нотаріусом П'ятої криворізької державної нотаріальної Оксамитною Н.В., зареєстровано в реєстрі №453 позивач [PERSON] є власником 4/9 частки квартири [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до довідки ДІС №10 від 28 березня 2018 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач (а.с.17). На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 жовтня 1993 року органом приватизації ІНГЗК та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], виданого 09 червня 2017 року державним нотаріусом П'ятої криворізької державної нотаріальної Оксамитною Н.В. відповідач [PERSON] є власником 5/9 часток квартири [ADDRESS] (а. с. 14, 19). 15 червня 2017 року відповідачеві позивачем було направлено рекомендовані листи, які повернулись у зв'язку із закінченням строку зберігання (а.с.18). Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта №1557, який був виконаний на підставі заяви потерпілого [PERSON], [INFO] від 12 вересня 2017 року у останнього встановлено легкі тілесні ушкодження, які з його слів він отримав 09 вересня 2017 року, близько 22.00 годині від чоловіка племінниці (а.с.22-24). Відповідно до звіту про оцінку майна станом на 27 березня 2018 року вартість квартири [ADDRESS] складає 158 800,00 грн (а.с.25-45). Як видно з листів Інгулецького ВП НВП ГУНП України в Дніпропетровській області та Криворізької місцевої прокуратури №1 відповідач зверталася до вищевказаних органів стосовно порушення позивачем громадського порядку (а.с.59-67). Так, свідок [PERSON] суду показала, що вона є дочкою відповідачки та племінницею позивача. Приблизно рік вона мешкає разом із дядьком та матір'ю. Дядько їх ображає, штовхає, погрожує та постійно перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Крім того, дядько приводив додому жінок, після приходу яких у них зникли ювелірні вироби. Свідок [PERSON] суду показав, що під час проживання в спірній квартирі з жовтня 2017 року по січень 2018 року разом із позивачем та відповідачем виникали постійні сварки та бійки. Позивач погрожував фізичною розправою, тому вони звертались до поліції. У відповідності до ст. 319 Цивільного Кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За імперативними приписами ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо; частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності сукупно передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України обставин, та за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. При встановленні обставин справи суд враховує те, що належна відповідачеві частка у майні не є незначною по відношенню до частки позивача. Крім того, поняття «незначна частка» є оціночним і має встановлюватися, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, умовою припинення права на частку є саме незначний розмір частки у праві, а не частини спільного майна, яка припадає на цю частку. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою при розгляді справи № 6 - 68цс14, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 365 Цивільного Кодексу України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1ст. 365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відсутність технічної можливості реального поділу об'єкта нерухомого майна та наявність між сторонами неприязних стосунків не свідчить про неможливість його спільного використання співвласниками (Постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року по справі №520/1194/15-ц). Враховуючи викладене, зважаючи на принцип справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням прав та інтересів усіх співвласників, враховуючи розмір часток сторін у спірній квартирі, суд дійшов висновку про відсутність обставин, за наявності яких можливе припинення права відповідача на частку у спільному майні без завдання істотної шкоди її інтересам. Інші позовні вимоги, а саме, про визнання права власності є похідними від основних позовних вимог про припинення права на частку, тому в їх задоволенні також слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. Суд також вважає необхідним повернути позивачу сплачені ним на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області грошові кошти у розмірі 88 222,00 гривень, внесені ним відповідно до квитанції №0.0.1147855673.1 від 01 жовтня 2018 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed