Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, в якому вказує, що позивач працює командиром відділення в ДП «Управління відомчої воєнізованої охорони» та здійснює охорону ПАТ «Херсонська ТЕЦ». Відповідач неодноразово порушував свої зобовязання щодо своєчасної виплати заробітної плати. На даний час він не отримує заробітну плату з травня 2016року. Відсутність достатньої оплати його праці призвела до суттєвих моральних страждань, оскільки для утримування своєї сімї він змушений позичати кошти, що негативно впливає на його моральний стан. У звязку із наведеним просить стягнути з державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони» на його користь заборгованість по заробітній сплаті , що склалась за період з травня по серпень 2016року в сумі 13862,94грн. та стягнути з державного підприємства «Управління відомчої воєнізованої охорони» на його користь компенсацію моральної шкоди у сумі 4000грн. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до розрахункових листків щодо заробітної плати [PERSON] за період з травня по серпень 2016року вона склала в сумі 13862,94грн Відповідно до довідки Приват Банку №BIUK-LPL8-541C-HV13 від 23.08.2016р. [PERSON], 01.04.1979р.н. за період 01.01.2016року по 23.08.2016року - заробітна плата виплачувалась 15.07.2016р., 28.04.2016р., 24.03.2016р. , 02.03.2016р., 21.01.2016р. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Однак, відповідач не надав суду належних доказів, підтверджуючих відсутність заборгованості по заробітній платі. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, врахувавши суть позовних вимог, характер та суть моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в житті позивача, ступінь вини відповідача, позовна вимога підлягає задоволенню в сумі 4000,00грн. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved