Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на реєстраційному обліку у кімнаті [ADDRESS], знаходиться відповідач [PERSON] Відповідач тривалий час (приблизно з 2011 року) у кімнаті фактично не мешкає, місцезнаходження його не відоме, оплату за комунальні послуги в повному обсязі не здійснює. Тому позивач просить суд, визнати [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS]. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований у гуртожитку на [ADDRESS], участь у приватизації даної кімнати не приймав (а.с. 4, 5, 19). Згідно діючого законодавства до компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності. У відповідності до положень ст. 47 Конституції України - кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Також, згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, перелік яких наведений у частині 3 цієї статті. Так, відповідач [PERSON] за зареєстрованою адресою не мешкає приблизно з 2011 року, що підтверджується актом у складі мешканців будинку від 22.06.2017 року (а.с.6). Водночас, відповідач має заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.09.2017 року в розмірі 5113,86 грн., що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду та збільшення заборгованості за спожиті енергоносії (а.с. 9). При прийнятті рішення по суті справи, суд також керується роз'ясненнями, даних в п. 10Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, де зазначено, що у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Під час розгляду справи судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідачів у спірній квартирі. Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад 7-ми років, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між наймачем житлового приміщення та позивачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача такими, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved