Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач проводить господарську діяльність з виробництва і транспортування теплової енергії та надання послуг з постачання теплової енергії для потреб населення в межах Військового містечка-33 в м. Кривий Ріг. В том числі послуги з централізованого опалення надаються до багатоквартирного будинку [ADDRESS] , співвласником якої є відповідач. ТОВ «ДУРБ» здійснює постачання теплової енергії фізичним та юридичним особам з 01.12.2013 року. 10.12.2013 року ТОВ «ДУРБ» через місцеві ЗМІ попередило споживачів про необхідність укладення договорів. Вказана квартира є однокімнатною, опалювальною площею 31,60 м.кв. Позивачем щомісячно, протягом опалювального періоду, постачається теплова енергія до квартири відповідача, відповідно до тарифів на теплову енергію, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг для ТОВ «ДУРБ». Відповідач не виконував обов`язок з оплати отриманих послух з опалення, в зв`язку з чим у квартирі, що розташована за адресою [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.07.2015 року по 01.02.2018 року виникла заборгованість в сумі 10\~104,48 грн. У лютому 2018 року ТОВ «ДУРБ» зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у сумі 10\~104,48 грн. за період з 01.07.2015 року по 01.02.2018 року. 01.03.2018 року було винесено судовий наказ по справі №210/913/18, який ухвалою від 15.05.2019 року скасовано за заявою боржника [PERSON] . Судовий наказ пред`являвся стягувачем для примусового виконання до Металургійного ВДВС м. Кривого Рогу. При примусовому виконанні даного судового наказу з доходів відповідача було утримано 2\~294,85 грн. Таким чином сума заборгованості за послуги з централізованого опалення становить 7\~809,63 грн. Тому позивач, просить суд, стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у сумі 7809,63 за період з 01.07.2015 року по 01.02.2018 року та судового збору у сумі 2102,00 грн. Ухвалою від 17.08.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу двічі направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 14.12.2020 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, не подавали. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення, що надається позивачем за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 10-12). Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачу належить ј частка даної квартири (а.с.30). Згідно довідки про зареєстрованих осіб за адресою [ADDRESS] зареєстровані особи відсутні (а.с.32). Частиною 4 ст. 319 та ст. 322 ЦК України визначено, що власність зобов`язує та власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Будинок, який належить відповідачу на праві спільної сумісної власності, є багатоповерховим, опалення квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку. Відповідач у вказаний у позові період накопичення заборгованості ніяких заяв про припинення теплопостачання до підприємства позивача не надавав та не звертався. Отже, оскільки опалення багатоквартирного будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового багатоквартирного будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку, в тому числі, і опалення квартири відповідача, тому відповідач є такими, що фактично споживав надані послуги. На підставі зазначених фактів, конклюдентних дій відповідача та приписів норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року, - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з постачання теплової енергії. Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу за послуги з централізованого опалення відповідача за період з 01.07.2015 року по 01.02.2018 року становить 10104,48 грн. (а.с. 29). Крім того, 01.03.2018 року було видано судовий наказ №210/913/18 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДУРБ» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 10104, 48 грн., який 15.05.2019 року було скасовано за заявою боржника [PERSON] (а.с.26-27). Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи ТОВ «ДУРБ» пред`являв судовий наказ №210/913/18 від 01.03.2018 року для примусового виконання до Металургійного ВДВС м. Кривого Рогу 29.01.2019 року, про що було винесено відповідні постанови: 30.01.2019 року про відкриття виконавчого провадження; 02.02.2019 року про звернення стягнення на доходи боржника; 06.06.2019 року про закінчення виконавчого провадження. При примусовому виконанні даного судового наказу з доходів відповідача було утримано 2294,85 грн. Таким чином сума заборгованості за послуги з централізованого опалення становить 7809,63 грн. (10104,48-2294,85=7809,63 грн.) (а.с.34, 35, 36). Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Обов`язок споживачів оплатити надані послуги встановлено\~ст. 68 ЖК України,\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно ч.1 ст. 32 Закону України «про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно. Статтею\~21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено обов`язок споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, серед обов`язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. У судовому засіданні встановлено, що розмір плати за послуги, які надавались ТОВ «ДУРБ», встановлений відповідно до Тарифів на теплову енергію, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) для ТОВ «ДУРБ», діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), Тарифів на теплову енергію ТОВ «ДУРБ», затверджених Постановами НКРЕКП, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями\~610,\~614\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша\~статті 2 ЦПК України). Положеннями частини першої\~статі 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~статті 89 ЦПК України,\~виключне право\~оцінки доказів\~належить суду,\~який має\~оцінювати докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved