Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди. Мотивував свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 01 січня 2016 року було укладено договір оренди житлового приміщення, згідно умов якого [PERSON], як орендодавець передав [PERSON], як орендарю у користування житлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оренда за один місяць становить 7000 гривень. Відповідно до акту приймання-передачі від 01 січня 2016 року вказане жиле приміщення було передано у користування [PERSON] Відповідач не виконав свої зобов'язання по сплаті орендної плати, у зв'язку з чим станом на 07.09.2017 року у [PERSON] виникла заборгованість за 22(двадцять два) місяці, яка становить 154000 гривень. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на йог користь 154000 гривень заборгованості по несплаченій орендній платі за користування жилим приміщенням. Також просить стягнути з відповідача на його користь три відсотка річних від простроченої суми у розмірі 8002.95 гривень та суму індексу інфляції у розмірі 21726.45 гривень, нарахованих за правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України та у зв'язку з невнесенням відповідачем плати за житло понад шість місяців, розірвати договір оренди житлового приміщення від 01 січня 2016 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 825 ЦК України та п. 10.6 Договору. Представник позивача надіслав суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягав в частині що була ним зазначена у заяві-клопотанні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить письмова розписка, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, кпім випадків визначених цією статтею Судом не встановлено випадків наявності підстав для відкладення розгляду справи, визначених статтею 223 ЦПК України, у зв'язку з чим вважає за можливе розглянути справу по суті. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, дійшов наступних висновків. 01 січня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди житлового приміщення(далі Договір), згідно умов якого [PERSON], як орендодавець передав [PERSON], як орендарю у користування житлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оренда за один місяць становить 7000 гривень. Відповідно до акту приймання-передачі від 01 січня 2016 року вказане жиле приміщення було передано у користування [PERSON] Відповідач не виконав свої зобов'язання по сплаті орендної плати, у зв'язку з чим станом на 07.09.2017 року у [PERSON] виникла заборгованість за 22(двадцять два) місяці, яка становить 154000 гривень. Відповідно до ст. 820 ЦК України, наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. З матеріалів Договору вбачається, що орендна плата повинна сплачуватися орендарем наперед 07-го числа кожного місяця. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання). Суд з врахуванням письмових та усних пояснень позивача і його довірителя, аналізуючи умови договору найму жилого приміщення від 01 січня 2016 року у сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення несплаченої суми орендної плати за 22-ва місяці, яка станом на 07 вересня 2017 року складає 154000 гривень підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає необхідним на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з [PERSON] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, яка становить 21726.45 гривень за період з 01.01.2016 року по 25.09.2017 року від суми боргу 154000 гривень та три відсотка річних від суми простроченого за період з 01.01.2016 року по 25.09.2017 року(від 154000 гривні з розрахунку 634 дні), які становлять 8002.95 гривень. Відповідно до правил п. 1 ч. 2 ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлено більш тривалий строк, а при короткостроковому найму - понад два рази. Таким чином з урахуванням встановлених судом обставин невнесення наймачем [PERSON] плати за житло за шість місяців і відсутності у Договорі більш тривалого строку у розумінні статті 825 ЦК України, суд вважає необхідним задовольнити вимогу позивача про розірвання Договору оренди житлового приміщення від 01 січня 2016 року укладено між [PERSON] та [PERSON] На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов категоричного висновку про можливість задоволення позовних вимог повністю, вважаючи такі обґрунтованими та переконливо доведеними перед судом. Питання про судові втрати вирішити за правилами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, розподіливши такі наступним чином: Судовий збір у розмірі 1837 гривень 29 копійок стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved