Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до відповідача про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 11\~830,61 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 30.09.2016р. в м. Львові на вул. Римлянина, 1 сталась ДТП за участю автомобіля Hyundai Grandeur, д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля Porshe Cayenne, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 21.10.2016р. та від 03.11.2016р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та за ст. 124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована в страховій компанії позивача, у зв`язку з чим завдану ним шкоду в розмірі 11830,61 грн. відшкодовано потерпілому. Після вчинення ДТП відповідач самовільно залишив місце події, і тому, суму виплаченого страхового відшкодування просить стягнути з відповідача в порядку регресу. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07.08.2019р. цивільна справа з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України направлена до Личаківського районного суду м. Львова. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 29.08.2019р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 30.09.2019р. о 16.30 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 30.09.2019р. розгляд справи відкладено на 12.11.2019р. о 16.00 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подав. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.09.2016р. в м. Львові на вул. Римлянина, 1 сталась ДТП за участю автомобіля Hyundai Grandeur, д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля Porshe Cayenne, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . При цьому, відповідно до полісу № АІ/8673529 (а.с.5), цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Hyundai Grandeur, д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП була застрахована у страховій компанії позивача. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 03.11.2016р. (а.с.7), яка не оскаржувалась та набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з копії платіжного доручення від 12.12.2016р. (а.с.28), позивач виплатив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну відповідачем внаслідок згаданої вище ДТП в розмірі 11830,61 грн. Крім того, згідно іншої постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 21.10.2016р. (а.с.6), яка також не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідач, будучи причетним до ДТП, яка мала місце 30.09.2016р. в м. Львові на вул. Римлянина, 1 сталась ДТП за участю автомобіля Hyundai Grandeur, д.н.з. [NUMBER] та автомобіля Porshe Cayenne, д.н.з. [NUMBER] самовільно залишив місце події. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Тобто, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до пункту 2.10 Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди. Отже, обов`язком водія транспортного засобу в разі дорожньо-транспортної пригоди є негайна зупинка і залишання на місці пригоди принаймні до складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до підпункту в) пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Під час розгляду цивільної справи № 176/1505/16-ц (постанова від 15.11.2018р.) Верховний Суд вказав, що вказана норма передбачає право страховика та Моторного (транспортного) страхового бюро України на звернення з регресним позовом до визначеного кола суб`єктів і саме за наявності передбачених цією статтею умов. Оскільки в справі яка розглядається саме відповідач є винуватцем ДТП і саме він самовільно залишив місце події, після виплати страховиком страхового відшкодування останній набуває права на пред`явлення регресного позову до завдавача шкоди, а завдавач шкоди обов`язку її відшкодувати. Враховуючи відсутність доказів про виконання відповідачем вимоги позивача від 21.01.2019р. про відшкодування майнової шкоди (а.с.29), позов належить визнати обґрунтований та задовольнити в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.4). На підставі наведеного та

Outcome: approved