Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, яким просив солідарно стягнути в порядку регресу завдану майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 9 402,31 грн. Представник позивача - [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, проти задоволення позову заперечували, з підстав викладених в письмових запереченнях. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову виходячи з наступного: 09.01.2014 року о 15:20 годині [PERSON], керуючи автомобілем марки «Рено», д/н [NUMBER] при виїзді з АЗС на проїзну частину автотраси Одеса-Мелітополь 21 км, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Хундай», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] допустив зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. 24.07.2014 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» складений страховий акт № 00134554. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.03.2014 року, у справі № 504/356/14-п (3/504/188/14) в діях [PERSON], внаслідок порушення ним вимог п.п. 10.9 Правил дорожнього руху, встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і, як наслідок, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.06.2014 року у справі № 504/356/14-п (3/504/188/14) було внесено виправлення описки в постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.03.2014 року у справі № 504/356/14-п (3/504/188/14). Як встановлено згідно полісу № АС/6368647обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2013 року, власник автомобіля RENAULT Kangoo, д/н [NUMBER], [PERSON] застрахувала в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» вказаний транспортний засіб. Згідно звіту № 01-014 автотоварознавчого дослідження від 19.02.2014 року нанесена матеріальна шкода транспортному засобу «Хундай», д/н [NUMBER], складає 9 402,31 грн. За умовами полісу № АС/6368647 щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2013 року та на підставі заяви [PERSON] від 16.01.2014 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» сплатило власнику автомобіля «Хундай», д/н [NUMBER], - [PERSON] страхове відшкодування в сумі 9 402,31 грн., що встановлено судом згідно платіжного доручення № 006080 від 24.07.2014 року. 22.08.2014 року за вих. №№ 99, 100 ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на адресу [PERSON] та [PERSON] було направлено регресні вимоги, які отримано відповідачами 23.08.2014 року, що підтверджується наявними у справі зворотними поштовим повідомленнями, та не виконані до теперішнього часу. Встановивши виниклі правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким ці правовідносини врегульовані: У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виходячи зі змісту положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу в спосіб, передбачений цією нормою Закону, або у спосіб передбачений договором чи законом. Загальні підстави відшкодування шкоди передбачені Главою 82 Параграф 1 ЦК України. У відповідності до ч. 1. ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зі змісту положень ст. 1187 ЦК України вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобі, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Суд вважає, що винність [PERSON] у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджена постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.03.2014 року, завдані матеріальні збитки потерпілому знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку із протиправними діями [PERSON], наявність непереборної сили [PERSON] не доведено. Законом України «Про страхування» (далі-Закон) врегульовані відносини у сфері страхування, і який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Суд до виниклих правовідносин застосовує норми вказаного Закону як спеціальні. У відповідності до ч. 1. ст. 3 цього Закону, страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 18 цього Закону факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до ч. 1. ст. 25 цього Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У відповідності до ст. 27 цього Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, а саме невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Проте, вищевказані вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачами не було виконано, будь-яких письмових повідомлень про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.01.2014 року, від водія транспортного засобу чи страхувальника на адресу ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» не надходило, що не було спростовано відповідачами у судовому засіданні. Зокрема, вказані норми права кореспондуються зі ст. 993 ЦК України - до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, з урахуванням спеціальної норми Закону, в даному випадку страховик отримав право вимоги до винної особи в межах понесених фактичних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Доводи заперечень відповідачів не спростовують наведених висновків суду, і зводяться до власного трактування положень діючого законодавства, оскільки не підтверджені жодними письмовими доказами. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» щодо солідарного стягнення з відповідачів в порядку регресу завданої майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки страховик отримав право вимоги саме до винної особи в межах понесених фактичних витрат. Виходячи з наведених норм діючого законодавства, та зі змісту договору страхування, суд приходить до висновку, що лише відповідач [PERSON] має відшкодувати позивачу 9 402,31 грн. в рахунок сплати невідшкодованої суми страхового відшкодування за страховим випадком, оскільки саме він є винною особою в даній дорожньо-транспортній пригоді, що підтверджено постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.03.2014 року у справі № 504/356/14-п (3/504/188/14). На підставі наведеного,

Outcome: partial