Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача про визнання за ним майнових прав на квартиру № 5, площею 51,79 кв.м., що знаходиться у незавершеному будинку за адресою: м.Львів-Винники, вул.Винна Гора,2 Свої вимоги мотивує тим, що за умовами договору доручення від 15.05.2012 року № 172/2, укладеного між ним та ПП «Будівельна фірма «Квартал Плюс», відповідач зобовязався від його імені і за рахунок засобів отриманих від нього організувати будівництво квартири № 5 за адресою: м.Львів-Винники, вул.Винна Гора,2. При цьому, умовами договору було визначено, що повірений забезпечить будівництво вибраної довірителем квартири за 207160,00 грн., а останній повинен здати в експлуатацію будинок, в якому мала знаходитися відповідна квартира, в другому кварталі 2014 року. Вважає, що свої зобовязання за умовами договору він виконав, оскільки 15.05.2012 року в якості завдатку ним внесено на рахунок відповідача 10 000 грн. Крім цього, в подальшому між ним та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги від 04.11.2015 року, відповідно до умов якого він набув право вимоги до ПП «Будівельна компанія «Квартал Плюс» на суму грошового зобовязання в розмірі 234000,0 грн., що виникло у відповідача перед [PERSON] на підставі рішення суду від 01.09.2015 року. В той же час відповідач свої зобовязання за умовами договору доручення від 15.05.2012 року не виконав, по даний час будинок в якому розташована спірна квартира в експлуатацію не здано, не забезпечено виконання робіт по будівництву квартири в повному обємі, йому у власність квартиру не передано на підставі акту прийому-передачі. Переконаний, що оскільки ним в повному обємі виконано взяті на себе зобовязання по оплаті обєкту будівництва та набуто майнові права на отримання квартири у власність в зазначеному будинку, тому просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з аналогічних підстав. Відповідач у судове засідання явку свого представника не забезпечив повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем знаходження, причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав. А тому, суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі в їх сукупності, суд позов задовольняє з наступних підстав. Як встановлено судом, 15.05.2012 року між ПП «Будівельна фірма «Квартал Плюс» (Повірений) та [PERSON] (Довіритель) було укладено договір доручення № 172/2 (а.с.6-10), відповідно до умов якого повірений зобовязався від імені та за рахунок засобів отриманих від довірителя організувати будівництво однокімнатної квартири № 5 на першому поверсі шестиповерхового житлового будинку з мансардою та ліфтом, загальною площею 51,79 м.кв., за адресою: м.Львів-Винники, вул.Винна Гора,2. При цьому, у п.2.1 сторони домовились, що Повірений забезпечить будівництво вибраної довірителем квартири за 207160,00 грн., в тому числі ПДВ 34526,67 грн., і цю суму у відповідності до п.2.3 договору Довіритель повинен сплатити у три етапи, останній з яких повинен бути здійснений у термін перед здачею будинку в експлуатацію. Одночасно п.1.2 договору установлено, що довіритель може отримати відповідну квартиру лише при умові стовідсоткового фінансування будівництва квартири. Крім цього, у відповідності до п.4.2.1, 4.2.5 договору повірений зобовязався забезпечити виконання робіт по будівництву квартири в повному обємі, згідно Специфікації (а.с.11); передати квартиру довірителю на підставі акта прийому-передачі квартири. Також у п.1.3 договору сторони визначили термін планової здачі будинку 2 квартал 2014 року. Позивач ствердив, що свої зобовязання за умовами вказаного договору він виконав належним чином. Дійсно, як вбачається, із долученої квитанції (а.с.12) на момент укладення договору позивачем сплачено авансовий платіж в сумі 10 000 грн. Крім цього, 04.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено договір про відступлення права вимоги (а.с.13), відповідно до умов якого [PERSON] відступив, а [PERSON] прийняв право вимоги за зобовязанням, яке виникло на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова у справі № 463/1825/15-ц від 01.09.2015 року, на суму 234 000 грн. З рішення Личаківського районного суду м.Львова у справі № 463/1825/15-ц від 01.09.2015 року (а.с.14-15), яке вступило в законну силу 11.09.2015 року, вбачається, що дійсно з ПП «Будівельна фірма «Квартал Плюс» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за виконані роботи на підставі договору підряду від 11.06.2010 року в розмірі 2475288,80 грн. З врахуванням того, відповідно до умов договору від 04.11.2015 року моментом переходу права вимоги у ПП «Будівельна компанія «Квартал Плюс» на суму 234 000 грн. є момент підписання самого договору, а у відповідності до положень ст.516 ЦК України новим кредитором у цьому зобовязанні повідомлено боржника про заміну кредитора листом від 09.11.2015 року, направленого через поштове відділення (а.с.17, 18), а також беручи до уваги внесеного позивачем авансового платежу в сумі 10 000 грн., суд приходить до переконання, що на даний час зобовязання позивача за умовами договору доручення від 15.05.2012 року є виконаними, тобто ним виконано умови договору щодо стовідсоткового фінансування будівництва квартири. В той же час, як встановлено судом, і вказані обставини відповідач у відповідності до положень ст.60 ЦПК України у жодний встановлений законом спосіб не спростував, на даний час відповідачем свої зобовязання за умовами договору доручення не виконано[ADDRESS] в будинку за адресою: м.Львів-Винники, вул.Винна Гора,2 в повному обємі не побудовано, будинок в експлуатацію не здано, а квартиру у власність позивача не передано. Приписами ст.177 ЦК України установлено, що до об'єктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше. Згідно зі ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаться набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Приймаючи до уваги, що позивачем умови договору доручення № 172/2 від 15.05.2012 року виконано в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу договірні відносини не виконав і на даний час позивачу не передано квартиру, що обумовлена умовами угоди, квартира на праві власності не належать позивачу, не видано останньому й правовстановлюючі документи на цю квартиру, а житловий будинок в якому розміщено квартиру не введений в експлуатацію, суд приходить до висновку, що за позивачем має бути визнано майнові права на спірну квартиру. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved