Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що [INFO] року помер [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт від 12.03.1987 року, який посвідчений Ірпінською держнотконторою, яким він все своє майно в рівних частках заповідав йому-позивачу та [PERSON]. Заповіт чинний, не скасовувався та не змінювався. За життя [PERSON] належала на праві власності 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.1975 року, виданого Ірпінською держнотконторою. [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини 24 квітня 2000 року до Ірпінської держнотконтори, де заведена спадкова справа № 192. Він-позивач подав заяву про прийняття спадщини 25 квітня 2000 року, яка посвідчена нотаріусом м. Москви, відправивши її поштою 26.04.2000 року. Його заява про прийняття спадщини знаходиться в спадковій справі № 192. З невідомих причин Ірпінською держнотконторою була заведена іще одна спадкова справа на майно [PERSON] за заявою його дружини [PERSON] за її заявою від 19 березня 2001 року. Спадкова справа має номер № 155. Того ж дня 19.03.2001 року Ірпінською держнотконторою по спадковій справі № 155 [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно [PERSON], тобто на 1/4 частину вказаного будинку. Про дані обставини йому-позивачу стало відомо 16.12.2013 року з постанови нотаріуса Ірпінської держнотконтори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Даною постановою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] з тих підстав, що на спадкове майно уже видане свідоцтво. Спадщину на майно [PERSON] на ім'я його дружини [PERSON] оформляв за її довіреністю відповідач [PERSON], який утаїв від нотаріуса, що вже заведена спадкова справа на майно [PERSON] за їхніми із [PERSON] заявами. [PERSON] померла [INFO] року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02.2006 року спадкоємцем її майна є відповідач [PERSON], який на даний час і є власником 1/4 частини будинку [ADDRESS]. На час смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги за законом на його майно була дружина [PERSON] Дітей [PERSON] не мав. Поскільки [PERSON] була непрацездатною за віком, то згідно ст. 535 ЦК УРСР в ред. 1963 року вона мала право на обов'язкову частку в спадщині, яка становила 2/3 від того, на що вона мала б право за законом. Отже частка [PERSON] в праві на спадкове майно після смерті [PERSON] становить 2/3 частини, тобто вона мала право на 2/12 частини будинку . На іншу 1/12 частину будинку спадкування повинно бути за заповітом [PERSON] Поскільки [PERSON] заповідав йому-позивачу 1/2 частину майна, то він має право на 1/24 частину будинку . Він просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.03.2001 року на ім'я [PERSON] в частині видачі свідоцтва на 1/24 частину будинку [ADDRESS]. Вказане свідоцтво повинно бути визнане частково недійсним, як угода, яка не відповідає вимогам закону та порушує його-позивача права на спадкове майно після смерті [PERSON], тобто з підстав ст.ст.48, 524-527,534,535,548,548 ЦК УРСР в ред.,1963 року. Поскільки повинно бути визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON], то повинно бути визнано частково недійсним і свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] від 17.02.2006 року також в частині видачі свідоцтва на 1/24 частину будинку. Вказане свідоцтво повинно бути визнане частково недійсним з підстав ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України , як правочин, який суперечить вимогам ЦК України, тобто виданий на підставі частково недійсного іншого правочину. Позивач просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.2001р,яке видано Ірпінською держнотконторою за реєстровим номером 2-724 на ім.»я [PERSON] на майно [PERSON],померлого [INFO] ,в частині видачі свідоцтва на 124 частину будинку [ADDRESS].Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.02.2006р,яке видано Ірпінською держнотконторою за реєстровим номером 2-417 на ім.»я [PERSON] на майно [PERSON],померлої [INFO] року,в частині видачі свідоцтва на 124 частину будинку [ADDRESS]. Визнати за ним право власності на 1/24 частину будинку [ADDRESS] Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про смерть помер [INFO]. До участі у справі в якості відповідачів було залучено спадкоємців [PERSON]-його синів [PERSON] та [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала,не заперечувала того факту,що права позивача по даній справі порушені,він має право на частину спадкового майна,але вважала,що дана справа не може бути розглянута по суті до розгляду Ірпінським міським судом та апеляційним судом Київської області заяв [PERSON] про перегляд за ново виявленими обставинами інших цивільних справі,відповідно до яких уже було розподілено у натурі спадкове майно між іншими особами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився,про день розгляду справи повідомлений належним чином. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,оглянувши у судовому засіданні матеріали цивільних справ № 367/9330/13-ц,2-25/2012р,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що [INFO] року помер [PERSON],що стверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.12). За життя [PERSON] склав заповіт від 12.03.1987 року, який посвідчений Ірпінською держнотконторою, яким він все своє майно в рівних частках заповідав позивачу та [PERSON],що стверджується копією заповіту (а.с. 8).Даний заповіт чинний, не скасовувався та не змінювався,що не заперечується сторонами по справі та стверджується витягом із реєстру заповітів. Також,у судовому засіданні було встановлено,що за життя [PERSON] належала на праві власності 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.01.1975 року, виданого Ірпінською держнотконторою. [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини 24 квітня 2000 року до Ірпінської держнотконтори, де заведена спадкова справа № 192. Позивач подав заяву про прийняття спадщини 25 квітня 2000 року, яка посвідчена нотаріусом м. Москви, відправивши її поштою 26.04.2000 року. Наведені обставини справи стверджуються матеріалами справи № 367/9330/13-ц. Також,у судовому засіданні було встановлено,що 19 березня 2001 року дружина [PERSON]- [PERSON] звернулась із заявою до Ірпінської держнотконтори і Ірпінською держнотконторою була заведена іще одна спадкова справа за номером № 155. Того ж дня 19.03.2001 року Ірпінською держнотконторою по спадковій справі № 155 [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно [PERSON], тобто на 1/4 частину вказаного будинку. Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що 16.12.2013 року постановою нотаріуса Ірпінської держнотконтори [PERSON] позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії- у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] з тих підстав, що на спадкове майно уже видане свідоцтво,що стверджується копією постанови (а.с.7). Також,у судовому засіданні було встановлено,що [PERSON] померла [INFO] року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02.2006 року спадкоємцем її майна був відповідач [PERSON], за яким на даний час зареєстровано право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO].Згідно матеріалів спадкової справи із заявами про прийняття спадщини до Ірпінської держнотконтори звернулись [PERSON] та [PERSON],які ухвалою Ірпінського міського суду залучені до участі у справі в якості відповідачів. Позивач просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.2001р,яке видано Ірпінською держнотконторою за реєстровим номером 2-724 на ім.»я [PERSON] на майно [PERSON],померлого [INFO] ,в частині видачі свідоцтва на 124 частину будинку [ADDRESS]. Дані позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного. На час смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги за законом на його майно була дружина [PERSON] Поскільки [PERSON] була непрацездатною за віком, то згідно ст. 535 ЦК УРСР в ред. 1963 року вона мала право на обов'язкову частку в спадщині, яка становила 2/3 від того, на що вона мала б право за законом. Отже частка [PERSON] в праві на спадкове майно після смерті [PERSON] становить 2/3 частини, тобто вона мала право на 2/12 частини будинку . На іншу 1/12 частину будинку спадкування повинно бути за заповітом [PERSON] Поскільки [PERSON] заповідав позивачу 1/2 частину майна, то позивач має право на 1/24 частину будинку . Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.2001р,яке було видано Ірпінською держнотконторою за реєстровим номером 2-724 на ім.»я [PERSON] повинно бути визнане частково недійсним, як угода, яка не відповідає вимогам закону та порушує права позивача на спадкове майно після смерті [PERSON], тобто з підстав ст.ст.48, 524-527,534,535,548,548 ЦК УРСР в ред.,1963 року. Враховуючи ту обставину,що позивач у передбаченому законом порядку прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON]М подавши відповідну заяву у визначений законом строк,свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.03.2001р,яке було видано на ім.»я [PERSON]Я порушуються права позивача,суд вважає за необхідне визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.2001р,яке видано Ірпінською держнотконторою за реєстровим номером 2-724 на ім.»я [PERSON] на майно [PERSON],померлого [INFO] ,в частині видачі свідоцтва на 124 частину будинку [ADDRESS]. Враховуючи,що судом визнається частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.2001р в частині видачі свідоцтва на 124 частину будинку [ADDRESS],то відповідно до ч 1 ст.203 ,ст.. 215 ЦК України в даній частині підлягає визнанню частково недійсним і свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.02.2006р,яке видано Ірпінською держнотконторою за реєстровим номером 2-417 на ім.»я [PERSON] на майно [PERSON],померлої [INFO] року,а саме в частині видачі свідоцтва на 124 частину будинку [ADDRESS]. Також,у зв»язку із викладеними обставинами суд визнає за позивачем право власності на 124 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON],який помер [INFO]. На підставі ст. 203,215 ЦК України, ст.. 524-527,534,535,548,549 ЦК України (в редакції 1963р),

Outcome: approved