Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на ? частину квартири № 80 за адресою: Харківська область, Харківській район, смт. Пісочин, вул. Молодіжна, 5. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 жовтня 1995 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. У період шлюбу сторони на підставі Договору купівлі-продажу від 25 травня 1999 року придбали спірну квартиру, яка перебуває у спільній сумісній власності, у звязку з чим підлягає поділу. У судовому засіданні засідання 18.11.2015 позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. У судове засідання 01.12.2015 позивач та його представник не зявились, представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судовому засіданні 18.11.2015 позовні вимоги визнала у повному обсязі, у судове засідання 01.12.2015 не зявилась без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у звязку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.\~197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. 14 жовтня 1995 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 275544. Під час шлюбу на підставі договору купівліпродажу № 637 від 25 травня 1999 року [PERSON] придбала у власність квартиру за адресою: [ADDRESS]. Реєстрація права власності на спірну квартиру за відповідачем підтверджується листом КП «Харківське районне БТІ» від 16.11.2015 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.11.2015. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з частиною 2 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки спірна квартира придбана відповідачем під час шлюбу з позивачем, вона є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з визнання позовних вимог відповідачем і того, що суду не надано доказів існування домовленості між сторонами щодо іншого розподілу спільного майна, спірна квартира підлягає поділу між сторонами на засадах рівності їх часток.

Outcome: approved