Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на вагову 30т, що складається з коридору площею 4.70кв.м, кімнати оператора площею 13.60кв.м, вагової площею 53.0кв.м, що знаходиться по вул.Шевченка,1-Б с.Кошів Тетіївського району Київської області, вартістю 92600гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що більше десяти років відкрито і безперервно володіє будівлею вагової, тому має право на набуття права власності на це майно за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тетіївського району Київської області в судове засідання не прибув, надали до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнають. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в селі Кошів по вул.Шевченка,1б, Тетіївського району Київської області знаходиться будівля вагової на 30т. 30.09.2004 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Нове життя» укладено договір купівлі-продажу майна №10, обєктом якого є будівля вагової 30т. (а.с.6-7). [PERSON] копії Акту прийому-передачі до договору №10 купівлі-продажу майна від 30.09.2004 року, складеного 29.12.2004 року встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нове життя» передало, а [PERSON] прийняв будівлю вагової 30т. (а.с.8). [PERSON] є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10.08.2015 року №20998539 встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нове життя» припинило свою діяльність у звязку з визнанням його банкрутом. (а.с.13-15). [PERSON] копії [PERSON] з рішення [PERSON] сільської ради Тетіївського району Київської області від 11.04.2013 року №105 «Про інвентаризацію вулиць, нумерацію обєктів нерухомості (житлові будинки, господарські будівлі, будівлі установ і організацій сіл) та земельних ділянок [PERSON] сільської ради Тетіївського району Київської області» встановлено, що 23 сесія шостого скликання [PERSON] сільської ради вирішила присвоїти поштову адресу на нежитлову будівлю вагової, розташованої на комплексі, яка належить жителю с.Кошів [PERSON]: с.Кошів, вул.Шевченка, №1-Б Тетіївського району Київської області. (а.с.17). [PERSON] копії рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.06.2015 року №22474529 встановлено, що [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на будівлю вагової, що розташована за адресою: Київська область, Тетіївський район, с.Кошів, вул.Шевченка,1-Б, оскільки, договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. (а.с.18). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. [PERSON] розяснень п.9 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 07.02.2014 року вбачається, що відповідно до\~ч.1 ст.344 ЦК,\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Пунктом 13 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 07.02.2014 року розяснено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень\~статей15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Пунктом 14 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 07.02.2014 року розяснено, рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що 30.09.2004 року позивач [PERSON] добросовісно заволодів будівлею вагової на 30т, що розташована за адресою: с.Кошів, вул.Шевченка,1-Б, Тетіївського району Київської області, продовжує відкрито, безперервно володіти даним нерухомим майном протягом дванадцяти років, тому, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності в порядку набувальної давності на будівлю вагової 30т є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved