Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про звільнення самовільно зайнятого нежитлового приміщення, загальною площею 15,8 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що 01.12.1994 між Управлінням комунального майна Львівської міської ради з однієї сторони, та ПФ «Гемстер» укладено договір оренди №5247, згідно якого позивач здав в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 15,8 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , термін Договору визначений з 01.12.1994 01.12.1997, та такий неодноразово пролонгувався. Однак, всупереч умовам укладеного договору, встановлено, що вказаними приміщеннями незаконно користується [PERSON] власник кв. [ADDRESS] , що порушує права позивача як власника майна. Таким чином, в управління є всі підстави для заявлення позовних вимог про виселення відповідача з нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 08 січня 2020 року у справі відкрито провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до Рішення №176 від 10.03.1987 виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів міста Львова Львівської області «Про затвердження реєстру житлових будинків» (копія витягу додається), нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] ) перебувають у власності територіальної громади м. Львова. Як вбачається із договору на оренду нежитлових приміщень №5247 від 01 грудня 1994 року, між Управлінням комунального майна Львівської міської ради м. Львова та Приватною фірмою «Гемстер» укладено договір оренди нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 15,8 м.кв. на строк з 01 грудня 1994 року до 01 грудня 1997 року. Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.8-14), нежитлове приміщення загальною площею 15,8 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] належить Львівській міській раді та перебуває в комунальній власності. З акта комісії від 05 квітня 2017 року (а.с.27) вбачається, що приміщення загальною площею 15,8 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , самовільно зайняте власником квартири [ADDRESS] [PERSON] . Як вбачається із акта проведення перевірки приміщення Управління комунальної власності від 14.06.2017 №424-нп/17, встановлено, що дане нежитлове приміщення загальною площею 15,8 кв.м за адресою [ADDRESS] використовується мешканцем та власником квартири [ADDRESS] , а саме: [PERSON] . З акта комісії ЛКП «Управитель» від 06 листопада 2019 року (а.с.26) вбачається, що приміщення загальною площею 15,8 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , самовільно зайняте власником квартири [ADDRESS] [PERSON] , такий документів на користування приміщенням не надав. Вказаний акт скеровано позивачу 08.11.2019 Личаківською районною адміністрацією. Згідно з нормою ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Згідно з ч.2 ст.327 Цивільного кодексу України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, спірні нежитлові приміщення загальною площею\~15,8\~кв.м.,\~що знаходяться\~за адресою:\~ [ADDRESS] перебувають в комунальній власності, відповідач правових підстав для користування вказаними приміщення немає, незаконне користування та володіння відповідачем об`єкта комунальної власності порушує права органу місцевого самоврядування. Відповідно до положень ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач доводи позивача не заперечив та не спростував, відзив на позов не подав, достовірно знаючи про перебування справи на розгляді у суді. А тому, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, підтверджуються наявними у справі доказами, а тому слід позов задоволити та виселити [PERSON] із самовільно зайнятого нежитлового приміщення, загальною площею 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позову, відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати судовий збір в розмірі 1 921 грн., що сплачені позивачем при поданні позову.

Outcome: approved