Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликався на те, що 01.04.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] було укладено кредитний договір № СМ-SМЕІ00/003/2008, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 145000 доларів США. Відповідач зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. 23.02.2009р., 28.12.2009р., 28.12.2010р., 25.05.2011р. та 04.08.2011р. між банком та позичальником укладено Додаткові договори відповідно до №№ 1, 2, 3, 4, 5 до Кредитного договору № СМ-SМЕІ00/003/2008 від 01.04.2008р., яким внесено зміни та доповнення до Кредитного договору. В забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 01.04.2008р. між банком та ПП «Венеда Плюс» було укладено договір поруки № СМ-SME100/003/2008/1. 28.12.2009р., 28.12.2010р. та 25.05.2011р. між банком та поручителем укладено Додаткові договори №№ 1, 2, 3 до Договору поруки № СМ-SME100/003/2008/1 від 01.04.2008р., яким внесено зміни та доповнення до Договору поруки. В забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 01.04.2008р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № СМ-SME100/003/2008/2. 28.12.2009р., 28.12.2010р. та 25.05.2011р. між банком та поручителем укладено Додаткові договори №№ 1, 2, 3 до Договору поруки № СМ-SME100/003/2008/2 від 01.04.2008р., яким внесено зміни та доповнення до Договору поруки. Однак позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим станом на 02.07.2014р. сума заборгованості з урахуванням основного боргу, процентів, пені та штрафів становить 112995,06 доларів США та 40160,62грн. пеня, що всього по курсу НБУ 11,8334грн. за 1 долар США станом на 02.07.2014р. становить 1377276,36грн., з яких: 110151,42 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 2843,64 доларів США - відсотки за користування кредитом; 40160,62грн. - пеня за прострочення зобов'язання. У зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань, банком надсилались вимоги позичальнику та поручителям про повне дострокове погашення заборгованості, однак станом на момент подання позову така вимога не виконана. Тому просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача - Цимбалістий М.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини. Просив позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила, покликаючись на те, що [PERSON] не було належним чином повідомлено про зміну кредитора. В той же час зазначила, що її довіритель належним чином виконує умови договору та вносить кошти на рахунок, який визначений у кредитному договорі, а не у досудовій вимозі. Просила в позові відмовити. Представник відповідача ПП «Венеда Плюс» та відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Заслухавши представника позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01.04.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є «ОТП Факторинг Україна» (а.с.49-57,58), та [PERSON] було укладено кредитний договір № СМ-SМЕІ00/003/2008, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 145000 доларів США. Відповідач зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором (а.с.8-14,15,16,27). 23.02.2009р. між банком та позичальником укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № СМ-SМЕІ00/003/2008 від 01.04.2008р., яким внесено зміни та доповнення до Кредитного договору (а.с.17-18). 28.12.2009р. укладено Додатковий договір № 2 до Кредитного договору № СМ-SМЕІ00/003/2008 від 01.04.2008р. (а.с.19-20). 28.12.2010р. між банком та позичальником укладено Додатковий договір № 3 до Кредитного договору № СМ-SМЕІ00/003/2008 від 01.04.2008р., яким внесено зміни та доповнення до Кредитного договору (а.с.21-22). 25.05.2011р. укладено Додатковий договір № 4 до Кредитного договору № СМ-SМЕІ00/003/2008 від 01.04.2008р. (а.с.23-24). 04.08.2011р. між банком та позичальником укладено Додатковий договір № 5 до Кредитного договору № СМ-SМЕІ00/003/2008 від 01.04.2008р., яким внесено зміни та доповнення до Кредитного договору(а.с.25-26). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.42,116-117) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачував, у зв'язку з чим станом на 02.07.2014р. його заборгованість по кредиту становить 112995,06 доларів США, що всього по курсу НБУ 11,8334грн. за 1 долар США станом на 02.07.2014р. становить 1377276,36грн., з яких: 110151,42 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 2843,64 доларів США - відсотки за користування кредитом; а також 40160,62грн. пеня за прострочення зобов'язання. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань, 01.04.2008р. між банком та ПП «Венеда Плюс» було укладено договір поруки № СМ-SME 100/003/2008/1 (а.с.28-29). 28.12.2009р. між банком та поручителем укладено Додатковий договір № 1 до Договору поруки № СМ-SME100/003/2008/1 від 01.04.2008р., яким внесено зміни та доповнення до Договору поруки (а.с.30). 28.12.2010р. укладено Додатковий договір № 2 до Договору поруки № СМ-SME100/003/2008/1 від 01.04.2008р. (а.с.31). 25.05.2011р. між банком та поручителем укладено Додатковий договір № 3 до Договору поруки № СМ-SME100/003/2008/1 від 01.04.2008р., яким внесено зміни та доповнення до Договору поруки (а.с.32). В забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 01.04.2008р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № СМ-SME100/003/2008/2 (а.с.33-34). 28.12.2009р. між банком та поручителем укладено Додатковий договір № 1 до Договору поруки № СМ-SME100/003/2008/2 від 01.04.2008р., яким внесено зміни та доповнення до Договору поруки (а.с.35). 28.12.2010р. укладено Додатковий договір № 2 до Договору поруки № СМ-SME100/003/2008/2 від 01.04.2008р. (а.с.36). 25.05.2011р. між банком та поручителем укладено Додатковий договір № 3 до Договору поруки № СМ-SME100/003/2008/2 від 01.04.2008р., яким внесено зміни та доповнення до Договору поруки (а.с.37). 05.05.2014р. позивач (правонаступник Банку) надсилав позичальнику та поручителям досудову вимогу з проханням про погашення заборгованості та зазначенням номера рахунку та необхідних банківських реквізитів (а.с.38,39,40,41). Так, згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним вище кредитним договором представником останнього суду не подано. В той же час суд критично оцінює подані копії квитанцій (а.с.122-140), оскільки в таких у графі «Призначення платежу» зазначено «поповнення поточного рахунку» № [NUMBER], який визначений у кредитному договорі, а не у досудовій вимозі правонаступника № 6507002333333. Відтак, враховуючи вищенаведене, та те, що відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, суд вважає, що є всі підстави стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором саме в гривневому еквіваленті - у розмірі 1377276,36 грн. Наведене узгоджується із правовими позиціями, які висловлені у правовому висновку Верховного Суду України за результатами розгляду цивільної справи (Постанова № 6-79 цс 14 від 02.07.2014р.), де вказано зокрема, що «Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст.ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.». Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved