Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду в обґрунтування якого зазначив, що йому належить квартира [ADDRESS], яку позивач придбав на підставі акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, яке належало відповідачу [PERSON], після сплати вартості зазначеної квартири отримав свідоцтво про право власності від 16.10.2015 на дану квартиру, але в ній проживають колишній власник та його родина, які втратили право власності та право користування даною квартирою, але до цього часу відповідачі не виселилися з цієї квартири та не знялися з реєстраційного обліку. Просив винести рішення про їх виселення та зняття з реєстраційного обліку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, та просив позов задовольнити та справу розглянути без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд приходить до наступного. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що позивач придбав квартиру [ADDRESS] на підставі акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, яке належало відповідачу [PERSON] Приватним нотаріусом Лісняк О.Г. посвідчене свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 12) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. На адресу відповідачів позивачем була надіслана письмова вимога про добровільне звільнення житлової квартири (а.с. 15-16) відповіді на яку позивач не отримав та жодних дій з боку відповідачів не виконано. Своїми діями відповідачі створюють позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні належним позивачу майном, оскільки позивач не має доступу до свого житла. Також, реєстрація відповідача в квартирі [ADDRESS] порушує його права як власника квартири. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно вимог ст.319 ЦК України здійснення права власності, а саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Таким чином судом встановлено, що відповідачі самовільно займають житлове приміщення, що порушує право власника, тобто позивача, вказане право підлягає захисту шляхом виселення зі спірної квартири відповідачів, та зняття їх з реєстраційного обліку. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved