Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 14 березня 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством комерційний банком «Надра » ,був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі16 039,60 доларів США на строк до 13 березня 2014 року зі сплатою 13,9 % річних. З метою забезпечення виконання вимог за зазначеним кредитним договором 14 березня 2007 року між позивачем та КБ «Надра» укладено договір застави, за передано у заставу банку транспортні засоби - два автомобілі марки ДЕУ, модель СЕНС Т13110, 2007 року випуску,реєстраційні номери № АЕ 8756ВН та № АЕ 1022ВІ , які належать позивачу направі власності. 12 червня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на автомобілі. 20 листопада 2017 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55191073 з виконання зазначеного вище виконавчого напису. Позивач вважає, що положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». У звязку з викладеним, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 12 червня 2014 року щодо звернення стягнення на автомобілі марки ДЕУ, модель СЕНС Т13110, 2007 року випуску,реєстраційні номери № АЕ 8756ВН та № АЕ 1022ВІ; скасувати постанову державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження № 55191073 від 20.11.2017 року. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, суд визнає дану справу малозначною та розглядає у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідачі повідомлялися про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем їх перебування. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подали, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з письмових матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2007 року між позивачем [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банком «Надра», з метою забезпечення кредитного договору №8/2007/840-К/1881-А від 14 березня 2007 року, укладено договір застави №1881/1, за яким позивач передав у заставу банку транспортні засоби - два автомобілі марки ДЕУ, модель СЕНС Т13110, 2007 року випуску,реєстраційні номери № АЕ 8756ВН та № АЕ 1022ВІ , які належать позивачу на праві власності (а.с. 9-11). 12 червня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на автомобілі марки ДЕУ, модель СЕНС Т13110, 2007 року випуску, реєстраційні номери № АЕ 8756ВН та № АЕ 1022ВІ у звязку з неналежним виконанням обовязків за кредитним договором від 14 березня 2007 року (а.с. 5). 20 листопада 2017 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55191073 з виконання зазначеного вище виконавчого напису (а.с. 6). Згідно із ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно статті 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовного рухомого майна. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинного з 1 січня 2004 року, цей закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Предметом укладеного між сторонами договору застави є автомобілі. Прикінцевими та перехідними положеннями Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Вказана правова позиція викладена у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03.10.2012р № 6-70цс12, а саме : «Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-ІУ є спеціальним Законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, у звязку з чим Закон України «Про заставу» та ст. 590 ЦК України підлягає застосуванню лише в частині, що йому не суперечить. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. За п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких є і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Слід зазначити, що дані положення в вищезазначеному Законі набрали чинності після внесення змін до Закону на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 р. Проте в прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначається, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Кредитний договір №8/2007/840-К/1881-А та похідний від нього Договір застави транспортних засобів № №1881/1укладено 14 березня 2007 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг». Таким чином, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса статтею 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору та договору застави, не передбачено. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг») звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому Законом, або в позасудовому порядку. За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст. 58 Конституції України). Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом у зазначеній редакції не передбачалось. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обовязку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що відповідачами не надано жодних аргументів для спростування доводів позивача, суд доходить висновку про аргументованість та доведеність позовних вимог, а тому вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі. Також, згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved