Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23.02.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKK7AU04520038, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 7416,00 доларів США. З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено договір застави автотранспорту майна № б/н від 28.02.2006 р., згідно з яким, [PERSON] передав в заставу рухоме майно, а саме: транспортний засіб ВАЗ 21099, 2006 р.в., кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. У звязку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобовязань з повернення отриманого кредиту та сплати відсотків за його користування, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна, однак, за наявності арешту на вказане рухоме майно боржника, банк не може задовольнити свої вимоги за його рахунок, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.\~ У судове засідання відповідач, [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Представник Ужгородського міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання незявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 23.02.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKK7AU04520038, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 7416,00 доларів США. З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено договір застави автотранспорту майна № б/н від 28.02.2006 р., згідно з яким, [PERSON] передав в заставу рухоме майно, а саме: транспортний засіб ВАЗ 21099, 2006 р.в., кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Ст.19\~ЗУ «Про заставу»\~встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Разом з тим, відповідно до ст.ст.\~11,\~12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Дану вимогу закону було виконано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до\~ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на рухоме майно [PERSON] накладень арешти: - державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови пор арешт майна боржника та оголошення на його відчуження від 08.10.2013 р., виконавче провадження № 36822935, запис про обтяження № 13993859 від 05.11.2013 р.; - державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови пор арешт майна боржника та оголошення на його відчуження від 04.12.2014 р., виконавче провадження № 44845853, запис про обтяження № 15070444 від 09.02.201 р.; - державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови пор арешт майна боржника та оголошення на його відчуження від 07.04.2016 р., виконавче провадження № 50255117, запис про обтяження № 15776095 від 08.04.2016 р.; - державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС Головного Територіального управління юстиції у Закарпатській області на підставі постанови пор арешт майна боржника від 26.10.2013 р., виконавче провадження № 52500196, запис про обтяження № 16043327 від 10.11.2016 р. Судом встановлено, що виконавчі документи, за якими здійснюється стягнення по виконавчому провадженню, винесені 08.10.2013 року, 04.12.2014 року, 07.04.2016 року та 26.10.2013 року. Таким чином, дані зобовязання виникли після укладення між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Кредитного договору № MKK7AU04520038 від 23.02.2006 року та Договору застави автотранспорту від 28.02.2006 року. Під час проведення позивачем примусових заходів по поверненню проблемної заборгованості Банку стало відомо про те, що на вищевказаний автомобіль накладено арешт та заборона на його відчуження у звязку з чим позивач не в змозі задовольнити свої вимоги шляхом реалізації заставного майна. Згідно зі\~ст. 58 Закону України «Про заставу», якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб, щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним. При цьому, у\~статті 14 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~визначено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Разом з тим, відповідно до\~ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За загальним правилом, визначеним у\~статті 590 Цивільного кодексу України\~звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з наданого розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № MKK7AU04520038 від 23.02.2006 року складає 41394,26 дол. США, що перевищує вартість предмета застави,я кА визначена у п.9 договору застави та становить 37450,00 грн. За таких обставин, враховуючи, що розмір заборгованості перевищує вартість заставного майна, позивач має пріоритетне право на заставне майно, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1600 грн.

Outcome: approved