Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив стягнути з останнього відшкодування реальних збитків в розмірі 2339,26 грн. та упущеної вигоди в розмірі 5078,90 грн., завданих йому внаслідок порушення зобов'язання за кредитним договором № 148 від 16.09.2009р., укладеним між сторонами. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. У судовому засіданні представник позивача Соснівська А.Р. позов підтримала із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації проживання, документів про поважність причин неявки у судове засідання не представив. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів та постановити зі згоди представника позивача заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з копії кредитного договору № 148 від 16.09.2009р. відповідачу було надано кредит в сумі 5800 грн. терміном на 6 місяців. На підставі судового наказу Личаківського районного суду м. Львова від 21.07.2010р. було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 8804,51 грн. У позовній заяві зазначено, що в ході виконавчого провадження до 07.05.2012р. відповідачем було погашено вказану заборгованість за кредитним договором. Як передбачено ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. В обґрунтування позовних вимог як на підставу позову позивач вказує виключно на положення ст. 22 ЦПК України та прийняте безпосередньо самим позивачем рішення про відшкодування реальних збитків та упущеної вигоди. Жодних договірних умов, які б передбачали підстави та можливість такого відшкодування, а також жодних обґрунтувань у позовній заяві, в чому полягають спричинені позивачу реальні збитки та упущена вигода, не міститься. Таким чином, позивачем не надано відповідних доказів завдання йому реальних збитків та упущеної вигоди, а обґрунтування вимог лише умовними припущеннями не може бути підставою для задоволення позову. При цьому слід врахувати, що у зв'язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання відповідачем позивач має право вимагати від останнього стягнення 3 відсотків річних від суми заборгованості, що також необхідно розглядати як компенсацію втраченого доходу, який він не одержав через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань.

Outcome: dismissed