Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

\~ \~Позивач звернувся\~з позовом\~до [PERSON],\~який уточнив\~під час\~розгляду справи,\~про стягнення\~заборгованості за\~розпискою та\~ відсотків\~за прострочення\~виконання грошових\~зобовязань.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що 1\~травня 2013\~року [PERSON]\~взяв у\~нього в\~борг 2900\~доларів США\~та зобовязався\~їх повернути\~до 15.05.2013\~року.\~Ця обставина\~підтверджується розпискою\~від 01.05.2013\~р.\~Дану суму\~вона передала\~відповідачу в\~присутності \~[PERSON]\~ 16\~червня 2013\~року відповідач\~знов звернувся\~до неї\~та пояснив\~що у\~нього тяжко захворіла дружина\~на онкологію,\~попросив на\~її лікування\~ще 50\~000\~гривень та\~обіцяв повернути\~всю суму\~до 01.08.2014\~року.\~Гроші на\~лікування були\~потрібні терміново,\~тому вона\~без вагань\~зайняла кошти.\~У звязку\~з тим,\~що у\~вказаний термін\~відповідач не\~зміг повернути\~суму боргу,\~та у\~звязку з\~знеціненням гривні\~та неможливістю\~сплати боргу\~в короткий\~термін,\~вона та відповідач домовились, що борг відповідач буде повертати у доларовому еквіваленті. Позивач зазначає, що угода про визначення грошового еквіваленту боргового зобовязання за договором займу від 16.06.2013 р. в іноземній валюті повністю відповідає чинному законодавству, а саме ст.ст. 3, 524 ЦК України. 15 червня 2015 р. була складена додаткова розписка, де відповідач підтверджує, що він взяв у борг 50 000 гривень, що є еквівалентом станом на 16.06.2013 року - 6 260 доларів США. В цій же розписці відповідачем вказано, що він повернув частину боргу у розмірі 1250 доларів США. Сума боргу залишається 5000 доларів США, та він зобовязується 2500 доларів США повернути до 22.06.2015 року і ще 2500 доларів США до 31.12.2015 року. Позивач вказує, що 01.08.2015 року вона отримала від відповідача 1000 доларів США і 05.08.2015 року, ще 900 доларів США, та його заборгованість за цієї розпискою складає 3100 доларів США. Таким чином, [PERSON] заборгував їй 2900 доларів США за розпискою від 01.05.2013 року та 3100 доларів США за розпискою від 16.06.2013 року, а всього сума боргу складає 6000\~доларів США,що на момент подачі позовної заяви, згідно курсу НБУ (26,87 грн. за 1 долар США) складає 161 220 гривень. Позивач зазначає, що неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням повернути грошові кошти, однак відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідач прострочив виконання грошових зобовязань за договорами займу від 01.05.2013 р. та від 16.06.2013р., у звязку з чим позивач вимагає сплати відповідачем 3% річних за весь час прострочення виконання даних зобовязань. Термін прострочення виконання зобовязання за договором займу від 01.05.2013 р. склав 1631 день (від 15.05.2013 р. по 02.11.2017 р.). Таким чином 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за договором займу від 01.05.2013р. складає: 388, 75 дол. США (2900 дол. США х 3% х 1631 день : 365 днів), що складає - 10\~445,71\~грн. (388,75 х 26,87). Термін прострочення виконання зобовязання за договором займу від 16 червня 2013 р. на 02.11.2017 р., з урахуванням угоди від 15 червня 2015 р. склав: -на суму 2500 дол. США із строком повернення боргу 22.06.2015 року, - 864 дні; -на суму 2500 дол. США із строком повернення боргу до 31.12.2015 року, - 671 день. Таким чином 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за договором займу від 16 червня 2013р. складає : - на першу суму повернення - 177,53 дол. США (2500 дол. США х 3% х 864 дні : 565днів), що складає - 4770,53\~грн. (177,53 х 26,87); -на другу суму повернення 137,87 дол. США (2500 дол. США х 3% х 671 день : 365днів), що складає - 3704,56\~грн. (137,87 х 26,87). Загальна сума відсотків за прострочення виконання грошових зобовязань за вищевказаними договорами займу складає - 18\~920,8\~грн. (10 445,71 грн. + 4770,53 грн. + 3704,56 грн.) Позивач просить стягнути на її користь суму боргу в розмірі 161\~220 гривень та суму відсотків за прострочення виконання грошових зобовязань в розмірі 18 920,8 грн., та стягнути з відповідача понесені судові витрати . 18.03.2016 року ухвалою судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя відкрито провадження по даній цивільній справі. Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2017 р. задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу квартиру кв.№39 в б. №1 по вул. Олімпійській в м. Запоріжжя. 27.07.2017 р. по даній цивільній справі винесено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволені повністю. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2017 р. вищезазначене заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2018 р. відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] у скасуванні заходів забезпечення позову у даній справі. Постановою апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2018 року заяву [PERSON] про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у даній справі залишено без задоволення. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2018 р. прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за розпискою та відсотків за прострочення виконання грошових зобовязань у розмірі 180\~140,80 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі на підставах викладених в позові та просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, надали суду відзив на позовну вимогу (а.с.160-164), в якому зазначили наступне. Не слід ототожнювати договір позики та розписку, яка не є письмовою формою договору позики і не замінює її. Розписка є лише борговим документом, що підтверджує укладання договору позики та обовязково повинна містити: факт передання позикодавцем та отримання позичальником визначеної грошової суми; дату отримання позичальником від позикодавця грошових коштів; зобовязання позичальника повернути отримані від позикодавця грошові кошти; умови отримання в борг позичальником від позикодавця грошових коштів (строк та порядок їх повернення). Натомість розписки, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не відповідають зазначеним вимогам закону, а їх зміст викривлено трактується позивачем. Так, в матеріалах цивільної справи міститься копія розписки від 01.05.2013 року, надана відповідачем позивачу, в якій зазначено, що відповідач зобовязується повернути позивачу 2900 доларів США до 15.05.2013 року. Проте ця розписка не містить обовязкові умови - самого факту та дати передання позивачем та отримання відповідачем 2900 доларів США, а лише, по суті, фіксує факт попередньої домовленості про їх передачу. Враховуючи те, що позивач так і не передала, а відповідач не отримав від неї в борг за розпискою від 01.05.2013 року грошових коштів у сумі 2900 доларів США, та зважаючи на положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України (договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей), договір позики в даному випадку є неукладеним, тобто таким що не відбувся (не існує). При таких обставинах, договір позики, який позивач видає за укладений і на підставі якого просить стягнути з відповідача на свою користь 2900 доларів США у гривневому еквіваленті як заборгованість за цим договором, є таким що не відбувся, тобто не укладався. Відповідач зазначає, що між ним та позивачем фактично не існувало жодних правовідносин щодо позики 2900 доларів США, позовні вимоги в цій частині є незаконними та необґрунтованими. Також не відповідають фактичним обставинам справи, актам цивільного законодавства України та всупереч приписам частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України не доведені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами твердження про наявність у відповідача боргу перед позивачем у розмірі 3100 доларів США. Зокрема, з розписок відповідача від 16.06.2013 року та 15.06.2015 року (а.с. 5-6) та на які посилається позивач в своїй позовній заяві, видно, що відповідач 16.06.2013 року отримав у борг від позивача 50 000 гривень. Виходячи з положень абзацу 1 частини 1 статті 1046 та абзацу 1 частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем. Оскільки відповідачу були передані позивачем грошові кошти у сумі 50 000 гривень, то відповідач зобовязаний був повернути позивачу саме 50 000 гривень, а не 6 250 доларів США, як це намагається представити позивач. Більш того, ані в розписці від 16.06.2013 року, ані в розписці від 15.06.2015 року (яку відповідач змушений був написати під впливом тяжких обставин та внаслідок обману і корисливої недобросовісності позивача) не міститься відомостей про факт отримання відповідачем від позивача суми позики у доларах США, а зазначення у розписці від 15.06.2015 року суми у 6 250 доларів США лише фіксує курс гривні до долара США на момент отримання відповідачем 16.06.2013 року у борг 50 000 гривень. Відповідач вказує, що посилання позивача на те, що сума боргу відповідача за розпискою від 15.06.2015 року залишалась 5000 доларів США є безпідставним, так як даною розпискою не підтверджується факт та дата передання позивачем та отримання відповідачем цієї грошової суми. Разом із тим, розписка відповідача від 15.06.2015 року та розписка позивача від року свідчать про те, що позивачеві в рахунок боргу у сумі 50 000 гривень повернуто: -15.06.2015 року 26 325 гривень (гривневий еквівалент 1250 доларів США, розрахований за офіційним курсом Національного банку України до долара США станом на 15.06.2015 року; -01.08.2015 року 21 610 гривень (гривневий еквівалент 1000 доларів США, розрахований за офіційним курсом Національного банку України до долара США станом на 01.08.2015 року; -05.08.2015 року 41 249 гривень (гривневий еквівалент 1900 доларів США, розрахований за офіційним курсом Національного банку України до долара США станом на 05.08.2015 року. Відповідачем зазначено, що позивачу повернуто загалом 89 184 гривні, що свідчить про більш ніж повне повернення позики у сумі 50 000 гривень (навіть у випадку застосування норм статті 625 ЦК України) та відсутність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. На підставі вищевикладеного відповідач та його представник просять суд позовні вимоги залишити без задоволення, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені жодними доказами, а також є незаконними, та не ґрунтуються на нормах права. Суд, вислухав пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та інші докази, приходять до наступного висновку. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов'язане з позбавленням його суб'єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. У статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі. Судом встановлено, що 01.05.2013 року [PERSON] взяв у позивача [PERSON] в борг 2900 доларів США та зобовязався їх повернути до 15.05.2013 року без сплати будь-яких відсотків, про що [PERSON] власноруч було написано розписку (а.с.4). Згідно розписки від 15.06.2015 року була складена додаткова розписка, де [PERSON] підтверджує, що він взяв у позивача у борг 50 000 гривень, що в еквіваленті на 16.06.2013 року складає 6 260 доларів США. В цій же розписці відповідачем вказано, що він повернув позивачу частину боргу у розмірі 1250 доларів США. Залишок боргу складає 5000 доларів США, та він зобовязується 2500 доларів США повернути до 22.06.2015 року і ще останню суму повернути до кінця календарного року (а.с.6). Згідно розписки від 16.06.2013 року [PERSON] взяв у позивача [PERSON] в борг 50 000 грн. та зобовязався їх повернути до 01.08.2014 року без сплати будь-яких відсотків, про що [PERSON] власноруч було написано розписку (а.с.5). 01.08.2015 року позивач отримала від [PERSON] 1000 доларів США згідно розписки, загальна сума якої складає 5000 доларів США і боржником є [PERSON] Борг на 01.08.2015 року складає чотири тисячі доларів США. Дану розписку підписано 01.08.2015 року [PERSON] та [PERSON] Також даною розпискою зазначено, що [PERSON] 05.08.2015 року отримано ще 900 доларів США, про що міститься підпис [PERSON] (а.с.7). Отже сума заборгованості за цієї розпискою складає 3100 доларів США. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він проживає у цивільному шлюбі з [PERSON], яка повідомила, що у її співробітника [PERSON] тяжко захворіла дружина, йому потрібні гроші на лікування дружини у розмірі 3000 доларів США. Він дав [PERSON] 2900 доларів США, які при його особистої присутності, передала [PERSON] 2900 доларів США, про що останній особисто написав розписку. Через деякий час дружина повідомила, що у [PERSON] померла дружина і він просить 50000 гривень. Потім [PERSON] передала [PERSON] 50000 гривень. В подальшому зясувалося, що дружина [PERSON] жива. Він разом з [PERSON], зустрілися з подружжям [PERSON], які пообіцяли повертати частинами борг. Пізніше [PERSON] повернула їм частку боргу у розмірі 1000 доларів США та 900 доларів США. Іншу частку боргу [PERSON] на їх вимогу відмовляється повертати. Судом в судовому засіданні оглянуто оригінали даних розписок, які знаходилися у позивача. [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що розписки від 01.05.2013 року, 16.06.2013 року та 15.06.2015 року написані ним власноручно. Дані розписки підтверджують отримання коштів в борг боржником [PERSON] від кредитора [PERSON]. Розписки об'єктивно підтверджують правовідносини, які виникли між сторонами. Тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Такий же висновок зроблений і Верховним Судом України у постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16 Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові судової палати у цивільних справах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, судом достовірно встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений договір позики відповідно до ст.ст.1046,1047 ЦК України. Суд критично ставить до посилання відповідача, що останній був змушений написати розписки під впливом тяжких обставин та внаслідок обману та корисливої недобросовісності позивача, оскільки дані договори позики не визнавались відповідачем недійсними, а також відповідачем не заперечувалось щодо повернення суми боргу у розмірі 1900 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обовязку. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України). Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові .Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Положеннями ч. 1, ч.2 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, у випадку неповернення позичальником суми позики своєчасно борг позичальника складатиме суму позики, проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що у строк погашення грошового зобовязання, визначений за домовленістю сторонами в розписках, які по суті є договорами позики, [PERSON], не виконав взятих на себе зобов'язань і кошти не повернув. Дружиною відповідача [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договорами позики, частково повернуто 01.08.2015 року та 05.08.2015 року борг у сумі 1900 доларів США. Залишок боргу складає 6000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на 02.11.2017 року (1 долар США = 26,87 грн.) становить 161 220,00 гривен. Представником позивача під час розгляду справи надано уточнений розрахунок 3% річних за прострочення зобовязання за договорами позики. Так відповідно до розрахунку: Термін прострочення виконання зобовязання за договором займу від 01.05.2013р. склав 1631 день (від 15.05.2013 р. по 2.11.2017 р.). Таким чином 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за договором займу від 01.05.2013р. складає : 388, 75 дол.США (2900 дол.США х 3% х 1631 день : 365днів), що складає -10\~445,71\~грн. (388,75 х 26,87); Терміни прострочення виконання зобовязання за договором займу від 16 червня 2013р. на 02.11.2017р., з урахуванням угоди від 15 червня 2015р. та сум повернення боргу 1000 доларів США 01.08.2015р. та 900 доларів США 05.08.2015р. склали : 1.на суму 2500 доларів США із строком повернення боргу 22.06.2015 року, (з 23.06.2015 р. по 30.07.2015 р.) - 39 днів; 2.на суму 1500 доларів США із строком повернення боргу 22.06.2015 року (з 02.08.2015 р. по 05.08.2016 р.) - 5 днів; 3.на суму 600 доларів США із строком повернення боргу 22.06.2015 року (з 05.08.2015 р. по 31.12.2015 р.) - 148 днів. 4.на суму 2500 доларів США із строком повернення боргу до 31.12.2015 року із додаванням 600 доларів США, що залишилися несплаченими від суми 2500 доларів США із строком повернення боргу 22.06.2015 року, тобто на суму загального боргу 3100 доларів США (2500+600), за період з 31.12.2015 р. по 02.11.2017 р. - 671 день. Таким чином 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за договором займу від 16 червня 2013р. складають: - на першу суму 8,01 дол. США (2500 дол. США х 3% х 39 дні : 365 днів), що складає у гривнях 215, 22 грн. (8,01х26,87); -на другу суму - 0,61 дол. США (1500 дол. США х 3% х 5 днів : 365днів), що складає - 16,39 грн. (0,61 х 26,87); -на третю суму 7,29 дол. США (600 дол. США х 3% х 148 днів : 365днів), що складає у гривнях 195,88 грн. (7,29 х 26,87) -на четверту суму 170,96 дол. США (3100 дол. США х 3% х 671 днів : 365днів), що складає -4593,69 грн. (170,96 х 26,87); Загальна сума відсотків за прострочення виконання грошових зобовязань за договором займу від 16.06.2013р. з урахуванням угоди від 15.06.2015р. про визначення даного зобовязання в доларах США складає - 5 021,18 грн. (215,22\~+\~16,39 грн. +195,88 грн. +4593,69 грн.). Отже, сума відсотків за прострочення виконання грошових зобовязань за договором займу від 01.05.2013 р. та за договором займу від 16.06.2013 р. з урахуванням угоди від 15.06.2015 р. про визначення даного зобовязання в доларах США, складає: 15466,89 грн.(10 445,71 грн. + 5 021,18 грн.). Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних за прострочення виконання грошових зобовязань з урахуванням уточненого розрахунку від 03.09.2018 року, В судовому засіданні ні [PERSON], ні його представник не заявляли про неправильний розрахунок 3% річних від суми 6000 доларів США.\~\~\~\~ Таким чином,дана\~сума відсотків\~за прострочення\~виконання грошових\~зобовязань за\~договором займу\~від 01.05.2013\~р.\~та за\~договором займу\~від 16.06.2013\~р.\~у розмірі\~ 15466,89\~грн. підлягає стягненню з відповідача. \~\~ \~\~\~ Суд критично оцінює і вважає безпідставними\~\~заперечення\~ відповідача та його \~представника про відсутність у нього заборгованості перед позивачем, оскільки вони не підтверджені належними доказами та суперечать обставинам справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] всупереч укладених з [PERSON] договорів позики не виконав умови договорів та не повернув вчасно грошові кошти у розмірі 6000 доларів США. Загальний борг, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] становить 161\~220,00 гривень сума боргу за розписками від 01.05.2013 року та 15.06.2015 року та 3% річних у розмірі 15\~466,89 гривень.\~ Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи сплачені позивачем суми судового збору у розмірі 290 гривень за клопотання про забезпечення позову та судовий збір у розмірі 1609, 08 гривень, 192, 32 гривні за подачу позову та уточнений позовних вимог, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог у розмірі 161\~220,00 гривень, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2051,25 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial