Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 277818 на імя [PERSON] за № 01.05.516.00115 від 08 лютого 2005 року, яка розташована на території с. Майори по вул. Терешковій, 22 Біляївського району Одеської області, зняти державний акт з реєстрації речових прав на нерухоме майно у Біляївській міській раді Одеської області на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0,16 га по вул. Терешковій, 22 в с. Майори Біляївського району Одеської області та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що у 1980 році за договором купівлі-продажу він придбав житловий будинок в с. Майори вул. Терешкової, 22 Біляївського району Одеської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,16 га. Рішенням Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області вказану земельну було передано відповідачу, на яку останній отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13 червня 2012 року вищевказане нерухоме майно було розділене по ? частині йому та відповідачу, в тому числі і зазначену земельну ділянку. Рішенням Біляївської міської ради було припинено право користування землею і передано у приватну власність йому та відповідачу по 0,08 га земельної ділянки. Ні підставі цього він звернувся до Управління держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області для одержання державного акту на земельну ділянку площею 0,08 га, але йому було відмовлено. Ввважає дії відповідача незаконними, та такими, що спричинили йому матеріальну і моральну шкоду, у звязку з чим він звернувся з даним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що відповідач на теперішній час є власником 0,08 га спірної земельної ділянки. Крім того, позивачем не заявлені позовні вимоги про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого відповідачеві було видано державний акт. Також пояснила, що в частині стягнення моральної шкоди позовні вимоги є безпідставними, а тому просила у їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи Біляївської міської ради Одеської області до судового засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він вказав, що проти задоволення позову не заперечує, і просить справу розглянути без його участі. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області до судового засідання не зявився, хочу був повідомлений належним чином про день та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 29 грудня 2003 року між позивачем та відповідачем був укладений договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Терешкової, 22 с. Майори Біляївського району Одеської області, та складається в цілому з одного камяного, критого шифером житлового будинку, загальною житловою площею 40,72 кв.м, та надвірних споруд: сарай, літня кухня, гараж, розташованих на земельній ділянці площею 0,16 га, що закріплена за Майорівською сільською радою Біляївського району Одеської області (а.с. 27). Рішенням Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 9-ХХІУ від 06 квітня 2004 року про приватизацію присадибних ділянок, [PERSON] надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки, площею 0,16 га в с. Майори по вул. Терешкової, 22 (а.с. 29). 08 лютого 2005 року відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею, 0,16 га, розташованої в с. Майори по вул. Терешкової, 22 Біляївського району Одеської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель (присадибна ділянка), зареєстрованої в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.516.00015 (а.с. 28). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13 червня 2012 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на 63/100 частини будинку, розташованого в с. Майори Біляївського р-ну Одеської області по вул. Терешковій, 22 і йому виділено в натурі: в житловому будинку частину приміщення - 1-6 житлова площею 12.4 кв. м; 1-7 житлова площею 12 кв. м; 1-8 веранда площею 10.3 кв. м; 1-9 кухня площею 14.3 кв. м; надвірну споруду гараж літ. В; надвірну споруду баню літ. Д; надвірну споруду сарай літ. Е; надвірну споруду вбиральню літ. Ж; надвірну споруду навіс літ. Г - всього на 193870 грн., а за [PERSON] визнано право власності на 37/100 частини будинку, розташованого в с. Майори Біляївського р-ну Одеської області по вул. Терешковій, 22 і йому виділено в натурі: в житловому будинку частину приміщення - 1-1 котельню площею 7.2 кв. м; 1-2 вбиральню площею 5.2 кв. м; 1-3 веранду площею 8.4 кв. м; 1-4 житлова площею 7.4 кв. м; 1-5 житлова площею 10.3 кв. м; 1-10 коридор площею 3.9 кв. м; надвірну споруду гараж літ. Є; надвірну споруду підвал літ. Б- всього на 110363 грн. без виплати грошової компенсації за різницю в долях (а.с. 8-9). Таким чином, судом встановлено, що вказаний житловий будинок належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Відповідно до\~ст. 61 ч. 3 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З витягу з рішення Біляївської міської ради № 164-11/VII від 06 липня 2016 року про припинення права користування землею, надання згоди на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вбачається, що [PERSON] надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,08 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з земель житлової та громадської забудови за адресою: с. Майори вул. Терешкової, 22 в звязку з рішенням суду на визнання права власності на 37/100 частини житлового будинку від 13.06.2012 року (а.с. 6). Як вбачається з листа Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області № Б-2934/0-2971/6-16 від 04.11.2016 року щодо надання інформації [PERSON] про земельну ділянку, згідно Книг записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 01.01.2013 року зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 277818 за [PERSON] за № 01.05.516.00015 від 08 лютого 2005 року, площею 0,160 га, яка розташована в с. Майори вул. Терешкової, 22 Біляївського району Одеської області (а.с. 7). Відповідно до п. 2\~ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЗК України\~громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Стаття 152 ЗК України\~передбачає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1\~ст. 155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом\~\~місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи викладене, суд не вбачає можливості задовольнити позовні вимоги [PERSON] щодо скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та зняття вказаного державного акту з реєстрації речових прав на нерухоме майно, оскільки станом на теперішній час 0,08 га вищевказаної земельної ділянки належить відповідачу. Крім того, позивачем не заявлено позовні вимоги про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого відповідач отримав державний акт, а тому, на думку суду, позовні вимоги про скасування державного акту задоволенню не підлягають. З урахуванням того, що вимоги позивача про зняття з реєстрації державного акту є похідними від вимог про скасування державного акту, підстав для їх задоволення суд не знаходить. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач у судовому засіданні не довів, що відповідачем йому заподіяна моральна шкода, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed