Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про прийняття спадщини, усунення від права на спадкування та визнання права власності на земельну ділянку, зазначивши, що [PERSON], являлася власницею земельної ділянки, загальною площею 1,95 га в межах Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без зміни її цільового призначення, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 181553 від 31.01.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010779800507 на імя [PERSON], яка 19 лютого 2010 року померла, спадщину після якої прийняла [PERSON] 18 серпня 2013 року [PERSON] померла. Позивач являється спадкоємцем першої черги на майно, яке залишилося після померлої [PERSON], оскільки є її сином та проживав з нею до часу відкриття спадщини та провів її поховання після смерті. Крім того у померлої [PERSON], є дочка [PERSON], яка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спільно не проживала з померлою на день її смерті та написала заяву- відмову від спадщини на користь позивача, посвідчену нотаріально. Натомість чоловік померлої - [PERSON], який також проживав з [PERSON] до дня її смерті, але здійснив вбивство останньої, що позбавляє його права на спадкування. Позивач звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва, але нотаріус відмовив йому в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в звязку із відсутністю оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку. Представник позивача у судовому засіданні зменшила позовні вимоги, де просила виключити пункт 2 позовних вимог та змінити пункт 1, встановивши факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час її смерті, пояснивши, що позивач проживав спільно з померлою [PERSON] у її домоволодінні, без офіційної реєстрації. Крім позивача спадкоємцем майна померлої є її дочка [PERSON]А, яка відмовилась від спадщини на користь позивача, та чоловік померлої [PERSON], який позбавив життя спадкодавця, тому він усунений від права на спадкування. Під час спільного проживання позивач разом зі спадкодавцем вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки на території Медведівської сільської ради Чигиринського району. Але оскільки оригінал Державного акта відсутній і він не зміг нотаріально оформити вказане спадкове майно, тому, просить суд встановити факт його проживання з [PERSON] по день її смерті, та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі, пояснивши, що вона, як дочка померлої 18 серпня 2013 року [PERSON], відмовилась від спадщини на користь позивача у добровільному порядку. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт постійного проживання позивача з померлою [PERSON] до дня її смерті. Позивач здійснював догляд за [PERSON] та провів її поховання. Суд, вислухавши представника позивача, третю особу, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 18 серпня 2013 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 211756 від 21.08.2013 року померла [PERSON] (а.с.7). Після її смерті на території Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] являлася власницею земельної ділянки, загальною площею 1,95 га, яка складалася з земельної ділянки площею 1,46 га (кадастровий номер 7125483500:01:001:0601) та земельної ділянки площею 0,49 га (кадастровий номер 7125483500:01:002:0601), яка розташована на території Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 181553 від 31.01.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010779800507, на імя [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.08.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1476 (а.с.13-14). Судом також встановлено, що померла 18.08.2013 року [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована за адресою: [INFO], з чоловіком - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 31.05.2016 року № 880 (а.с. 9). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 03.04.2017 року № 352, [PERSON] та [PERSON] фактично проживали з померлою [PERSON] на день її смерті і користувалися майном померлої (а.с.10). Згідно акта обстеження умов проживання від 03.04.2017 року, складеного сільським головою с. Трушівці [PERSON], в присутності свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], встановлено, що гр.[PERSON] фактично проживав з померлою матірю [PERSON] на день її смерті 18.08.2013 року, за адресою: вул. Б.Хмельницького, 2, с. Трушівці Чигиринського району Черкаської області, а також допомагав їй у побуті, спільно користувалися майном померлої, провів її поховання та користувався речами померлої після її смерті (а.с.12). Крім досліджених доказів в судовому засіданні були допитані свідки, які підтвердили, що позивач постійно проживав з [PERSON], яка померла 18 серпня 2013 року. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, спадкоємцями четвертої черги спадкування є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, а тому заявнику необхідно встановити даний факт для можливості оформлення спадщини. В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 К України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач постійно проживав з [PERSON] до дня її смерті, що встановлено в судовому засіданні як з пояснень представника позивача, третьої особи, свідків, так і з матеріалів справи. Позивач та третя особа [PERSON] є дітьми померлої [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження серії ІІ-СР № 486926 від 06.02.1988 року, свідоцтва про народження серії ІІ-СР № 425758 від 06.07.1985 року та свідоцтва про одруження серії І-СР № 090994 від 07.08.2004 року (а.с.8,17,18). Крім того, [PERSON] відмовилась від спадкування майна після смерті 18 серпня 2013 року [PERSON] на користь брата [PERSON], що вбачається з заяви від 21.04.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу (а.с.19). Відповідно до ч. 1 ст. 1224 Цивільного кодексу України, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Натомість, ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 31.10.2013 року, справа № 708/1289/13-к, встановлено, що за матеріалами кримінального провадження [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, де здійснив вбивство дружини [PERSON], тому він не має права на спадкування майна після смерті [PERSON], згідно до ч. 1 ст. 1224 ЦК України. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 23.03.2017 року № 147/02-31, виданої державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON], гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті матері [PERSON], яка померла 18.08.2013 року (а.с.21). Згідно даних державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 845/01-16 від 28.09.2017 року, із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлої [PERSON], яка померла 18 серпня 2013 року, спадкоємці не зверталися, спадкові справи не відкривалися. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Поскільки відповідач та третя особа не заперечують проти задоволення позову, а [PERSON] не має права на спадкування, та інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити встановивши факт постійного проживання та визнавши за позивачем право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268,1270 ЦК України,

Outcome: approved