Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про повернення грошового вкладу в сумі 11 360, 83 доларів США, що на момент пред'явлення позову становить 266 988,59 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладених договорів про розміщення банківського вкладу від 18.07.2014 року № 10002008191466, Банком прийнято у нього на депозит грошові кошти в сумі 13 116,63 доларів США по 14.01.2015 року включно. Позивач на підставі вище вказаного депозиту частково отримувала кошти з поточного рахунку, що підтверджується заявами на видачу готівки наявних у матеріалах справи. Проте в рамках зазначеного депозиту № 10002008191466 від 17.07.2014р., між позивачем та відповідачем укладено договір №00009008657595 від 22.09.2014 р., сума вкладу складає 2000 доларів США на строк по 06.10.2014 р. Крім того, 07.10.2014р. між тими ж сторонами укладено договір №00002008789405 банківського вкладу, сума вкладу становить 4000 доларів США. Однак після закінчення дії вказаних договорів, грошові кошти йому поверталися частинами. Позивач не одноразово звернувся у відділення банку за поясненнями причин неповернення коштів, що підтверджується наявними у матеріалах справи заяви [PERSON] на ім'я голови Ради Директорів АТ «Дельта Банк» проте відповіді так і не отримала. 22 вересня 2015 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог. Де зазначається, що у червні 2015 року позивач отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200 000 грн., заборгованості по депозиту. Відповідно до довідки отриманої від «Дельта Банку» та долученої до матеріалів справи, у [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER], де станом на 4 серпня 2015 року сума коштів на даному рахунку становить 3947,78 доларів США. Враховуючи інформацію викладено у заяві про уточнення позовних вимог, представник позивача просить стягнути заборгованість у сумі 3974,78 доларів США, що станом на момент уточнення позовних вимог становить 85 390, 48 грн. Оскільки Банком не виконано обов'язок по поверненню суми вкладів з відсотками на вказану суму, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з аналогічних мотивів. Представник відповідача в судовому засіданні відносно позову заперечила, надала пояснення що дійсно позивач на підставі укладених із банком договорів банківського вкладу вклав на депозит грошові кошти у доларах США у зазначених розмірах. Однак через фінансову скруту банк не мав можливості повністю повернути грошові кошти позивачу після закінчення дії договорів, а після введення в Банку тимчасової адміністрації внаслідок його визнання неплатоспроможним, порядок повернення грошових вкладів став регулюватися Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до умов якого позивач мав право на виплату грошового вкладу в межах гарантованої суми. Вказану виплату позивач отримав. На даний час в Банку порушено ліквідаційну процедуру, відшкодування в процесі здійснення якої також регулюється цим Законом, що зумовлює відповідне звернення позивача до ліквідатора із заявою про включення в список кредиторів. Зазначив, що без відповідного звернення позивач вважатиметься таким, вимоги якого перед банком погашені, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд в задоволенні позову відмовляє з таких підстав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договори про розміщення банківського вкладу від 18.07.2014 року № 10002008191466, відповідно до умов якого позивач передала, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі сумі 13 116,63 доларів США по 14.01.2015 року включно, , зі сплатою 10 процентів річних. Позивач на підставі вище вказаного депозиту частково отримувала кошти з поточного рахунку, що підтверджується заявами на видачу готівки наявних у матеріалах справи. Проте в рамках зазначеного депозиту № 10002008191466 від 17.07.2014р., між Позивачем та Відповідачем укладено договір №00009008657595 від 22.09.2014 р., сума вкладу складає 2000 доларів США на строк по 06.10.2014 р., зі сплатою 8,25 процентів річних. Крім того, 07.10.2014р. між тими ж сторонами укладено договір № 00002008789405 банківського вкладу, сума вкладу становить 4000 доларів США, зі сплатою 8,25 процентів річних. Відповідно до п. 1.10 вказаних договорів, по закінченню дії строку кожного із перелічених договорів, відповідач зобов'язався повернути позивачу вклад та нараховані проценти у безготівковій формі на рахунок позивача №26203701475827. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, положенням ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. При цьому, п.1 ч.6 ст. 36 названого Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Судом безспірно встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». В судовому засіданні сторони визнали, що в процесі здійснення тимчасової адміністрації зобов'язання Банку перед ним по виплаті вкладів були частково виконані, позивачу було виплачено гарантовану суму в розмірі 200 тис. грн. Станом на даний час, Банком не повернуто позивачу вкладів у сумі 3947,78 доларів США, що підтверджується довідкою від 04.08.2015р., виданою ТА «Дельта Банком». В той же час в судовому засіданні встановлено, що процедура ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» розпочата 19.03.2015 року на підставі постанови правління НБ України №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», відомості про яку опубліковані в газеті «Голос України» 08.10.2015 року. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку визначена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. При цьому суд враховує, що у відповідності до положень ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. А у відповідності до ч.1 ст. 49 цього Закону будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. За таких обставин суд приходить до висновку, що хоча і позивачем доведено своє право на виплату за рахунок відповідача вкладів в іноземній валюті в зазначених сумах, однак на сьогоднішній день порушена ліквідаційна процедура Банку, в межах якої здійснюється повернення коштів в порядку визначеному спеціальним законодавчим актом, яка передбачає реалізацію належного позивачу права виключно внаслідок здійснення певної юридично значимої дії, зокрема на підставі поданої ліквідатору в 30-и денний термін з моменту опублікування оголошення про ліквідацію, заяви про включення в список кредиторів. Оскільки в судовому засіданні встановлено, і вказані обставини підтвердив позивач, що на день винесення судом рішення, Позивач із заявою про його включення у список кредиторів ПАТ «Дельта Банк» до ліквідатора не звертався, після роз'яснення позивачу вимог положень ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач заявив, що настоює на продовженні розгляду справи і не бачить підстав для звернення із заявою до ліквідатора у даний час, так як вважає, що вклад має бути повернутий, а відтак суд переконаний, що на даний час підстав для задоволення позовних вимог немає. У зв'язку із чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити

Outcome: dismissed