Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки особисто, та як законного представника неповнолітнього сина [PERSON] , 2002 року народження, в якому просить виселити їх з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м .Харкова від 19.03.2012 року було звернено стягнення на предмет іпотеки- ізольовану квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] для задоволення вимог позивача в сумі 302549 грн.24 к. та встановлено порядок реалізації цієї квартири. Відповідачі в добровільному порядку на письмову вимогу банку про виселення не відреагували, а тому їх слід виселити в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги. Представник відповідачки проти позову заперечувала з тих підстав, що договір купівлі-продажу квартири між нею та [PERSON] є недійсним, заочне рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири, в якій відповідачка проживає з сином, вона не отримувала, з ним не згодна та подала заяву про його перегляд. Іншого житла відповідачка не має. Відповідачка в судове засідання не з*явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно, про поважність причин неявки до суду не повідомила. Представник третьої особи - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - проти позову заперечувала, посилаючись на те, що при виселенні будуть порушені права дитини. Третя особа- [PERSON] в судове засідання не з*явився. Повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки до суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки, за участю її представника та третьої особи [PERSON] Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази та оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст..40 Закону України «Про іпотеку» та ст..109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, що мешкають в ньому. Всі громадяни, що мешкають в житловому приміщенні, зобов*язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього житлового приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший, погоджений сторонами, строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 23.05.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», який змінив назву та є наразі Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк», та [PERSON] будо укладено кредитний договір №НАЕЕGK01270016 (а.с.9-19), який був забезпечений передачею в іпотеку належної [PERSON] квартири [ADDRESS] згідно договору іпотеки від 23.05.2008 року (а.с.20-27). Зважаючи на невиконання [PERSON] взятих на себе зобов*язань за кредитним договором, рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.03.2012 року було звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.05.2008 року, а саме квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором в сумі 302549 грн.24 к , а також встановлений спосіб реалізації нерухомого майна (а.с.28-31). Це рішення набрало чинності. У спірній квартирі на даний час зареєстровані відповідачка та її неповнолітний син [PERSON] , 2002 року народження ( а.с.75). 21.10.2013 року рекомендованим листом з описом вкладення позивачем відповідачці особисто, та як законному представнику [PERSON]була направлена письмова вимога на підставі ст..40 Закону України «Про іпотеку» протягом одного місяця звільнити квартиру [ADDRESS] з усіма її мешканцями (а.с.32-36). Вказана письмова вимога отримана відповідачкою особисто 26.10.2013 року, про що свідчить зворотнє повідомлення ( а.с.81). Разом з тим, з моменту отримання письмової вимоги про виселення в добровільному порядку до цього часу відповідачка відмовляється це робити в добровільному порядку, що дає всі підстави для примусового виселення її з малолітньою дитиною з квартири, що є предметом іпотеки та яку було звернено стягнення та задоволення позову в цій частині. Що стосується позовних вимог про зняття відповідачки з малолітньою дитиною з паспортної реєстрації за вказаною адресою, то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином рішення про виселення, яке наразі постановлюється судом, є підставою для зняття вказаних осіб з реєстрації і додаткового винесення судового рішення про це не потребує. Доводи представника відповідачки про недійсність договору, на підставі якого [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS], не підтверджені доказами і тому не можуть бути враховані судом і прийняті до уваги. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідачки суд стягує понесені та підтверджені документально витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 229 грн. 40к.

Outcome: approved