Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, відповідно до якого зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після смерті матері спадкоємцями першої черги були : він - рідний син та її чоловік, його батько - [PERSON] . Зазначає, що оформленням спадщини після смерті ніхто не займався, так як його батько - [PERSON] хворів. [INFO] помер його рідний батько [PERSON] . Також зазначає, що він рідний син померлих матері та батька. Після смерті батьків відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини будинку [ADDRESS] . Крім того, зазначає, що вартість 1/2 частини будинку складає 103 997 гривень. Земельна ділянка біля частини будинку неприватизована. Звертає увагу на те, що всі документи для прийняття спадщини ним були подані до нотаріальної контори. Перевіривши документи нотаріусом було встановлено, що на житловий будинок [ADDRESS] за повідомленням Київського відділення Південно-Західної залізниці № 1904/103 від 27 листопада 1973 року накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження -- 39764, зареєстровано 24 червня 2004 року Ірпінською міською державною нотаріальною конторою за № 39764 і , що власником на виникнення обтяження був [PERSON] ( попередній власник будинку ), причина відсутності коду : архівний запис. Нотаріус зробив запит до Київського відділення Південно-Західної залізниці для з`ясування наявності чи відсутності обтяження на відчуження нерухомого майна. З відповіді Регіональної філії «Південно-Західної залізниці» ПАТ «Українська залізниця» за № НЗ1-5/1475 від 13.11.2017 року було вже відомо, що інформація щодо наявності, чи відсутності обтяження на відчуження нерухомого майна в управлінні регіональної філії «Південно- Західна залізниця» - відсутня. А тому нотаріусом йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано надати підтверджуючи відомості чи інформацію щодо спростування даного факту. Однак надати такі докази він не може, але як було встановлено, що на момент, а саме на 1973 рік - виникнення обтяження був попередній власник будинку [ADDRESS] . Частину будинку за даною адресою його батьками було придбано 20 грудня 1984 року. У вище зазначеному договору купівлі продажу під п. 4 було зазначено, що продавець ( [PERSON] ) свідчить, що цей будинок нікому не проданий, не подарований та не є в спору та не є під забороною. Сам цю заборону він не можу зняти, так як він ще не власник цього спадкового майна. На підставі вищевикладеного просить визнати за ним право власності на 1\\2 частину будинку [ADDRESS] в порядку успадкування за законом після смерті його батьків мати [PERSON] , померлої [INFO] та батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач регіональна філії «Південно-Західна залізниця « ПАТ Укрзалізниця» у судове засідання не з`явилися, повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи, шляхом направлення повістки поштовим зв`язком за місцем реєстрації, відзиву за позовну заяву до суду у встановлений строк не надано, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти прийняття по справі заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник Бучанської міської державної нотаріальної контори не з`явилися, подали до суду заяву, згідно якої просять справу розглянути за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи,вважає позовну заяву такою, що підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Виконкомом Бучанської міської ради Київської області 03 вересня 2007 року, актовий запис № 256 (а.с. 11). Також встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданого 18 жовтня 2010 року Виконкомом Бучанської міської ради Київської області, актовий запис № 262 (а.с.12). Крім того встановлено, що після смерті батьків відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу будинку, посвідченого 20 грудня 1984 року Ірпінською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 3262 (а.с. 14-15). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що у позивача існує перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку в порядку спадкування за законом За таких обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved