Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить поділити чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить на праві спільної часткової власності йому, його дружині і їх дітям в рівних частках. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що усіма співвласниками даної квартири прийнято рішення про її поділ за умовами якого однокімнатна квартира № 50 має залишитися у власності дружини, а трикімнатна квартира № 51 має перейти у його власність. Їх діти, як співвласники вказаного майна не заперечили щодо такого варіанту його поділу. При цьому, зазначаючи, що між ним і його дружиною не досягнуто згоди про спосіб поділу майна, позивач просить поділити його у судовому порядку в запропонованому варіанті. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви в повному обсязі та просив задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов та не заперечила щодо його задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], в судове засідання не прибули, надали суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З копій правовстановлюючих документів, які містяться в матеріалах справи, а саме: талону до ордеру № 237 від 09 липня 1990 року, свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 1994 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17382512 від 16.01.2008 року, вбачається що сторонам на праві приватної спільної часткової власності (у рівних частках - по 1/6) належить чотирикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 6, 7, 8). Норма статті 1 ЦПК України визначає завданнями цивільного судочинства - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється; договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно із ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Будь-яких фактичних доказів того, що відповідачі у певний спосіб порушують права позивача або обмежують його інтереси щодо поділу спільного майна суду не надано. Також, суду не надано жодних об'єктивних данних, які б свідчили, що існують обставини, які перешкоджають сторонам поділити їх спільне майно в порядку передбаченому ст. 367 ЦК України. Посилання позивача на статтю 71 СК України є необґрунтованим, оскільки її положення встановлюють способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Доводи позивача про те, що між ним і його дружиною не досягнуто згоди про спосіб поділу майна, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти способу поділу спільного майна запропонованого позивачем в прохальній частині позову. Обставин що вказують на порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача стосовно поділу спільного майна, судом не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для здійснення поділу спільного майна сторін в судовому порядку - відсутні, а тому, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed