Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, який зареєстрований 17 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1019. Позовні вимоги мотивуючи тим, що від вказаного шлюбу мають доньку, [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому, що у них різні погляди на шлюб та сімейні обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися непорозуміння та сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. В зв`язку з чим можливості зберегти сім`ю немає. Подружні стосунки між ними фактично припинилися з 2018 року, а з вересня 2018 року спільне господарство не ведеться, проживають окремо один від одного. За таких обставин, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. На примирення не згоден і вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2019 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу на підставі статті 31 ЦПК України передана до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує, судові витрати по справі залишити за його рахунок, а також повідомив, що сімейно шлюбні відносини між сторонами припиненні з 1 вересня 2018 року. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справу у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте в звязку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] », а також повідомила, що сімейно шлюбні відносини між ними припинені з 1 вересня 2018 року. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1019. \~ \~ \~ \~Від вказаного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) В зв`язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Відповідно до\~статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, які між ними припинені з 1 вересня 2018 року, сім`я існує формально, відповідач проти позовних вимог не заперечувала, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями частини другої статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо спільного набутого майна та місця проживання дитини не вбачається, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання відповідача про те, щоб після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем набутим в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] » є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи заяву позивача, суд вважає за можливе судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок віднести на рахунок позивача [PERSON] .

Outcome: approved