Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги по договору про надання послуг з утримання та управління будинку та прибудинковою територією № ВГ 20-88 від 05.02.2010 р., яка складається з: суми основного боргу 15 157,92 грн., індексу інфляції - 657,49 грн., 3% річних за користування чужими коштами - 307,09 грн. та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що позивач виконує функції експлуатуючої організації, а саме забезпечує організацію комплексу заходів з технічного, адміністративного супроводження і належного управління та утримання житлового будинку [ADDRESS] . У свою чергу відповідач є власником квартири [ADDRESS] . 05.02.2010 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з утримання та управління будинку та прибудинкової території № ВГ 20-88. Також, позивач вказує, що постійно порушуючи умови укладеного Договору відповідач частково сплачує надані житлово-комунальні послуги, неналежно виконує покладені на нього обов`язки. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань виникла заборгованість у розмірі 15 157,92 грн. Разом з тим, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач вважає за потрібне стягнути з відповідача індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 657,49 грн. та три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 307,09 грн. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов. 02.10.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 22.10.2019, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 17.12.2019 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку із добровільною сплатою відповідачем заборгованості та просить суд стягнути із відповідача індекс інфляції - 657,49 грн., 3% річних за користування чужими коштами - 307,09 грн. та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач виконує функції експлуатуючої організації, а саме забезпечує організацію комплексу заходів з технічного, адміністративного супроводження і належного управління та утримання житлового будинку [ADDRESS] . Також, встановлено, що Розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві Ради №530 від 08.08.2014 ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» було визначено балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 21). Крім того, встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2019, актом прийому-передачі нерухомого майна від 05.02.2019 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 170341504 від 12.06.2019 року (а.с.а.с. 13-15, 16, 17). 05 жовтня 2009 року між [PERSON] до ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» було укладено договір про надання послуг з утримання та управління будинку та прибудинковою територією № ВГ 20 - 88 (а.с. 5). Згідно п. 2.1 Договору власник квартири зобов`язався, серед іншого, своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених Договором. Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. В розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території урегульовано договірним зобов`язанням на підставі узгоджених договором дій постачальника і споживача послуг. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що за період з 01.05.2018 по 18.09.2019 відповідач заборгував підприємству позивача по сплаті за послуги з утримання та управління будинку та прибудинковою територією на загальну суму 15 157,92 грн., заборгованість нарахована щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.а.с. 18-19). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті послуг з утримання та управління будинку та прибудинковою територією за період з 01.05.2018 по 18.09.2019 , суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь інфляційної складової боргу у розмірі - 657,49 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 307,09 грн. (а.с. 20). Із доданої до заяви про зменшення розміру позовних вимог виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідачем після подачі позову та відкриття провадження у справі 05.12.2019 добровільно сплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 18 006,15 грн. (а.с.40-41). У заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач вказує, що відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 18 006,15 грн., проте вказана сума сплачена з урахуванням заборгованості за період 19.09.2019-30.11.2019, яка утворилася після подання позовної заяви, тому позивач зменшує позовні вимоги на суму основної заборгованості у розмірі 15 157,92 грн. Разом із тим решта заявлених вимог позивача, тобто по сплаті індексу інфляції - 657,49 грн. та 3% річних - 307,09 грн., відповідачем не виконані. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у розмірі 657,49 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 307,09 грн., як таке, що узгоджується з дослідженими матеріалами справи та вимогами закону. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 921,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» підлягає задоволенню.

Outcome: approved