Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20 лютого 2007 року між банком та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 13 130 доларів США строком до 19 лютого 2022 року на 180 місяців з процентною ставкою 13,5% річних. 13 травня 2009 року між банком та позичальником була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору про врегулювання заборгованості позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника були укладені договори поруки з [PERSON] та [PERSON] , якими передбачено солідарну відповідальність поручителів за неналежне виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. Станом на 21 травня 2019 року існує заборгованість позичальника перед банком в сумі 3% річних за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитним договором за період з 20.09.2011 року по 21.05.2019року у розмірі 494, 41 доларів США, що в еквіваленті складає 12954, 97 гривень. Банком направлялися за адресою відповідачів вимоги про дострокове повне виконання грошових зобов`язань, які були залишені позичальником та поручителем без задоволення. Тому, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені в відзиві на позов. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та Акціонерним товариством « Райффайзен Банк Аваль » 20.02.2007р. був укладений кредитний договір № 014/124354/3186/74 про надання йому споживчого кредиту у розмірі 13130 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,5% річних, на строк до 19.02.2022р., на придбання квартири [ADDRESS] , яка є забезпеченням повернення кредиту банку за договором іпотеки № 014/124354/3186/74/044 від 20.02.2007р., посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М. 20.02.2007р., якою була накладена заборона на відчуження вищезазначеної нерухомості. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2011р. по цивільній справі № 2-2158/11 позовні вимоги Акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль » були задоволені частково, та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь банку, достроково, всю заборгованість по кредиту та нараховані банком відсотки за користування кредитними коштами, станом на час пред`явлення позову, а саме станом на 18.02.2011р., у розмірі 101 119,52 гривен, а також судові витрати по справі у розмірі 1235,23 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2011р. рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2011р. по цивільній справі № 2-2158/11 залишено без змін. Станом на 11.09.2012р. відповідачем [PERSON] у добровільному порядку було частково виконане рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2011р., а саме перераховано на користь позивача Акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль » одноразовим платежем повністю заборгованість за основною сумою кредиту та частково заборгованість за відсотками у розмірі 81119,52 гривен, залишок несплаченої суми боргу за відсотками, присудженої за рішенням суду до стягнення з позичальника на користь банку у розмірі 21276,67 гривен, за заявою банку та постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Ломаєвою С.М. від 31.01.2013 ( ВП 33637126 ) був стягнутий з [PERSON] шляхом щомісячних відрахувань з його заробітної плати, що підтверджується постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Ломаєвої С.М. від 31.01.2013 по виконавчому провадженні № 33637126. У квітні 2015р. [PERSON] повністю розрахувався з позивачем Акціонерним товариством « Райффайзен Банк Аваль » за усіма платежами, включаючи сплату судових витрат, присуджених за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2011р. ( цивільна справа № 2-2158/11 ), а в період з квітня по вересень 2015р. повністю розрахувався з Відділом ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області та сплатив на його користь виконавчий збір по ВП 33637126, за таких обставин головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Ломаєвою С.М. була прийнята постанова від 28.10.2015р. про закінчення виконавчого провадження № 33637126 у зв`язку з повним погашенням боргу, оригінал якої знаходиться на зберіганні у Відділі ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ( ВП 33637126 ). Постановою від 28.10.2015 про закінчення виконавчого провадження № 33637126 державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області Ломаєва С.М. одночасно зняла арешт з усього майна позичальника [PERSON] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2015р. по цивільній справі № 185/10984/15-ц, яке набуло чинності з 18.12.2015р. позивачу Акціонерному товариству « Райффайзен Банк Аваль » було відмовлено у задоволені його позовних вимог повністю. Відповідно до вимог частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Позичальник - відповідач [PERSON] повністю розрахувався з позивачем - АТ « Райффайзен Банк Аваль » за кредитним договором № 014/124354/3186/74 від 20.02.2007р. За таких обставин порука відповідачів [PERSON] та [PERSON] перед банком за кредитним договором № 014/124354/3186/74 від 20.02.2007р. припинилася з квітня 2015р. Починаючи з вересня 2012р. по квітень 2015р. позичальником щомісяця перераховувалися на користь позивача АТ « Райффайзен Банк Аваль » платежі за рішенням суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Для стягнення відсотків, передбачених вимогами статті 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності, тобто три роки ( стаття 257 ЦК України ). Останній платіж в рахунок погашення заборгованості перед банком за кредитним договором відповідач [PERSON] здійснив у квітні 2015р., за таких обставин позивач АТ « Райффайзен Банк Аваль » мав можливість нарахувати на останній внесений позичальником [PERSON] платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором три відсотка річних та звернутися з відповідним позовом не пізніше квітня 2018р. Фактично за стягненням 3% річних позивач звернувся з позовом до відповідачів лише 27.09.2019р., здійснивши його розрахунок з непідтвердженої суми боргу. Згідно вимог частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача було заявлено про те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитним договором. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed