Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №340186 від 10 грудня 2009 року. Мотивує свій позов тим, що 10 грудня 2010 року померла його баба [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої за заповітом, прийняв спадщину, просить визнати його право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявився, однак в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив його задовольнити та визнати його право власності на спадкове майно. Справу просив слухати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Мирненської сільської ради і зареєстрованого 30 листопада 2000 року в реєстрі за №60 стверджується, що [PERSON] належну їй земельну частку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №147452 від 25 квітня 1997 року заповіла [PERSON], тобто позивачу. В подальшому, 10 грудня 2009 року на підставі вищевказаного сертифікату було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №340186. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 10 грудня 2010 року. Довідкою Мирненської сільської ради №515 від 08 липня 2015 року стверджується, що єдиним спадкоємцем майна по заповіту після смерті [PERSON] є її внук [PERSON], який вступив у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Заповіт [PERSON] не змінений і не скасований. Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори №2238/01-09 від 23 листопада 2015 року стверджується, що після померлої [PERSON], яка померла 10 грудня 2010 року спадкова справа не заводилась. З листа нотаріуса від 30 жовтня 2015 року №01-16/343 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно і розяснено йому право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №340186 від 10 грудня 2009 року, власником земельної ділянки площею 1,73 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства є [PERSON]. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті своєї баби [PERSON] прийняв спадщину, а тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за заповітом [PERSON] на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №340186 від 10 грудня 2009 року.

Outcome: approved