Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу. Просить ухвалити рішення про стягнення суми боргу внаслідок боргового зобов`язання по борговим розпискам від 27.03.2005р., 25.01.2007р., 12.07.2012р. в розмірі 875 411,55 грн., що складається з: 357 500,00 грн. - основного боргу, 362 563,79 грн. - пені, 122232,76 грн. - інфляційних втрат, 33115,00 грн. - 3% річних. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, пояснив, що відповідач отримав на підставі розписок від 27.03.2005р. та 25.01.2007р. грошові кошти в розмірі 7500 грн. та 350000 грн. відповідно, для розрахунку за проведення ремонту, приєднання і перереєстрацію нежитлових приміщень площею 26 кв.м. по [ADDRESS] . 25.05.2012р. позивачем було вручено директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Будєвростиль» вимогу про повернення позичених коштів, на загальну суму 357500,00 грн. 12.07.2012 року директор товариства власноручно написав розписку про те, що дійсно згідний з розпискою від 27.03.2005р. написаною директором [PERSON] про отримання коштів в розмірі 7500 грн., та його розпискою від 25.01.2007р. про отримання коштів в розмірі 350000,00 грн., які від імені товариства зобов`язався повернути до 01.10.2015 року. У випадку неповернення зобов`язався сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ, втрати від інфляції та 3% річних за весь час прострочення зобов`язання, що передбачено п. 6 договору позики від 12.07.2012р. До відповідача було пред`явлено письмову вимогу про повернення коштів, однак такий на вимогу не відреагував. Таким чином просить позов задоволити та стягнути судові витрати по справі. У підтвердження вимог покликається на копії боргових розписок та інші долучені до справи документи. Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав, однак пояснив, що товариство на даний час неспроможне їх задовольнити, оскільки на даний момент існує тяжкий фінансово-господарський стан товариства та відсутність коштів. Представник третьої особи у судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив, мотивуючи тим, що на даний час існує спір, який розглядається Господарським судом Львівської області, щодо виходу [PERSON] із вказаного товариства. Позивач, який являється батьком учасника товариства [PERSON] даним позовом намагається зменшити суму, яка підлягає виплаті [PERSON] у зв`язку із виходом з товариства. Вважає, що має місце підробка документів (розписок), оскільки отримання в позику коштів не відображено ніяким чином в фінансовій звітності товариства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. З долучених до матеріалів справи копій розписок вбачається, що ТзОВ «Будєвростиль» отримав на підставі розписок від 27.03.2005р. та 25.01.2007р. грошові кошти в розмірі 7500 грн. та 350000 грн. відповідно, для розрахунку за проведення ремонту, приєднання і перереєстрацію нежитлових приміщень площею 26 кв.м. по [ADDRESS] (а.с. 7-8). П. 8.1 статуту ТзОВ «Будєвростиль» регламентовано, що виконавчим органом товариства є директор. Директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Згідно п.8.3. директор діє від імені товариства в межах, встановлених діючим законодавством та установчими документами. 25.05.2012р. позивачем було вручено директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Будєвростиль» вимогу про повернення позичених коштів, на загальну суму 357500,00 грн. (а.с. 0) 12.07.2012 року директор товариства [PERSON] власноручно написав розписку про те, що дійсно згідний з розпискою від 27.03.2005р. написаною директором [PERSON] про отримання коштів в розмірі 7500 грн., та його розпискою від 25.01.2007р. про отримання коштів в розмірі 350000,00 грн., які від імені товариства зобов`язався повернути до 01.10.2015 року. У випадку неповернення зобов`язався сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ, втрати від інфляції та 3% річних за весь час прострочення зобов`язання, що передбачено п. 6 договору позики від 12.07.2012р. (а.с. 10, 11) Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином. Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України - за договором позики, одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики або його умов може бути представлена розписка. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Що стосується вимоги [PERSON] про застосування позовної давності до вимоги про стягнення суми боргу і штрафних санкцій, то у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а оскільки [PERSON] не являється стороною у даному спорі, таку вимогу слід відхилити. При таких обставинах суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України та інфляційних втрат. Судом перевірено і прийнято до уваги представлений розрахунок суми, яка підлягає до стягнення. Крім того, суд надає віри поясненням свідка [PERSON] , який являється директором ТзОВ «Будєвростиль», що пояснив про отримання позики в [PERSON] а також те, що на даний час таку не повернуто у зв`язку із відсутністю грошей на підприємстві; також поясненням свідка [PERSON] , яка являється засновником і учасником ТзОВ «Будєвростиль», яка пояснила про надання її батьком [PERSON] коштів на проведення ремонту, приєднання і перереєстрацію нежитлових приміщень площею 26 кв.м. по [ADDRESS] , оскільки товариство коштів не мало; також поясненням свідка [PERSON] , яка являється колишнім бухгалтером товариства, яка пояснила про те, що їй було відомо що в [PERSON] позичались кошти на ремонт та приєднання приміщень підвалу, оскільки товариство було неприбуткове і коштів на це не було, а отже даними поясненнями свідків підтвердилось проведення ремонту, приєднання і перереєстрацію нежитлових приміщень площею 26 кв.м. по [ADDRESS] та неспроможність товариства оплатити дані витрати через його неприбутковість. Оскільки позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, зобов`язаний повернути позику, а саме суму боргу внаслідок боргового зобов`язання по борговим розпискам від 27.03.2005р., 25.01.2007р., 12.07.2012р. в розмірі 875 411,55 грн., що складається з: 357 500,00 грн. - основного боргу, 362 563,79 грн. - пені, 122232,76 грн. - інфляційних втрат, 33115,00 грн. - 3% річних, тому суд знаходить підставними вимоги до відповідача. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 8754,12 гривень. (а.с. 1)

Outcome: approved