Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, уточнив предмет позову 28.12.2016 р., в його обґрунтування посилаючись на те, що вона є власником квартири №72 у буд. №8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпропетровську, втім, належну їй на праві власності квартиру було продано без її участі, і право власності на підставі підробленого паспорту [PERSON] в результаті шахрайських дій певних осіб на дане нерухоме майно перейшло до іншої особи. Як зазначається позивачем при звернення до суду із позовом, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2014 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], де треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровськогоміського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними та про стягнення моральної шкоди судом було ухвалено: 1) визнати недійсною довіреність від імені [PERSON], посвідчену 25 серпня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №505, якою уповноважено [PERSON] користуватися та розпоряджатися квартирою №72 в будинку №8-а по вул. Саранській у м. Дніпропетровську; 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 25.08.2009 р. за реєстром за №505, та [PERSON], посвідчений 25 вересня 2009 року державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3-5086; 3) стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 5\~000,00 грн. моральної шкоди, 10\~000,00 грн. витрат на правову допомогу, 3\~182 грн. 40 коп. витрат на проведення експертизи та 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 18\~400,40 грн. Судом у справі, по якій 11.07.2014 р. було увалено судове рішення, було встановлено (ч. 3 ст. 61 ЦПК України), що після звернення представника [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з приводу посвідчення 06.08.2009 р. довіреності від імені [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] оформити та отримати дублікат договору купівлі-продажу квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Саранська, буд. 8 «а», кв. 72, було встановлено, що як довіреність, так і посвідчена 25.08.2009 р. приватним нотаріусом [PERSON] довіреність від імені [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) вказаною квартирою, були посвідчені за предявленням паспорта АК 792874 на імя [PERSON], [INFO], уродженки [INFO]. З приводу дійсності та з законності видачі вказаного паспорту приватний нотаріус [PERSON] звернулася до правоохоронних органів та згідно з листом Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпропетровського управління №39/3617 від 12.08.2011 р. перевіркою встановлено, що [NUMBER] від 10.04.2006 р., виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, був виданий [PERSON], [INFO], вказаний паспорт значиться втраченим, та за зверненням приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 28.09.2011 р. Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області було порушено кримінальну справу №62112133. Посилаючись у позові на те, що під час судового розгляду справи №199/9410/14-ц в суді позивачу стало відомо від [PERSON], який продав зазначену вище квартиру 09.06.2010 р., про те, що на даний час власником даної квартири є [PERSON] (даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] реєстр №997), та на ст. 41 Конституції України, а також ст.ст. 317, 321, 387, ч. 1 ст. 388, у позові й заявлено вимогу про витребування майна квартири №72 у буд. №8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпрі з чужого незаконного володіння - володіння [PERSON] та про повернення квартири №72 у буд. №8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпрі позивачу [PERSON], та про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру №72 у буд. № 8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпрі, який проведений на підставі посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] договору купівлі-продажу квартири №72 у буд. № 8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпрі від 09.06.2010 р. ВМТ №432767, зареєстрований в реєстрі №997. Особи, які беруть участь у справі, не скористалися правом брати участь у судових засіданнях. Представник позивача за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач не зявився, був повідомлений про розгляд справи судом, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки не повідомив, не надав суду заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється). Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України, позивач є власником квартири №72 у буд. №8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпрі на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр 1361). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2014 р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], де треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровськогоміського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними та про стягнення моральної шкоди судом було ухвалено: 1) визнати недійсною довіреність від імені [PERSON], посвідчену 25 серпня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №505, якою уповноважено [PERSON] користуватися та розпоряджатися квартирою №72 в будинку №8-а по вул. Саранській у м. Дніпропетровську; 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 25.08.2009 р. за реєстром за №505, та [PERSON], посвідчений 25 вересня 2009 року державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3-5086; 3) стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 5\~000,00 грн. моральної шкоди, 10\~000,00 грн. витрат на правову допомогу, 3\~182 грн. 40 коп. витрат на проведення експертизи та 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 18\~400,40 грн. За ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом у справі, по якій 11.07.2014 р. було увалено судове рішення (судове рішення набрало законної сили 11.08.2014 р.), було встановлено (ч. 3 ст. 61 ЦПК України), що [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2005 року, укладеного між нею та [PERSON], який діяв по довіреності від імені [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1361, належить квартира [ADDRESS]. 06 серпня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 1690, було посвідчено довіреність від імені [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] оформити та отримати Дублікат договору купівлі-продажу належної їй квартири за адресою: [ADDRESS], провести інвентаризацію та отримати технічний паспорт і Витяг про реєстрацію права власності, оформити та отримати Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження вказаної квартири, надано право подання, отримання та підпису в необхідних для цього документах. 25 серпня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 505, було посвідчено довіреність від імені [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) належною їй квартирою № 72, яка знаходиться в будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Саранська буд. 8а. 25 вересня 2009 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 25 серпня 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3-5086. Після звернення представника [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], з приводу посвідчення нею 06 серпня 2009 року довіреності від імені [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] оформити та отримати Дублікат договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що як дана довіреність, так і посвідчена 25 серпня 2009 року приватним нотаріусом [PERSON], довіреність від імені [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) вищевказаною квартирою, були нотаріально посвідчені за пред'явленням паспорта серії АК 792874 на ім'я [PERSON], [INFO], уродженки [INFO]. З приводу дійсності та законності видачі вказаного паспорту приватний нотаріус [PERSON] звернулася до правоохоронних органів та згідно з листом Відділу у справах громадянства імміграції і реєстрації фізичних осіб Дніпропетровського міського управління № 39/3617 від 12 серпня 2011 року перевіркою встановлено, що паспорт серії АК № 792874 від 10 квітня 2006 року, виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області був виданий [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO]. Вказаний паспорт значиться втраченим, про що [PERSON] повідомив органи внутрішніх справ. За даним зверненням приватного нотаріуса [PERSON] 28 вересня 2011 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області було порушено кримінальну справу № 62112133. Згідно з листом Міністерства юстиції України № П-1634/13-1 від 02 березня 2012 року, наданого у зв'язку з проведенням перевірки за зверненням представника позивача [PERSON], за інформацією Головного управління юстиції в Дніпропетровській області постановою слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенанта міліції [PERSON] від 20 листопада 2011 року\~\~ провадження у кримінальній справі, порушеній за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, у зв'язку з наданням приватному нотаріусу [PERSON] заздалегідь підробленого документа, а саме паспорта серії АК 792874, виданого на ім'я [PERSON], призупинено до встановлення осіб, які скоїли цей злочин. Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 1376 від 06 березня 2014 року, наданим Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON], підпис від імені [PERSON] в довіреності від 25 серпня 2009 року від її імені на ім'я [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжнього її підпису. Як встановлено судом в даній справі, засудового розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON], про стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним продажем квартири (№199/9410/14-ц) в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська позивачу стало відомо від [PERSON], який продав зазначену вище квартиру 09.06.2010 р., про те, що на даний час власником даної квартири є [PERSON]. Даний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] реєстр №997. Факт відчуження 09.06.2010 р. зазначеної вище квартири [PERSON] на користь [PERSON] підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. За ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Частиною п'ятою статті 203 ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права. Одним із таких засобів є витребування майна із чужого незаконного володіння. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, Верховним Судом України у постанові від 17 жовтня 2011 року (у справі №3-103гс11) викладена правова позиція, згідно з якою у разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного (нікчемного) правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного чи нікчемного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України. У такому випадку діюче законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором права відчужувати це майно. Таким чином, суд погоджується із слушністю доводів позивача, у тому числі з приводу обраного ним способу захисту порушеного права, тому з метою поновлення порушених прав позивача для суду вбачаються підстави для задоволення позовної вимоги про витребування квартири №72 у буд. №8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпрі з чужого незаконного володіння - володіння [PERSON] та повернення квартири №72 у буд. №8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпрі власникові - [PERSON]. Розвязуючи позовну вимогу проскасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру №72 у буд. № 8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпрі, який проведений на підставі посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] договору купівлі-продажу квартири №72 у буд. № 8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпрі від 09.06.2010 р. ВМТ №432767, зареєстрований в реєстрі №997, суд керується тим, що процедура прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обовязки субєктів, що є учасниками зазначеної процедури врегульована Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3502/5, та відповідно до п. 2.1 зазначеного порядку для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком. Цим Порядком у п. 2.6 передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Таким чином, оскільки судом задоволено вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння, а задоволення позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора, а саме запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру №72 у буд. №8 «а» по вул. Саранська у м. Дніпрі є похідною від задоволення вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд з метою захисту порушених прав позивача задовольняє вимогу позову про скасування рішення державного реєстратора з зазначених вище підстав. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved