Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . У вказаному будинку також зареєстрований його брат [PERSON] , але фактично не проживає за зазначеною адресою з 2001 року, оскільки виїхав за межі України та зв`язок з ним не підтримує. Де він знаходиться на даний час йому не відомо. Позивач оплачує комунальні послуги, але так як там зареєстрований відповідач він не може отримати субсидію з оплати житлово - комунальних послуг. Відповідач не з`являється у вищезазначеному будинку, житловим приміщенням не користується та не цікавиться, особистих речей відповідача у житловому будинку немає. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. З копії договору дарування житлового будинку від 19.12.2018 року встановлено, що [PERSON] передала у власність - подарувала сину [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ) (а.с. 7). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2018 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 8). Згідно довідки про склад сім`ї та проживання Микитинецької сільської ради № 287 від 29.05.2019 року за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований, але не проживає, акт № 20 від 29.05.2019 року (а.с. 9). Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідача за місцем постійної реєстрації підтверджується актом № 20 від 29.05.2019 року, свідченнями свідків [PERSON] , [PERSON] , а саме, що відповідач фактично не проживає за адресою [ADDRESS] з 2001 року (а.с. 10). Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Прокопович проти Росії», «Гіллоу проти Сполученого Королівства» поняття житла є автономним, і те, чи конкретне місце проживання становить чи ні «житло», що захищається п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, залежить від фактичних обставин, а саме наявності достатнього зв`язку з конкретним місцем. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подав. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] , понад 18 років не проживає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - [ADDRESS] . На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України,

Outcome: approved