Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором фінансового лізингу в сумі 40159,45 грн., а саме: 31654,80 грн. заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; 4684,86 грн. заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 1289,71 грн. заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмета лізингу; 1209,06 грн. пеня; 1321,02 грн. страхова винагорода. Судові витрати просить покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та пояснив, що між сторонами по справі був укладений договір фінансового лізингу. На підставі цього договору відповідачу був переданий транспортний засіб. Певний час відповідач належно сплачував, а згодом, після втрати автомобіля, відповідач перестав здійснювати платежі за договором. На даний час договір продовжує дію, ризик втрати предмету лізингу несе лізингонабувач. Позивачем була отримана страхова виплата в звязку із втратою предмета лізингу, вказана сума відшкодування була спрямована на погашення заборгованості відповідача відповідно до Умов. Після втрати предмету лізингу майно не страхувалося, борг по сплаті страхових платежів виник до втрати предмету лізингу. Так як система GPS була знеструмлена, відслідкувати місце знаходження майна не вбачається можливим, проте, моніторинг не припиняється до закінчення дії договору згідно Умов, а тому відповідач також повинен сплатити вартість послуг за проведення моніторингу предмету лізингу. На даний час кредитор сам вживає заходів по розшуку майна. Після викрадення автомобіля дія договору не припинилася та він продовжує діяти. Відповідач проти позову заперечив, зазначив, що автомобіль належить банку, а тому його викрали у кредитора та за це останній отримав страхову виплату. На час викрадення майна у відповідача не було боргу перед позивачем. Вважає, що після викрадення автомобіля, так як відповідач ним не користується, а тому і сплачувати за договором не повинен. В судовому засіданні були дослідженні докази: - розрахунок заборгованості; - копія листа кредитора боржнику від 03.03.2016 р.; - копія заяви про приєднання відповідача до Умов та правил фінансового лізингу № KG00A+28397289 від 27.02.2014 р. з додатками; - копія паспорту відповідача; - копія листа кредитора від 10.06.2016 р.; - копія листа кредитора від 30.06.2016 р.; - копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ; - копія повідомлення органу поліції від 05.03.2015 р. про початок досудового розслідування за фактом викрадення транспортного засобу; - повідомлення органу поліції від 20.02.2017 р. щодо досудового розслідування, яке триває; - виписка про рух коштів по рахунку; - копія страхового полісу про страхування цивільної відповідальності; - Умови фінансового лізингу. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторонами по справі не було надано суду доказів щодо укладення договору страхування майна та судом вживалися заходи по витребуванню вказаного доказу, проте, такий договір судом отримано не було. Сторонами по справі не заперечується та визнається факт страхування майна, а також отримання страхової виплати в результаті втрати предмету лізингу. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі 27.02.2014 року уклали договір фінансового лізингу за № KG00A+28397289 строком на 60 місяців, відповідно до умов якого відповідачу був переданий транспортний засіб згідно із специфікацією. На даний час договір, укладений між сторонами, є чинним та підлягає виконанню. На день звернення до суду відповідач повинен сплатити позивачу за договором фінансового лізингу борг в сумі 40159,45 грн., а саме: 31654,80 грн. заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; 4684,86 грн. заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 1289,71 грн. заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмета лізингу; 1209,06 грн. пеня; 1321,02 грн. страхова винагорода. Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються матеріалами справи та наданими позивачем доказами: розрахунком суми боргу; копією заяви про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу № KG00A+28397289 від 27.02.2014 р.; копією специфікації та акту приймання-передачі до договору фінансового лізингу № KG00A+28397289 від 27.02.2014 р.; копією розрахунку платежів за вказаним договором; копією паспорту боржника. Встановлені у судовому засіданні правовідносини, що склалися між сторонами, відповідають ст. ст. 11, 14, 806 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг». Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, у встановлені строки, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. У відповідності до ч. 2, ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобовязаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до ст. ст. 549, 610, 611, 612 ЦК України та п.2.8.4.9.2. Умов боржник за договором повинен виконати належним чином зобовязання у строк, встановлений договором, а у разі порушення зобовязання, його прострочення чи невиконання сплатити пеню. Під час розгляду справи також було встановлено, що предмет лізингу було викрадено. Настання події дефолту викрадення майна, не є підставою для невиконання зобовязання, відповідно до п. 2.8.4.8.2. Умов. Сплата за моніторинг предмету лізингу, до закінчення дії договору, передбачено п. п. 1.1.3., 1.1.6. Заяви про приєднання та п. 2.8.4.3.13. Умов. Розподіл коштів кредитором, отриманих в результаті страхової виплати відбувся відповідно до п. 2.8.4.4.7. Умов. Також боржник, згідно п. п. 2.8.4.4.7. та 2.8.4.6.2.4. Умов, зобовязаний сплатити на користь кредитора витрати на страхування предмету лізингу. Враховуючи викладені обставини, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а цивільне право захисту. Судові витрати по справі повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: approved