Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання трудових відносин припиненими та стягнення боргу по заробітній платі посилаючись на те, що 04.11.2019 року його було прийнято на посаду головного інженера ТОВ «Спецвисотбуд» на підставі наказу № 36-к від 01.11.2019 року. Однак, починаючи з 2020 року відповідач почав щомісячно затримувати виплату заробітної плати, а згодом і взагалі перестав її сплачувати. 12.06.2020 року він звернувся до відповідача із заявою про звільнення за власним бажанням та виплатою всіх компенсацій і невикористані відпустки. Однак, його так і не було звільнено. 06.11.2020 року він повторно звернувся із заявою про звільнення та виплатою належних коштів. 21.11.2020 року конверт повернувся не врученим за закінченням терміну зберігання. 24.12.2020 року та 11.01.2021 року він знову звертався до відповідача із заявою про звільнення, однак конверти повернулися не врученими за закінченням терміну зберігання. Таким чином, трудові відносини з відповідачем не розірвано до цього часу, належні кошти не виплачено. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи в разі неявки відповідача до суду. Просив розірвати трудовий договір, та стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 46 865,00 грн., яка складається з мінімальної заробітної плати в період з квітня 2020 року по день подачі позову до суду. До суду представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Враховуючи відсутність відповідача, заяви про розгляд справи у його відсутність, відзиву на позов, суд вважає за можливе прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим позивачем, в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дарницькому районному суду м. Києва 15.01.2021 року. Ухвалою від 29.01.2021 року вирішено передати матеріали справи на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. 09.03.2021 року матеріали справи надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва. 11.03.2021 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 12.03.2021 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані позивача. 18.03.2021 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали від 19.03.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав. 10.06.2021 року за клопотанням позивача постановлено ухвалу про витребування доказів. 06.07.2021 року та 12.07.2021 року надійшли витребувані документи. В суді встановлено, що з 04.11.2019 року [PERSON] прийнятий на посаду головного інженера в ТОВ «Спецвисотбуд», наказ № 36-квід 01.11.2019 року. 12.06.2020 року, 06.11.2020 року та 24.12.2020 року позивач звертався до відповідача із заявами про звільнення за власним бажанням та виплату всіх компенсацій та невикористаної відпустки. Однак, до цього часу між сторонами не розірвано трудові відносини та не виплачено кошти. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки у строки визначені законодавством. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до виплати від підприємства проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. З матеріалів справи установлено, що заробітна плата позивача з квітня 2020 року по серпень 2020 року становила 4 723,00 грн., з вересня 2020 року по грудень 2020 - 5 000,00 грн., з січня 2021 року - 6 500,00 грн. (мінімальний розмір заробітної плати). З Довідки Пенсійного фонду України убачається, що з квітня 2020 року ТОВ «Спецвисотбуд» не сплачує за позивача єдині внески. Враховуючи норми діючого законодавства та докази надані до матеріалів справи, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним норм діючого законодавства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 908,00 грн. та 18,53 грн. комісії. Дані кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved