Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 20.09.2017 року уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності продавця (третьої особи) на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.02.2014 року, номер запису про право власності :4569950, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна :156080680000. На сьогоднішній день новим законним власником вищевказаної нерухомості [PERSON] Право власності підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 20.09.9.2017 року, який було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 20.09.2017 року про що було також видано витяг про державну реєстрацію прав від 20.09.2017 року. Після придбання даної квартири, позивачу стало відомо що в ній є зареєстрованим та проживає стороння особа - [PERSON], без будь-яких на те правових підстав. Позивач має намір сьогодні разом зі своєю сім'єю проживати у вказаній квартирі. Оскільки в квартирі, яка належить позивачу зареєстрована стороння особа, права позивача як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування жилим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. Ухвалою судді від 21.02.2018 року, прийнято справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В., про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації за місцем проживання, до провадження Деснянського районного суду м. Києва, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 21.03.2018 року до суду звернувся представник позивача з клопотанням про розгляд вказаної справи за правилами загального позовного провадження, та просив проводити розгляд за участю сторін у справі, враховуючи складність справи, обсяг та характер доказів, необхідність забезпечення можливості здійснення зацікавленими особами їх прав та обов'язків. Ухвалою судді від 26.03.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації за місцем проживання у порядку загального позовного провадження за участю сторін у справі. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подала до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 20.09.2017 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., за реєстровним №2480. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності позивача на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 20.09.2017 року за номером запису про право власності: 22438661. Після придбання даної квартири, позивачу стало відомо що в ній є зареєстрованими та проживає стороння особа [PERSON], без будь-яких на те правових підстав. 18.10.2017 року представник за довіреністю звернувся до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації у відділ з питань реєстрації місця проживання з заявою про зняття з місця проживання/реєстрації відповідача - [PERSON] На дану заяву відділ з питань реєстрації місця проживання Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надав відповідь, про відмову у знятті з реєстрації місця проживання [PERSON] 25.10.2017 року представником позивача зроблено виїзд за адресою: [ADDRESS], для врегулювання даного питання в судовому порядку, на що отримано письмова розписка [PERSON], про добровільне звільнення приміщення, однак, станом на момент подачі позову до суду відповідач перебуває в даному приміщенні, і не збирається самостійно його звільняти та зніматися з реєстрації та звільняти приміщення від особистих речей, тим самим перешкоджає законному власнику вільно користуватись майном та вільно розпоряджатися даним майномю Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Отже, оскільки матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником квартири де вона зареєстрована, суд погоджується з доводами позивача, що усунення перешкод в користуванні його майном можливо шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом за місцем проживання. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved