Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про строкове повернення депозитного грошового вкладу в сумі 5091,73 доларів США та відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 01 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем в особі начальника відділення №38 ПАТ «Банку «[PERSON] та кредит» [PERSON], що діяв на підставі Положення про відділення та довіреності №415, було укладено Договір-заяву № 300131/140029/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на грошові кошти у сумі 5091,73 доларів США . У зв'язку з тим, що 01.07.2015 року згідно до п.1 Договору-заяви №300131/140029/7-14 від 01.12.2014р закінчився строк Строкового вкладу і настав день повернення вкладу, 01.07.2015р позивач звернулася з письмовою вимогою повернути кошти готівкою з Строкового вкладного рахунку на умовах, передбачених Договором-заявою (п.6) та положеннями п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит». Натомість, всупереч п.6 Договору-заяви та положенням п.5.2 Основних умов, [PERSON] відмовився видати кошти, чим порушив своє зобов'язання «При припиненні дії Договору здійснити розрахунок, повернути Вкладнику суму Вкладу та нараховані проценти в дату повернення Вкладу, та закрити Вкладний рахунок» (п. 6.3.2. Основних умов). Стверджується, що відмова відповідача від строкового повернення вкладу, позбавила права розпоряджатись своєю власністю, ігнорування письмових та усних звернень спричинили фізичні та душевні страждання. Важко переживаючи порушення своїх прав та несправедливість, у зв»язку з чим у позивача виникли систематичні порушення тиску та вимушена була витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права, тому просить відшкодувати моральну шкоду шляхом виплати грошової компенсації у розмірі 5000 грн. До судового засідання від позивача надано клопотання про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог (а. с. 61). Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с.66), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. 01 грудня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банку «[PERSON] та кредит» укладено Договір-заяву № 300131/140029/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на грошові кошти у сумі 5091,73 доларів США . У зв'язку з тим, що 01.07.2015 року згідно до п.1 Договору-заяви №300131/140029/7-14 від 01.12.2014р закінчився строк Строкового вкладу і настав день повернення Вкладу, 01.07.2015р позивач звернулася з письмовою вимогою повернути кошти готівкою з Строкового вкладного рахунку на умовах, передбачених Договором-заявою (п.6) та положеннями п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб тау, обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» . Станом на день розгляду справи кошти позивачу з банківського вкладу не повернено. Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони(вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За частинами 1, 2 статті 1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Частиною 1 статті 1061 Цивільного кодексу України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що, відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення позивачу банківського вкладу та прострочив виконання зобов'язання, чим порушив умови договору банківського вкладу № 300131/140029/7-14 від 01.12.2014 року та норми Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Вимоги позивача , щодо повернення коштів за вкладом, що належить поверненню за період з 01.12.2014 року по 01.07.2015 року становить 5091,73 дол. США (а.с. 8,9) станом на 20.10.15 року на день подачі заяви ( а.с. 61) відповідачем не задоволено. Згідно з нормами ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у п. 5 цієї постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У пункті 9 цієї постанови роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд дійшов висновку щодо відмови , оскільки суду не надано доказів заподіяння даної шкоди, а тому в цій частині позов є необгрунтованим та недоведеним в суді. Відповідно до ст. 88 ЦПК України , суд стягує з відповідача на користь держави 1222,50 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial