Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 16 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Божемовською Н.В. та зареєстрованим у реєстрі під №799 позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В належній йому квартирі зареєстрована [PERSON], що підтверджується довідкою із ОСББ «Дружба» б/н від 20.04.2018 року. [PERSON] фактично з 2011 року та по даний час у вказаній квартирі [ADDRESS] не проживає, жодної участі в її утримані не приймає, ті її особистих речей в квартирі не має. Формальна реєстрація відповідача в квартирі призводить до значних затрат на оплату комунальних послуг. Місце перебування відповідачки позивачам невідоме, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання позивач не з'явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача адвокат [PERSON] надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання не з'явився відповідач, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. За адресою реєстрації не проживає, що підтверджується актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 25 липня 2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з'явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд ухвалив допустити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 16 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Божемовською Н.В. та зареєстрованим у реєстрі під №799. Відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу від 16 квітня 2018 року продавець, яка є матір'ю відповідачки, зобов'язався зняти з реєстрації зареєстрованих осіб до 20 квітня 2018 року. Проте вказаний пункт договору не було виконано. Згідно довідки із ОСББ «Дружба» б/н від 20.04.2018 року, окрім позивача, в зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], як піднаймач. Відповідно до Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеного ОСББ «Дружба» від 25.07.2018 року, встановлено, що відповідач [PERSON] фактично з 2011 року та по даний час у вказаній квартирі [ADDRESS] не проживає, жодної участі в її утримані не приймає, ті її особистих речей в квартирі не має. Місце перебування відповідачки позивачам невідоме, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Акт підписаний трьома мешканцями будинку та посвідчений головою ОСББ «Дружба». Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад один рік, ніяких речей відповідача в квартирі не міститься. Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов'язані зареєструвати своє місце проживання. Отже, враховуючи, що піднаймач [PERSON] не проживає у квартирі позивача більше одного року, речей відповідача в квартирі немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачем не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.

Outcome: approved