Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом до відповідача про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] померла його мати, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,390 га, кадастровий номер 1421587200:01:000:0604, що розташована на території Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 988612, виданого 24.10.2005 року. У встановлений законодавством строк він не звернувся до нотаріуса з заявою за прийняття спадщини через юридичну необізнаність, а коли звернувся - нотаріус йому повідомив, що він пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим просив визначити йому додатковий строк. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справ без участі представника, позов визнав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні з таких підстав. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, що визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 28.11.2020 р. Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у с.Рибинському Волноваського району Донецької області ( а.с.10) На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 988612 від 24.10.2005 року [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,390 га на території Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 1421587200:01:000:0604). ( а.с.6) Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , встановлено, що його матір`ю записано [PERSON] ( а.с.7) З відповіді Волноваської державної нотаріальної контори від 30.01.2021 р, наданої на запит суду, встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, заповітів спадкодавцем не складалося. ( а.с.14-16) Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, у яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за законом, своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через юридичну необізнаність. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Проаналізувавши добуті під час судового розгляду справи докази, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, тому вважає за необхідне позов задовольнити та визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved