Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до\~ Одеської митниці ДФС про витребування майна з чужого володіння, а саме автомобіль марки Renault Megane, 2002 року випуску,реєстраційний номер С HR 672, та визнати за позивачем право власності на зазначений транспортний засіб. Позов мотивовано тим, що протоколом про порушення митних правил № 0170/51200/10 від 30.03.2010 року у позивача було вилучено автомобіль марки Renault Megane, 2002 року випуску,реєстраційний номер С HR 672. Постановою Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2010 року позивача було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10\~000 грн з конфіскацією вказаного автомобіля, що був вилучений на підставі протоколу про порушення митних правил на користь держави. У звязку з тим, що відповідачем у встановлений законом строк не було предявлено виконавчий лист до виконання, Південна митниця звернулась до суду із заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, проте постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.10.2012 року в задоволенні вказаної заяви було відмовлено, в частині конфіскації постанову Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2010 року не може бути виконано, позивач залишився власником спірного автомобіля, у звязку із чим звернувся до суду із вказаним позовом. В судове засідання сторони не зявились, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.28) Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2010 року позивача було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10\~000 грн з конфіскацією автомобіля марки Renault Megane, 2002 року випуску, реєстраційний номер С HR 672, номер кузова [NUMBER], що був вилучений на підставі протоколу про порушення митних правил № 0170/51200/10 від 30.03.2010 року на користь держави, що підтверджується копією вказаної постанови (а.с.5-6). На час розгляду справи в частині конфіскації вказану постанову не виконано, що підтверджується копією постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2012 р. про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання (а.с.7). Позивач звертався до відповідача із заявами про повернення йому витребуваного автомобіля, проте йому було відмовлено з огляду на те, що відсутні документи згідно яких вказаний автомобіль підлягає поверненню, що підтверджується копіями листів від 21.05.2013 року №11/4.1-10/6693 та від 27.11.2014 року № 17107/15-70/03-02 (а.с.15,16,17) Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1ст. 15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 Протоколу № 1 від 20.03.1952 р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відмова митного органу в поверненні майна, щодо якого прийнято, але не виконано рішення про його конфіскацію, за умови неможливості його виконання за спливом встановленого законом строку, є порушенням права власності позивача на належний йому автомобіль, власником якого він залишився. До відносин, що існують між сторонами, має бути застосовано положення ст. 1212, 1213 ЦК України, відповідно до яких, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позову в частині зобовязання відповідача повернути позивачу вилучений в нього автомобіль. Водночас, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на зазначений автомобіль, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що право власності позивача оспорюється або не визнається відповідачем, або позивачем втрачено документ, який засвідчує його право власності, що, відповідно до ст. 392 ЦК України, є необхідними передумовами застосування такого способу захисту порушеного права як визнання права власності на майно.

Outcome: partial