Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння. Посилався на те, що, йому належить земельна ділянка на якій побудоване домоволодіння з господарськими побудовами, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. З ціллю підвищення благоустрою домоволодіння ним без відповідного дозволу була проведена реконструкція, а саме: на земельній ділянці, побудував домобудівлю в склад якої входить : жила будівля А1, загальною площею 26,7 кв.м, жилою площею 14,7 кв.м, підсобна 6,7 кв.м, тамбур 5,3 кв.м з крильцем ак, тамбуром а-1, сараем Б1, уборною У1. У зв»язку з самовільним будівництвом позивачу було відмовлено в реєстрації вище вказаної будівлі та було рекомендоване звернутись в суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надіслав на адресу суду заяву в якій вказав, що наполягає на своїх позовних вимогах, справу просить розглянути у його відсутність на попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] до суду також не з»явилась, на адресу суду надійшов лист, в якому вона просять справу розглянути у її відсутність, з позовними вимогами згодна. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає можливим розглянути справу і постановити рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідно до ст. 130 ч 4 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ст. 174 ч 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав Згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №134988 від 11 жовтня 2011 року земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та належить на праві власності [PERSON] (а.с. 12) На домобудівлю мається технічна документація, замовником якої є [PERSON] (а.с. 8-12) .. Із наданої довідки РКП «Мар»їнське БТІ» від 03.02.2013 року вбачається, що на земельній ділянці розташованій за адресою [ADDRESS] розташована: жила будівля А1(1978 року будівництва) загальною площею 26,7 кв.м, з тамбуром а-1 (1978 року будівництва), крильцем ак, жилою площею 14,7 кв.м; господарські побудови: сарай Б1 (1978 року будівництва), уборна У1 (1981 року будивництва). Відповідно до ст. 376 ЦК України Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд бере до уваги, що у позивача [PERSON] у даному випадку відсутні інші засоби для визнання права власності на самовільно побудовану будівлю та господарські побудови, окрім судового порядку, тому вважає можливим визнати за ним право власності на будинок з господарськими побудовами. На підставі ст. ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved