Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новомиргородська районна державна адміністрація про визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, посилаючись на наступні обставини. Позивач зазначає, що додаткову угоду від 20.08.2015 р. до договору оренди землі № 1 від 22.08.2006 р. з відповідачем він не укладав та не підписував, волевиявлення на укладення вищевказаного договору оренди земельної ділянки не було. Враховуючи зазначене, позивач, просить суд: визнати недійсним з моменту укладення договір оренди землі зареєстрований Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області від 03.11.2015 року, кадастровий номер земельної ділянки 3523883200:03:000:0338, загальною площею 6,6285 га., розташованої на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області; стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю та просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Представник третьої особи повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника третьої особи, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши висновки експертів №1915 від 25.01.2017 року та №19/8-4/189-СЕ/17 від 07.09.2017 року, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за таких підстав. Судом встановлено, що 20.08.2015 р. між [PERSON] (власником земельної ділянки) та товариством з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань» укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 1 від 22.08.2006 р., кадастровий номер земельної ділянки 3523883200:03:000:0338, загальною площею 6,6285 га., розташованої на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, який підписаний сторонами договору. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права спірний договір пройшов державну реєстрацію 03.11.2015 року, номер запису про інше речове право 11888304 (т. 1 а.с.22). Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ч.ч.1,3 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України). Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно висновку експерта № №19/8-4/189-СЕ/17 від 07.09.2017 року повторної комісійної судово-технічної експертизи документів (т. 2 а.с.152-161) у додатковій угоді до договору оренди землі, від 20.08.2015 р. укладеному між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань», рукописні записи, підписи та електрофотографічні зображення нанесені в такій послідовності: першим друкований текст та лінії граф, другими рукописні записи та підписи; виконання підпису в графі «Орендар» та «Орендодавець» здійсненні поверх лінії графлення. Вищенаведені висновки експерта також узгоджуються з висновком експерта №51 від 29.03.2017 року у кримінальному провадженні №12017120220000120 (т.1 а.с.199-207), який надано на запит суду Новомиргородським ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, згідно до якого: у графі «Орендар» спочатку був нанесений друкований текст, потім відтиск печатки, потім підпис; у графі «Орендодавець» спочатку був нанесений друкований текст, а потім підпис. Зазначені докази свідчить про те, що при укладенні спірної додаткової угоди було вільне волевиявлення та згода позивача [PERSON] на укладення такої угоди. Підпис орендодавця у договорі свідчить про те, що між сторонами було досягнуто усіх його істотних умов, що передбачені ст.15 Закону України «Про оренду землі». Суд, враховуючи положення ст.ст.77, 78, 80, 81 ЦПК України, вважає, що належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження доводів про те, що [PERSON] не підписував спірний договір, тобто у нього не було вільного волевиявлення на укладення додаткової угоди від 20.08.2015 р. до договору оренди землі № 1 від 22.08.2006 р. з відповідачем, ні позивач, ні представник позивача суду не надали. Суд критично оцінює висновок експерта №1915 від 25.01.2017 року (т.1 а.с.106-116), оскільки експерт при застосуванні методу скобління медичним скальпелем не отримав дозволу суду на застосування такого методу, пошкодивши спірну додаткову угоду (обєкт дослідження), що у подальшому змінило властивості та первинний стан документа. Крім того, досліджені судом докази у їх сукупності та взаємозвязку спростовують висновки експерта №1915 від 25.01.2017р. в частині послідовності нанесення печатного тексту, підписів сторін угоди, відбитку печатки. Враховуючи положення ст.4 ч.1 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України згідно якого кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, дотримуючись принципу змагальності сторін, згідно з яким саме позивач повинен довести, що його права порушені, суд вважає, позивач не довів, що його право як власника земельної ділянки було порушено відповідачем, у звязку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~у звязку з відмовою у позові судові витрати, понесені позивачем, останньому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed