Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] померла її баба - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з належної останній земельної ділянки площею 5,870 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Личківської сільської Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 115920, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 3777 від 28 лютого 2001 року, кадастровий номер 1222384000:01:002:1002, виданого на ім'я [PERSON]. За життя померла залишила заповіт від 25 вересня 2009 року, посвідчений секретарем Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 55, по якому вказала її єдиною спадкоємицею належного їй спадкового майна, тому вона є єдиною спадкоємицею за заповітом та інших спадкоємців за законом і за заповітом не має, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не має можливості, оскільки втрачений оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво клієнта адвокатом від 30 вересня 2014 року (а.с. 2, 3) не з'явилась, до суду надійшла заява (а.с. 15), згідно якої просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду. Представник відповідача Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивачки [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 11) - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з належної останній земельної ділянки площею 5,870 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Личківської сільської Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 115920, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 3777 від 28 лютого 2001 року, кадастровий номер 1222384000:01:002:1002, виданого на ім'я [PERSON] (а.с. 5, 10). За життя померла [PERSON] залишила заповіт від 25 вересня 2009 року, посвідчений секретарем Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 55 (а.с. 6), по якому вказала позивачку єдиною спадкоємицею належного їй спадкового майна, тому позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом та інших спадкоємців за законом і за заповітом не має (а.с. 7, 8, 16, 17), однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості, оскільки втрачений оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, тому позивач звернулась до суду з даним позовом (а.с. 1а, 1). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст.ст. 1235, 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, при цьому заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. У відповідності до ст.ст. 1268, 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець за законом чи за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку для прийняття спадщини подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Право позивача на спадщину в порядку спадкування за заповітом підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах цивільної справи в їх сукупності та які були приведене вище, а також відсутністю спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] (а.с. 16, 17), що свідчить про відсутність інших спадкоємців за законом. Таким чином, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачем право власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом, оскільки суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, при цьому законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність земельної ділянки спадкодавцю, суд вважає за необхідним постановити рішення про визнання за позивачем права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачкою при подачі позову було оплачено судовий збір в розмірі 939 гривень 45 копійок та її позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача - Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 939 гривень 45 копійок. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved