Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із справжнім позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач з 2011р. вихованням дитини не займається, матеріально її не забезпечує. Просив позбавити відповідача батьківських прав, стягнути з нього одноразово витрати у сумі 1207,43 грн. та стягувати у подальшому аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн. Представники позивача [PERSON] та органу опіки та піклування Київської райадміністрації ОМР позов підтримали. Відповідач до суду повторно не явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, заяви про розгляду справи у його відсутність не надходило, тому суд неявку відповідача вважає неповажною. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачки. Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши доводи осіб, що беруть участь в справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обовязки батьків щодо виховання дитини. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 2. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України передбачено, що \~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд встановив наступне. Рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим від 29.05.2012р. у справі №118/2345/2012 встановлено, що від шлюбу відповідач та позивач мають сина [PERSON] [INFO]. Цим рішенням шлюб між ними розірвано, а з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини його доходів. Норми частини 3 ст.61 ЦПК України передбачають, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідач з 2011 р. не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, не готує її до самостійного життя. Місце роботи відповідача невідоме. Згідно висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 2.02.2017р. орган вважає є доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. При таких обставинах суд вважає, що відповідач не виконує обовязки передбачені ст.150 СК України, а тому вважає необхідним позбавити його батьківських прав у відношенні сина [PERSON]. Судом також встановлено, що неповнолітній [PERSON] мешкає разом з матірю, якою понесені витрати на купівлю одягу та взуття для дитини у сумі 1107,5 грн. та лікування у сумі 1307,37 грн. Таким чином оскільки батьки несуть рівні обовязки по утримання дитини, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1207,43 грн., а розмір аліментів підлягає збільшенню та визначенню у твердій грошовій сумі 1000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved