Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить шлюб, зареєстрований з відповідачем 08 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 143, розірвати. З обставин, викладених у позовній заяві встановлено, що\~від спільного з відповідачкою шлюбу у позивача є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя з відповідачкою не склалися, вони перестали розуміти один одного та мають різні погляди на подружнє життя. З лютого 2016 року вони припинили шлюбні відносини. Позивач, забравши особисті речі, виїхав на інше місце проживання. З цього часу спільне господарство не ведеться, так як шлюбні відносини між ними остаточно припинені і подальше спільне життя з [PERSON] та збереження їхньої сімї неможливе. Суперечки про розподіл майна, що є їх спільною сумісною власністю між ними не має. Угода про місце мешкання доньки досягнута вона залишається проживати разом з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Просить суд залишити їй прізвище «Пасенко». Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3\~ст. 105 СК України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що 08 вересня 2012 року між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя є малолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача\~\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, судом при вирішенні даної цивільної справи враховано, що відповідач визнав позов. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, який має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved