Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою вулиця Олександра Янати будинок №110 в місті Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником вищезазначеного будинку та за вказаною адресою зареєстрований колишній співмешканець матері позивача, відповідач по справі. Відповідач більше року за місцем реєстрації не проживає, членом сімї не являється. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач відсутній без поважних причин понад один рік та не є членом сімї, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком та зняти його з реєстраційного обліку. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, відповідач у судове засідання не зявився. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2016 року [PERSON] отримала у спадок ? частки житлового будинку з господарськими спорудами за адресою місто Миколаїв, вул.Олександра Янати будинок №110, інша ? частка зазначеного домоволодіння належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2016 року, тому позивач є одноосібним власником будинку. Згідно копії будинкової книги та відомостей адресно-довідкового відділу 11.04.2014 року зареєстровано місце проживання [PERSON] в м.Миколаєві по вул.Куйбишева, 110(сучасна назва - [PERSON]). Позивач у позовній заяві на захист своїх прав посилається на ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач не є членом сімї власника, зазначена норма закону не може бути підставою для задоволення позовних вимог, відповідно показання свідка [PERSON] є неналежним доказом, акт про непроживання відповідача є недопустимим доказом, оскільки цивільним законодавством не передбачено можливість складання зазначеного акту. Згідно ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Враховуючи, що реєстрація місця проживання відповідача, який не є членом сімї позивача, у належному позивачу будинку перешкоджає реалізації останнім права розпорядження власним майном, зокрема шляхом його відчуження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду, вимоги про зняття з реєстраційного обліку є зайвими, що не впливає на задоволення позову. На підставі ст.ст.317, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved