overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 03 червня 2002 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалося через постійні конфлікти та непорозуміння, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим протягом тривалого часу, а саме близько 6 років вони проживають окремо. Він прийшов до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 червня 2002 року у виконавчому комітеті Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненській області, про що складено відповідний актовий запис за №12. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 05 вересня 2000 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що їхнє сімейне життя не склалося, оскільки між ними виникають постійно сварки з різних причин, у відносинах втратилося почуття любові та поваги однин до одного, з листопада 2013 року перестали проживати разом та вести спільне домашнє господарство, не підтримують подружніх стосунків. Він прийшов до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 2000 року в Костопільському районному відділі рагс Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №108. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 07 вересня 2002 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалося через постійні конфлікти та непорозуміння, які призводять до сварок, відповідач зловживає спиртними напоями та чинить на неї психологічний тиск. Окрім того зазначає, що подружніх стосунків вони з відповідачем не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, шлюб існує формально. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві, окрім того зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2002 року в Костопільському районному відділі рагс Рівненської області, про що зроблено запис за №167. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується дослідженими свідоцтвами про їх народження. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 07 жовтня 2005 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалося через постійні конфлікти та непорозуміння, відповідач живе лише своїми інтересами, сім'ю утримує і не дбає про неї, з 30 жовтня 2013 року вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, адже вона разом із спільною донькою [PERSON] залишила його і переїхала жити на орендовану квартиру. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 жовтня 2005 року в Костопільському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №230. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що стверджується досліджений свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 07 липня 1996 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак позивач вважає, що спільне сімейне життя у них не склалося через постійні конфлікти та непорозуміння, окрім того зазначає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер та примирення неможливе. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги по аналогічним підставам зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить почтове зворотне рекомендоване повідомлення. Також зазначив, що у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, просить прийняти заочне рішення. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 липня 1996 року в Деражненській сільській раді Костопільського району Рівненської області про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу актовий запис за №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що стверджується дослідженим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 15 лютого 1998 року Деражненською сільською радою Костопільського району Рівненської області. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 10 червня 2011 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові та взаємоповаги, з квітня 2014 року фактично припиненні між ними шлюбні відносини. Позивач зазначає, що прийшов до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судове засідання позивач не з'явився, у поданій до суду заяві просить розгляд справи провести за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про визнання позову та про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №78 (а.с.3). Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 16 жовтня 2004 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалось, адже в них різні погляди на життя та сімейні цінності, між ними втратилось почуття любові та взаємоповаги, тривалий час проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Разом з тим у зазначив, що в нього фактично утворилась нова сім'я і він хоче законно оформити дані відносини. Окрім того просив стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав свою позицію стосовно розірвання шлюбу між ним та відповідачем, оскільки прийшов до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. Разом з тим позивач відмовився від позовної вимоги про стягнення з відповідача судових витрат. Відповідач в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача стосовно розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції у Волинській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №46. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з 16 листопада 1999 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак вважає, що спільне сімейне життя у них не склалося через постійні непорозуміння, відповідач живе лише своїми інтересами, сім'ю не утримує і не дбає про неї, постійно перебуває за кордоном на заробітках. За тривалий окремого проживання між нею та відповідачем втратилось почуття любові та поваги, у них не має спільного бюджету та спільного господарства вони не ведуть. Вона прийшла до твердого переконання, що шлюб зберегти не можливо. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 листопада 1999 року в Костопільському районному відділі рагс Рівненській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №209. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімейні цінності, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачем однією сім'єю, примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову На підставі викладеного,

Outcome: approved