Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 12.02.2009 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті України на загальну суму 4500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує покладені на нього договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 09.04.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 118125 гривень 21 копійки, з них: заборгованість за кредитом - 5665 гривень 27 копійок, заборгованість по сплаті відсотків - 102496 гривень 83 копійки, заборгованість за пенею та комісією - 4100 гривень 00 копійки, а також штрафи - 250 гривень(фіксована частина), 5613 гривень 11 копійок(процентна ставка), в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні з позовом не погодився та подав заяву про застосування строку позовної давності. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з умов Заяви від 11.02.2009 року, між сторонами було погоджено вид кредитки платіжна карта «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», визначено валюта гривня, кредитний ліміт у сумі 500 гривень та встановлена процентна ставка за кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч. ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 11.02.2009 року відповідач подав банку заяву про оформлення кредиту відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг та оформлення на його ім`я кредитної картки «Універсальна». Підписом на заяві відповідач підтвердив факт отримання кредитної картки, а 12.02.2009 року йому було відкрито картковий рахунок. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного в картці місяця і по закінченню строку дії картки банк продовжує строк дії картки шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо від клієнта не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку. Згідно з пунктом 5.4 правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. З наданого позивачем розрахунку встановлено, що на момент отримання кредиту відповідачем відсотки за користування кредитом нараховувались виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту в розмірі 30%. З вересня 2014 року позивачем змінено порядок нарахування відсотків за користування кредитом, зокрема процентну ставку визначено на рівні 34,8 %, з 01 квітня 2015 року - 43,20%. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Крім того, відповідно до Заяви відповідач отримав кредит за відсотковою ставкою 2,5% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, право банку збільшувати процентну ставку та умови такого збільшення в заяві не передбачено. Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів визначається в договорі. Згідно із ч. ч.2, 3 ст. 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Виходячи з відсутності письмової згоди відповідача на збільшення процентної ставки, наведений в розрахунку розмір заборгованості за процентами в сумі 102496 гривень 83 копійки є неправомірним, проценти мають бути нараховані виключно на тіло кредиту за процентною ставкою 30% на рік. Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, строк дії картки по листопад 2014 року включно, тому відповідач мав би сплатити проценти у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто по 30 листопада 2014 року, враховуючи заборгованість за тілом кредиту 5665 гривень 27 копійок за процентною ставкою 30% на рік. Розмір заборгованості за процентами станом на 30 листопада 2014 року в розрахунку банку визначено в сумі 788 гривень 32 копійки. За таких обставин відповідач мав би сплатити позивачу кредит в сумі 5665 гривень 27 копійок, проценти за користування кредитом - 788 гривень 32 копійок, штраф фіксована частина 500 гривень, штраф процентна складова ( 5% від заборгованості) 322 гривень 68 копійок, всього 7 276 гривень 27 копійок. Але, суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, що підтверджується наступними обставинами: Відповідно до заяви, відповідач отримав кредит на платіжну картку «Кредитка Універсальна» 12.02.2009 року, строк дії якої визначено по листопад місяця 2014 року, отже строк дії платіжної картки сплив 30 листопада 2014 року. Останній платіж по кредиту, відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, відповідач здійснив 27.10.2014 року. В подальшому із кредитного ліміту банк списував з кредитного рахунку кошти на погашення заборгованості за процентами та штрафними санкціями. По закінченню строку дії картки, нову картку відповідач не отримував. Позивач зазначає, що кредит видано з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору, хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Тобто, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), встановлюється тривалістю в один рік. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги. Тобто, сторони погодили, що строк дії договору відповідає строку дії картки, а саме: листопад 2014 рік. З позовом до суду позивач звернувся 26.04. 2018 року, а строк дії картки, а відтак і договору, закінчився 30.11.2014 року. Отже строк позовної давності сплив 30 листопада 2017 року. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як зазначено в ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як зазначено у постанові Верховного суду України за № 6-04 цс16 від 23 листопада 2016 року, відповідно до правил користування платіжною карткою на ній указано граничний грок дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Згідно постанови Верховного суду України від 23.11.2016 pоку за №6-2104 цс 16 від 23.11.2016 pоку, вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Виходячи з наведеного строк позовної давності слід рахувати з 30.11. 2014 року. На підставі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає необхідним позовні вимоги залишити без задоволення та застосувати строк позовної давності. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 253, 257, 258, 261, 267, 525, 526, 599, 625, 631. 634, 638, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 76,77,78 ЦПК України.

Outcome: dismissed