Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок правопорушення, посилаючись на те, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 25 травня 2016 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що відповідачка 4 квітня 2016 року об 14-30 год., керуючи автомобілем «MAZDA CX-5» номерний знак [NUMBER] в м. Маріуполя по вул. Азовстальській з боку бул. Меотиди в напрямку вул. Ломізова, під'їжджаючи до заїзду до автосалону «Баварія», розташованого по вул. Азовстальській 8-а в м. Маріуполі, діючи необережно у порушення п. п. 10.1, 10.3 ПДР України, не переконавшись в безпеці маневру перед зміною напрямку руху, не поступилась дорогою автомобілю «ВАЗ 2112» н/з [NUMBER], який рухався під керуванням позивача в попутному напрямку по правій смузі для руху, та почала перестроюватись з лівою смуги для руху у праву смугу, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок вказаної ДТП позивач отримав ушкодження здоров'я, та він був змушений звернутись по допомогу до лікарів. Позивачу було виставлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м'яких тканин голови. Через отримані тілесні ушкодження позивач був змушений проходити спочатку стаціонарне, а потім амбулаторне лікування в лікарських закладах. На підставі цього ним було витрачено 807,93 грн. на оплату медичних послуг та придбання ліків. Додавав, що страхова компанія відповідачки сплатила йому вартість майнових збитків, завданих через пошкодження його автомобіля в сумі 20262,64 грн. В той же час відповідачка не здійснила жодної виплати на відновлення його автомобіля (послуги евакуатора) в сумі 450 грн. та його здоров'я в сумі 807,93 грн. На підставі переліченого просив суд стягнути з [PERSON] 1257,93 грн. майнової шкоди. Також додавав, що йому внаслідок ДТП 4 квітня 2016 року було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав через своє фізичне ушкодження та пошкодження належного йому майна. Зазначав, що до тепер відповідачка жодного разу не цікавилась станом його здоров'я, не вибачилась за скоєне. Через це в цілому позивач відчуває душевний біль, якого досі турбує головний біль, що веде до погіршення загального стану здоров'я позивача, що призводить до необхідності звертатись по допомогу лікарів. Вказані страждання позивач оцінює у 20000 грн. На підставі переліченого просив суд також стягнути з відповідачки 20000 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди. В подальшому [PERSON] зменшив свої позовні вимоги, виключивши вимоги про стягнення з відповідачки витрат на послуги евакуатора в сумі 450 грн. У судовому засіданні позивач та його представник, який діє на підставі договору, [PERSON], повністю підтримуючи заявлені вимоги, вказували, що позов [PERSON] є обґрунтованим та доведеним, тому просили його задовольнити. При цьому позивач додавав, що він після ДТП від 4 квітня 2016 року неодноразово вимушений був звертатись до лікарів через отримані ним ушкодження голови. Не заперечував, що відповідачка одного разу навідувалась до нього у лікарню, одразу після ДТП. Наполягав при цьому, що досі відповідачка не здійснила йому жодного відшкодування. Відповідачка, [PERSON], в судовому засіданні, заперечуючи проти заявлених до неї позовних вимог, вказувала, що відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди повинна здійснити позивачу її страхова компанія, яка такі виплати зробить після звернення туди позивача, який не звертався досі з такими вимогами. Також заперечувала проти доведеності вимог позивача в частині необхідності сплатити йому 20000 грн. моральних страждань, які не підтверджуються жодними доказами. Вказувала при цьому, що вона навідувалась до лікарні, де перебував позивач після ДТП, якому пропонувала допомогу, від якої останній відмовився, не висуваючи до неї жодних претензій до теперішнього часу. На підставі переліченого просила відмовити у задоволенні позову. Представники 3-ї особи у судове засідання не з'явились за невідомих суду причин, будучи про час та місце розгляду справи повідомленими належним чином. Суд, вислухавши учасників процесу, які з'явились, вивчивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Суд встановив, що автомобіль «ВАЗ 2112» н/з [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] (а. с. 29). Відповідно до постанови від 25 травня 2016 року, яка набула чинності, Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя [PERSON] була визнана винною за ст. 124 КУпАП у скоєнні ДТП через порушення нею п. п. 10.1, 10.3 ПДР України, та яка сталась 4 квітня 2016 року близька 14-30 год. в м. Маріуполі по вул. Азовстальській між транспортним засобом «MAZDA CX-5» номерний знак [NUMBER], яким керувала відповідачка, та транспортним засобом «ВАЗ 2112» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON], якого було травмовано внаслідок ДТП (а. с. 6). Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 180 від 22 квітня 2016 року вбачається, що виявлені у [PERSON] при його звернені за медичною допомогою тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій м'яких тканин лобової області голови та струс головного мозку, заподіяні дією тупого предмету, або удару об такий, яким міг бути виступаючий предмет приборної панелі автомобіля внаслідок ДТП від 4 квітня 2016 року, та по ступеню тяжкості які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я, що вимагає для свого лікування строк понад 6, але не більше 21 дня (а. с. 30). Проходження стаціонарного лікування [PERSON] в міській лікарні № 5 міста Маріуполя з 4 квітня 2016 року по 14 квітня 2016 року з діагнозом: струс головного мозку, забиття м'яких тканин голови, підтверджується довідкою від 7 квітня 2016 року та випискою № 487 з медичної карти стаціонарного хворого, у якій також зазначено, що позивач проходив рентген черепу, якому було виписано також прийняття таких ліків, як анальгін, димедрол, манніт, сорбілакт, фуросемід, тіоцетам, мільгамма, а також підтверджується картою-сповіщенням від 6 квітня 2016 року про госпіталізацію [PERSON] до нейрохірургічного відділення лікарні № 5 та листом непрацездатності позивача (а. с. 7, 8, 9, 13). Подальше проходження [PERSON] амбулаторного лікування з 15 квітня 2016 року по 26 квітня 2016 року підтверджується листом непрацездатності позивача та копією амбулаторної карти Маріупольської міської лікарні № 4 на [PERSON] № 1770, з якої вбачається, що [PERSON] було виставлено діагноз: наслідки ЗЧМТ, струс головного мозку (а. с. 12, 18-24). Крім цього подальше звернення до лікарів позивача зі скаргами на періодичні головні болі через перенесену ним ЗЧМТ підтверджується консультативним висновком невролога від 5 травня 2016 року та записами невролога у амбулаторній картці [PERSON] від 2 липня 2016 року та від 9 серпня 2016 року, через що позивачу було виставлено діагноз: мігрень (а. с. 10, 18-24). Витрати [PERSON] на загальну суму 807,93 грн. на придбання ліків та проходження ним лікування після ДТП підтверджуються квитанціями та чеками від 4 квітня 2016 року, витратами на комп'ютерну томограму головного мозку від 4 квітня 2016 року (а. с. 6-а, 11). Судом також було встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля «MAZDA CX-5» н/з [NUMBER] була застрахована АТ «СК «АХА Страхування» на підставі договору від 24 листопада 2015 року № АІ8946725, про що свідчить заява про страхове відшкодування [PERSON], за якою позивачу було визначено 20262,64 грн. страхового відшкодування за майнову шкоду, завдану пошкодженням його автомобіля «ВАЗ 2112» н/з [NUMBER], а також про це свідчить розрахунок страховика суми страхового відшкодування позивачу через його тимчасову непрацездатність (а. с. 16, 31). Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Спеціальний Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. На підставі ст. 6 Спеціального Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. За п. 1.3 ст. Спеціального Закону потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Спеціального Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно із п. 1.4 ст. 1 Спеціального Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах. За п. 9.1 ст. 9 Спеціального Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Спеціального Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого. Згідно із ст. 23 Спеціального Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є крім іншого, шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд при цьому зазначає, що завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. З огляду на наведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України по справі 6-2808цс15 у постанові від 20 січня 2016 року, де Верховний Суд України зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зважаючи на викладене, суд не приймає доводи відповідачки щодо відсутності у неї відповідальності за позовом [PERSON] за спричинену позивачу майнової та немайнової шкоди внаслідок ДТП 4 квітня 2016 року через обов'язок за законом страховика, відшкодувати позивачу завдану ДТП шкоду замість [PERSON] На цій підставі суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про стягнення завданої його здоров'ю шкоди діями відповідачки саме з [PERSON] відповідають положенням цивільного законодавства України та узгоджуються із сталої правовою позицією Верховного Суду України з цього питання. З огляду на встановлені судом обставини справи суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] в частині необхідності стягнення на його користь з відповідачки витрат на лікування в сумі 807,93 грн. підлягають задоволенню через їх доведеність належними та допустимими доказами. Так судом було встановлено, що відповідачка, [PERSON], керуючи застрахованим в АТ «СК «АХА Страхування» транспортним засобом «MAZDA CX-5» номерний знак [NUMBER], спричинила ДТП 4 квітня 2016 року із автомобілем під керуванням [PERSON], «ВАЗ 2112» н/з [NUMBER], в результаті чого позивачу була завдана шкода здоров'ю. Вирішуючи питання про стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди, суд виходить із наступного. Згідно із ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. При цьому за ст. 28 Спеціального Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, є шкодою, пов'язаною, крім іншого, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. На підставі наведених положень закону суд дійшов висновку, що право на відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку з пошкодженням майна в результаті ДТП, має володілець такого транспортного засобу, яким є позивач, [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що [PERSON] довів у судовому засіданні завдання йому протиправними діями [PERSON] фізичного болю та душевних страждань внаслідок ушкодження здоров'я позивача 4 квітня 2016 року та пошкодження належного [PERSON] автомобіля «ВАЗ 2112» н/з [NUMBER], бо позивач зазнав у результаті вказаного ДТП ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття м'яких тканин голови, а також проходив тривале лікування, як стаціонарно, так й амбулаторно. Суд при цьому при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу з боку відповідачки враховує, що [PERSON] не здійснила жодного відшкодування витрат на придбання ліків позивачем або на проходження його лікування чи відновлення його транспортного засобу. При цьому суд встановив, що завдання тілесних ушкоджень позивачу в результаті ДТП було наслідком винних дій відповідачки, яка не здійснила відшкодування позивачу завданих нею моральних страждань. На підставі переліченого суд вважає, що відшкодування моральних страждань позивачу в розмірі 5000 грн. буде відповідати обсягу того фізичного болю та душевних страждань, які були перенесені ним внаслідок спричинення відповідачкою дорожньо-транспортної пригоди 4 квітня 2014 року, та яка відповідно підлягає стягненню на користь [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. За ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування витрат на лікування були задоволені повністю, то з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого за законом позивача було звільнено. В той же час щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, в тому числі внаслідок пошкодження належного [PERSON] автомобіля, які були задоволені судом частково, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати [PERSON] по сплаті судового збору в сумі 137,80 грн., що відповідає частці задоволених судом в цій частині вимог позивача.

Outcome: partial