Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач проживає в [INFO], у звязку з чим повинен сплачувати послуги по утриманню будинку, споруд та прибудинкової території. У звязку з тим, що не в повному обсязі здійснюється оплата послуг позивача, виникла заборгованість, яка не оплачується. Одночасно позивач зазначає, що судовим наказом №263/2474/13-ц від 18.03.2013 року вимоги ТОВ «Жилье-22» були задоволені, з відповідача стягнуто на користь позивача борг, але на підставі заяви відповідача Жовтневим районним судом м.Маріуполя винесено ухвалу про скасування судового наказу. Позивач наголошує на тому, що незважаючи на те, що між сторонами немає письмового договору, відповідач споживав житлово-комунальні послуги, чим проявляв добровільне волевиявлення, у звязку з чим у нього виникає зобовязання з оплати спожитих послуг на користь виконавця цих послуг. Позивачем добросовісно виконувався повний комплекс житлово-комунальних послуг, претензій щодо якості або кількості послуг відповідачем не предявлялось, але зобовязання по оплаті комунальних послуг відповідачем належним чином не виконувались. У звязку з вищенаведеним позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованість по оплаті витрат на утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 1\~549,21 грн. за період з 01.08.2009 р. по 01.06.2016 р., суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 992,42 грн., три відсотка річних у розмірі 129,93 грн. за період з 01.05.2013р. по 01.06.2016р. та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача присутній не був, надав заву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідаі у судовому засіданні присутнім не був з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у його відсутність. Судом встановлено, що відповідно до особового рахунку №436 [PERSON] зареєстрований і проживає у [INFO] (Урицького) в м. Маріуполі. 04.03.2009 року за заявою ТОВ «Жилье-22» Жовтневим районним судом м. Маріуполя видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованості по квартирній платі та обслуговуванню прибудинкової території в розмірі 1506,07 грн., а також судовий збір в розмірі 25,50 грн., витрати на ІТЗ 15 грн. 30.03.2009 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя судовий наказ скасовано, розяснено стягувачу його право на звернення до суду з позовною заявою (а.с.19). 18.03.2013 року за заявою ТОВ «Жилье-22» Жовтневим районним судом м. Маріуполя видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованості по квартирній платі та обслуговуванню прибудинкової території за період з 01.01.2006 р. по 31.02.2013 р. в розмірі 3\~350,28 грн., а також судовий збір в розмірі 114,70 грн. 15.04.2016 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя судовий наказ скасовано, розяснено стягувачу його право на звернення до суду з позовною заявою (а.с.15). Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно зі ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру, зобовязані забезпечувати його утримання, проводити за свій рахунок поточний капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. У ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» прямо передбачено, що утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників. Відповідно до ст. 162 ЖК України, п. 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року (в редакції постанови КМУ №45 від 24.01.2006 року), власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний, у тому числі: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Вказані норми матеріального права встановлюють презумпцію обовязку власника нести всі витрати, повязані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, повязані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обовязок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обовязку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Пунктом 17 «Правил користування приміщеннями житлових будинків i прибудинковими територіями» встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування i ремонт будинку. Платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами i орендарями вносяться щомісячно, не пізніше 10 числа наступного місяця, однак такі платежі відповідач не вносить, чим не виконує свої зобовязання та порушує права позивача. Згідно із ч. 2 ст.\~11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.\~202 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.\~205 ЦК України\~правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.\~Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особами.\~Разом з тим недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст.\~218 ЦК України). Обовязок по укладанню договору з надання житлово-комунальних послуг покладається на споживача, а не на виробника таких послуг. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, а споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. В силу зазначеного Закону балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання майна, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства «Про затвердження порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді» № 60 від 25.04.2005 року органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків визначаються виконавці житлово-комунальних послуг, якими можуть бути суб'єкти господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг, та який може забезпечити виконання обов'язків, визначених у частині другій статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; надавати в установленому законом порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та /або законодавством; сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв'язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Згідно із ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п.1); на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг (п.4); на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством (п.5); на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п.6). У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає що відповідач дійсно має заборгованість перед позивачем по оплаті послуг з утримання будинку і прибудинкової території, тобто не виконує покладені на нього обовязки в повному обсязі. З розрахунку позивача вбачається, що відповідач періодично сплачував за послуги з утримання будинку, проте не в повному обсязі. У звязку з цим суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 1\~549,21 грн. за період з 01.08.2009 р. по 01.06.2016 року, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 992,42 грн., три відсотка річних у розмірі 129,93 грн. за період з 01.05.2013р. по 01.06.2016р. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути за користь позивача судовий збір в сумі 1\~378 грн. (114,70 грн. сплачено при подачі заяви про видачу судового наказу + 1263,30 грн. сплачено за подачу позову).

Outcome: approved