Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказував, що 25.09.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачем було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 385/116/08-Пі, відповідно до умов якого остання отримала у тимчасове користування грошові кошти в сумі 34 000 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості до 17.07.2018 року на умовах, визначених даним договором. Посилаючись на порушення боржником умов договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 62 664,73 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ від 07.04.2015 року 1 469 332,20 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 33 030,19 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 07.04.2015 року 774 475,88 грн.; за відсотками - 29 634,54 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 07.04.2015 року 694 856,32 грн., а також понесені по справі судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги підтримав та проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, а також подав заяву про застосування строків позовної давності в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк». В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 18.07.2008 року між сторонами у справі укладено договір про надання відновлювлювальної кредитної лінії № 385/116/08-Пі, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 34 000 доларів США зі сплатою 14 % річних. Листом від 24.03.2014 року банк звернувся до [PERSON] з проханням повернути заборгованість по кредитному договору (а.с.10). Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором невстановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в частині дотримання строків повернення кредиту та сплати процентів в зв'язку із чим, станом на 07.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 62 664,73 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 33 030,19 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 07.04.2015 року 774 475,88 грн.; за відсотками - 29 634,54 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 07.04.2015 року 694 856,32 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 4.4 кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 29.10.2014 року по справі № 6-169цс14, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається про порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором по сплаті кредитних коштів починаючи з вересня 2008 року, проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 17.08.2015 року, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Правилами ст. 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, у зв'язку із зверненням позивача до суду після спливу трирічного строку позовної давності, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом, а також процентів за період по 16.08.2012 року, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України), тому в цій частині вимог необхідно відмовити. Разом з цим, згідно правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року по справі № 6-249цс15, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом та якщо кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що позовна вимога про стягнення процентів за період з 17.08.2012 року по 07.04.2015 року, тобто в межах заявлених позовних вимог та строків позовної давності, підлягає задоволенню. В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с. 5-6), сума боргу по процентам за період з 17.08.2012 року по 07.04.2015 року складає 5 270,37 доларів США, що станом на 11.08.2016 року за курсом НБУ (24,82 грн. за 1 долар США) становить 130 810,58 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог, тобто в сумі 1 308,11 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial