Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №110691 від 26 червня 2003 року. Мотивує свій позов тим, що 20 березня 2007 року помер його батько [PERSON], який був власником вищевказаної земельної ділянки. Після його смерті дану ділянку успадкувала його дружина, тобто мама позивача, [PERSON]. 27 жовтня 2010 року [PERSON] померла. Позивач є спадкоємцем майна померлої матері за законом, прийняв спадщину, однак оформити її в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати його право власності на спадкове майно. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов підтримав повністю, просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а справу слухати у його відсутність. Представник відповідача Холонівської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] померла 27 жовтня 2010 року. Свідоцтвом про народження стверджується, що позивач [PERSON] є сином померлої 27 жовтня 2010 року [PERSON] Довідкою Холонівської сільської ради Горохівського району Волинської області №304 від 01 червня 2017 року стверджується, що спадкоємцем майна за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON], тобто позивач. Останній прийняв спадщину шляхом спільного проживання. Заповіт [PERSON] в сільській раді не посвідчувався. З спадкової справи, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою 06 жовтня 2017 року за №503/2017 вбачається. що після померлої 27 жовтня 2010 року [PERSON] спадщину прийняв її його син [PERSON], тобто позивач. З Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №110691 від 26 червня 2003 року вбачається, що [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 червня 2008 року стверджується, що земельні ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №110691 від 26 червня 2003 року успадкувала [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 жовтня 2017 року стверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у звязку з тим, що з поданих документів вбачається спір про право. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, судом встановлено, що позивач після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину, а тому суд, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за законом першої черги [PERSON] на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №110691 від 26 червня 2003 року.

Outcome: approved