Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] на користь ПП «Хімагромаркетинг 2000» суму безпідставно набутих грошових коштів 60746,03 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПП «Хімагромаркетинг 2000» та [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики від 13.02.2009 року та додатковий договір №1 від 20.02.2009 року до договору безпроцентної позики, на підставі яких відповідачем було отримано грошові кошти на загальну суму 60746,03 грн. На виконання умов договору та додаткового договору до нього позивач перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 60746,03 грн. Зазначив, що відповідач порушив умови договору щодо повернення суми позики, у зв'язку з чим позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Севастополя із заявою про стягнення боргу по договору. 02.07.2010 року ухвалою Ленінського районного суду м. Севастополя було відкрито провадження у справі в ході судового розгляду виявилося, що відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 15547, складеного у Севастопольському відділенні Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса «підпис від імені [PERSON] у договорі виконаний не [PERSON]». Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 04.06.2013 року у задоволенні позову було відмовлено. Однак, позивач перерахував грошові кошти відповідачу на загальну суму 60746,03 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, у зв'язку з цим відповідач набув безпідставно грошові кошти, які позивачу не повернув. Вважає, що відповідач отримав 60746,03 грн. без достатньої правової підстави і тому зобов'язаний їх повернути позивачу ПП «Хімагромаркетинг 2000». На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Приватним підприємством «Хімагромаркетинг-2000» та [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики від 13 лютого 2009 року та додатковий договір №1 від 20 лютого 2009 року до договору, відповідно до умов яких відповідачем було отримано грошові кошти на загальну суму 60746,03 грн. На виконання умов договору та додаткового договору до нього позивач перерахував відповідачу грошові кошти що підтверджується: платіжним дорученням № 46 від 19 лютого 2010 року на суму 1572,08 грн.; платіжним дорученням № 779 від 23 грудня 2009 року на суму 1456,92 грн.; платіжним дорученням № 639 від 6 жовтня 2009 року на суму 1885,00 грн.; платіжним дорученням № 614 від 23 вересня 2009 року на суму 14,03 грн.; платіжним дорученням № 613 від 22 вересня 2009 року на суму 1885,00 грн.; платіжним дорученням № 577 від 06 серпня 2009 року на суму 1592,00 грн.; платіжним дорученням № 530 від 03 липня 2009 року на суму 3184,00 грн.; платіжним дорученням № 475 від 27 травня 2009 року на суму 3184,00 грн.; видатковим касовим ордером від 25.05.2009 року на суму 42780,00 грн.; платіжною відомістю від 16 березня 2009 року на суму 3184,00 грн. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Севастополя із заявою про стягнення боргу по договору. 02.07.2010 року ухвалою Ленінського районного суду м. Севастополя було відкрито провадження у справі, в ході якої було встановлено, що відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 15547, складеного у Севастопольському відділенні Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса «підпис від імені [PERSON] у договорі виконаний не [PERSON]». Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 04 червня 2013 року у задоволенні позову було відмовлено. Відповідно до ч 3 ст 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Встановлено, що позивач перерахував грошові кошти відповідачу на загальну суму 60746,03 грн., що підтверджується вищенаведеними платіжними дорученнями, у зв'язку з чим ідповідач набув безпідставно грошові кошти, які позивачу не повернув. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач отримав грошові кошти в сумі 60746,03 грн. без достатньої правової підстави і тому повинен їх повернути ПП «Хімагромаркетинг 2000». Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь ПП «Хімагромаркетинг 2000» слід стягнути безпідставно набуті грошові кошти в сумі 60746,03 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 607,46 грн.

Outcome: approved