Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до відповідача та просив стягнути з нього заборгованість за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 9197,45грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №120632039 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, відповідно до умов якого відповідач отримала ІТ-обладнання та інші товари від постачальників, отримує інші послуги, на умовах визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseІТ, а оператор LeaseІТ зобов'язався на підставі договору забезпечити передачу клієнту ІТ-обладнання обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених LeaseІТ. Порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання інших товарів та послуг в системі LeaseІТ, які є невід'ємною частиною цього договору. Загальна первісна вартість переданого товару становила 3280,00 грн., яку відповідач зобов'язався сплатити 5 платежами рівними частинами щомісяця до 20-го числа кожного місяця. Однак, відповідач сплатив лише 2933,29 грн., у зв'язку з чим станом на 13.08.2015 року у відповідача існує заборгованість в сумі 9197,45 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах позовної заяви міститься вимога про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання 10.11.2015 та 09.12.2015 не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Судом встановлено, що 22.11.2012 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» та [PERSON] був укладений договір №120632039 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Згідно п. 5 перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства» ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування, тому правонаступником його є ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій». Відповідно до п.п. 1.1 договору №120632039 від 22.11.2012 року відповідач бере участь в системі LeaseІТ зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseІТ, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseІТ, а оператор LeaseІТ - позивач зобов'язався на підставі договору забезпечити позивачу передачу ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseІТ. Відповідно до п.п. 1.2 договору, порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ, які є невід'ємною частиною цього договору. Правила затвердженні та веденні в дію наказом Генерального директора ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» від 01.02.2006 року. Правила офіційно опубліковані на сайті http://www.leaseit.ua/corp/activities/online-programs.html і є незмінними з 01.02.2006 року, застосовуються до всіх договорів про отримання ІТ-обладнання, інших товарів і послуг в системі LeaseІТ. Правила є доступними для всіх клієнтів на вищевказаному сайті. Пунктом 8.7 договору відповідач підтвердив, що з правилами ознайомлена, зміст правил їй зрозумілий, і вона погоджувалась їх дотримуватись і виконувати. На підставі п.п. 2.2 договору, а також п.п. 4.9 Правил, позивач надав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить акт приймання-передачі майна від 22.11.2012 року. Загальна вартість переданого обладнання становить 3280,00 грн. Згідно п.п. 2.1 договору, умови за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються пакетом LeaseІТ. Відповідачем обрано пакет LeaseІТ Шістка1. Умовами вказаного пакету є: Платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 16,67%; Вид договору - фінансовий лізинг; Кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 5; Розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами; Перехід права власності - виплата певної вартості обладнання. Також, п.п. 6.2 Правил, визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого пакетом LeaseІТ строку. Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 3280,00 грн. в такому порядку: Перший платіж у розмірі 16,67% від загальної суми платежів; 5 (крім першого) платежів річними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. Встановлено, що позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання відповідачу згідно договору у відповідні строки та належної комплектації. Однак, відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань за договором, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу передбачена п. 14.2 Правил та п.п. 5.4.2 договору. Структура грошових нарахувань та надходжень №2015081307 від 13.08.2015 року відображає належні до виплати відповідачем суми та порівнює їх фактично здійсненими останніми платежами відповідачем. Згідно структури відповідач сплатив лише 2933,29 грн., які було розподілено відповідно до ст. 534 ЦК України та п.п. 6.8 Правил. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором №120632039 від 22.11.2012року, утворилась заборгованість, яка станом на 13.08.2015 року становить 9197,45 грн., з яких: 637,01 грн. - компенсація вартості наданого обладнання; 8455,46- плата за прострочення щомісячних платежів, 68,98 грн. - компенсація вартості витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобовязання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк грошову суму, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 22.11.2012 року між ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» та [PERSON], був укладений договір №120632039 суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Ст. 16 ЦК України закріплює право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушив умови договору, а тому з нього підлягають стягненню на користь позивача кошти в сумі 9197,45 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved