Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення регламенту зустрічі з дитиною. Свої вимоги мотивує наступним. З 21.08.2010 року по 06.03.2017 року він з відповідачем перебував у шлюбі. Від цього шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем, на утримання якої він сплачує аліменти. В червні 2016 року шлюбні відносини припинені, з того часу відповідач перестала надавати йому можливість спілкуватися з дитиною, створювала штучні перешкоди. З метою захисту своїх батьківських прав на спілкування з дитиною, її виховання, звертався до відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР. 29.08.2016 року був встановлений порядок побачення з дочкою. Але відповідач умови спілкування з дитиною не виконувала. Мирним шляхом врегулювати цей спір не вдалося, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, він бажає приймати участь у вихованні доньки та бажає бачитися с нею у вихідні дні, на свята та проводити літню відпустку. Посилаючись на зазначене просив зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO]; встановити час та дні для його зустрічей з донькою: кожну суботу з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., без присутності матері дитини; у святкові дні, не зважаючи на день тижня, а саме: день її народження (14 грудня), 8 березня, [PERSON] [PERSON] (19 грудня), Новий рік, з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; встановити дні по яким позивач буде забирати дитину до себе до дому для спілкування в домашніх умовах кожен понеділок; встановити період літнього часу, під час кого він буде самостійно оздоровлювати дитину шляхом поїздки на море з 01 червня до 15 червня щорічно; стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що він намагався неодноразово домовитися з відповідачем про спілкування з дитиною, але вона не іде на контакт, не бажає з ним спілкуватися ані особисто, ані по телефону. Він двічі звертався до відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР з метою захисту своїх батьківських прав, але спору щодо участі у вихованні дитини вирішено не було. Від спільних знайомих він дізнався, що наразі відповідач змінила адресу свого мешкання, про що його як батька спільної дитини, не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти [PERSON], який позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту того, що з боку відповідача йому чиняться перешкоди для спілкування з донькою та останнім не надано переконливих доказів на підтвердження його звернень до [PERSON] Зазначив, що дитини був рік, коли її батьки розїхалися, потім позивач певний час перебував за кордоном на заробітках, у звязку з чим дитина його не памятає, та зустрічі дитини з батьком за відсутності матері можуть нанести її психологічну травму. Посилаючись на зазначене, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала частково, враховуючи вік дитини, вважала за доцільне встановити [PERSON] побачення з його малолітньої донькою [PERSON], кожну суботу з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками, враховуючи святкові дні. Побачення проводити в присутності матері дитини. Заслухавши позивача, представника відповідача, представника третіх осіб, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 18.07.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-ЖС № 173291, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, та складено відповідний актовий запис № 718 (а.с. 5). Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний (а.с. 10). Батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЖС № 309754, виданого Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізької області (а.с. 6). Згідно з розпорядженням голови районної адміністрації № 507р від 24.08.2016 року «Про встановлення [PERSON] порядку побачень з донькою [PERSON], [INFO]», встановлено [PERSON] побачення з донькою [PERSON] кожну середу та неділю з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. або в будь-який день та час за домовленістю між батьками. Зустрічі з дитиною проводити в присутності матері (а.с. 11). Як записано у ст. 5 Хартії прав сімї (22.10.1983 року) «оскільки батьки дали життя своїм дітям, вони мають первинне і невід'ємне право виховувати їх; отже їх слід вважати первинними і головними вихователями власних дітей». Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей визначено\~Сімейним кодексом України\~(далі СК України). Відповідно до ч. ч. 9, 10\~ст. 7 СК України\~сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1\~ст. 152 СК України\~встановлене право дитини на належне батьківське виховання, яке забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до\~ст. 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін «найкращі» інтереси дитини, а у ст. 3 зобов'язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу «як найкращому забезпеченню інтересів дитини». У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: «предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...». [PERSON] Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв'язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст. 8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991 р. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, повязаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми. Турбота про дітей та їх виховання, як правило неминуче припускають, що саме батьки або єдиний батько вирішує де дитина буде жити, а також встановлюють різні обмеження свободи власної дитини або ж надають іншим особам право їх встановлювати. Взаємини батьків і дітей не припиняються в разі розлучення або роздільного проживання батьків. Батько, якому не надали право опіки, може бути позбавлений права доступу до дитини тільки в особливих обставинах, якщо така поведінка створює загрозу для моральності чи здоровя дитини, включаючи його психічний стан, а також, якщо це необхідно для запобігання злочину. Як наголошується в коментарях до Конвенції про права дитини, тільки дуже серйозні обставини можуть виправдовувати повне припинення контактів дитини та її батьків. Судом враховано, що позивач батько дитини не спілкувався з малолітньою донькою близько шести місяців. Дитина [PERSON], весь цей час проживає з матірю відповідачем по справі, саме вона займається її вихованням. Посилання представника відповідача на відсутність спогадів у доньки про батька, оскільки останній певний період часу перебував за заробітках за кордоном, як перешкоди для їх зустрічей, суд не може прийняти як підставу для повної відмови в позові, оскільки саме відсутність доступу батька до власної дитини приводить до ослаблення сімейних відносин між батьком та малолітньою дитиною. Дитина через свій малий вік 2 роки 6 місяців не здатна в повній мірі розуміти події, які відбуваються та дати їм належну оцінку, в такому віці вона знаходиться під впливом обставин, які відбуваються поруч з нею. Натягнуті відносини між батьками не повинні впливати на благополуччя дитини. В суді не встановлено обставин, які б завадили батьку спілкуватися з дитиною, таке право\~\~повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. Позбавлення права батька спілкуватися з дитиною призвело б до порушення ст. 8 Європейської конвенції з прав людини (свобода у дискримінації у питанні щодо права на повагу до сімейного життя), як висловив свою позицію Європейський суд з прав людини в рішенні «Ельсгольц проти Німеччини», зазначивши, що рішення, якими заявникові було відмовлено у доступі до сина, порушували право заявника на повагу до сімейного життя, як це гарантується пунктом 1 статті 8 Конвенції. Статтею 159 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Зважаючи на вищенаведені обставини справи, суд прийшов до висновку про необхідність визначити способи участі батька дитини у вихованні доньки [PERSON], оскільки в позасудовому порядку сторони вирішити вказаний спір не змогли. Вирішуючи питання щодо спілкування батьком з дитиною без участі матері, а також тривалості зустрічей, суд виходив із заявлених позовних вимог та враховуючи вік дитини, яка постійно перебуває під наглядом матері, тобто добре відомої їй особі, з якою повязана родинними стосунками, тривале спілкування з батьком, під час якого може виникнути потреба в їжі, відпочинку, тощо, може призвести до порушення звичного укладу її життя, тому, суд вважає за необхідне обмежити ці зустрічі двома годинами кожної суботи з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. включно за місцем проживання матері та в присутності матері. Щодо дня народження дитини 14 грудня, 8 Березня, Дня [PERSON] 19 грудня, Нового року 31 грудня кожного року, то суд вважає за доцільне визначити зустрічі батька з дитиною в святкові дні, а саме: 14 грудня, 19 грудня, 31 грудня кожного року з 09 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. в присутності матері, оскільки зустрічі без присутності матері мають на увазі зустрічі за межами постійного проживання дитини та її матері, що призведе до переміщення дитини в цей день з одного місця до іншого, в той же час батько має право привітати доньку з днем народження, з днем [PERSON] та Новим роком, тому з метою дотриматись розумного балансу між інтересами всіх заінтересованих сторін, в першу чергу, дитини, суд вважає такий графік найсприятливим. Є необхідність зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у зустрічах з дитиною у визначений судом час, оскільки з показань позивача, представника третьої особи, встановлено, що мають місце перешкоди з боку відповідача у наданні можливості батьку спілкуватися з дитиною. Зважаючи на ранній вік дитини, прихильність до кожного з батьків, суд вважає недоцільним та таким, що шкодить інтересам дитини проведення спільного відпочинку позивача з малолітньою донькою тривалістю 15 днів без матері, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Судом встановлений графік зустрічей позивача з дитиною, який суд вважає достатнім, тому позовні вимоги про додаткові зустрічі кожного понеділка за місцем проживання позивача та 8 Березня кожного року, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial