Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього суму боргу за договором позики від 20.05.2014 р. в розмірі 3125,09 грн. Позов мотивує тим, що відповідачем було одержано від нього в борг 1855 грн., що підтверджується розпискою від 20.05.2014 р., які зобовязався повернути до 04.04.2014 р., однак свого зобовязання досі не виконав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та дав аналогічні пояснення тим, які викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з копії договору позики грошових коштів від 20.05.2014 р., відповідачем було одержано в борг від позивача 1855 грн., які останній зобовязався повернути до 04.04.2014 року, однак свого зобовязання, як випливає із пояснень позивача - досі не виконав. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику не повертає, однак зобовязаний повернути, а саме грошові кошти в розмірі 1855 грн., то таку суму боргу за невиконання грошового зобовязання слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку, оскільки спірні правовідносини між сторонами тривають. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення повністю, та з відповідача слід стягнути 1855 грн. боргу згідно договору позики, 1177,93 грн. інфляційних втрат та 92,16 грн. 3% річних від простроченої суми боргу, а всього стягнути 3125,09 грн. Згідно ст. 79 ЦПК України - розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до ст. 88 ч. 1 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивачем при подачі позовної заяви, було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., тому судовий збір в розмірі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved