Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.03.2018 його було звільнено із займаної посади, однак відповідач в установлені законом строки не провів з ним кінцевого розрахунку. Рішенням суду від 22.02.2019 у справі №756/12935/18 задоволено позов [PERSON] , яким стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 33909,16 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 11180,21 грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 202747,50 грн., компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 544,26 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4400,00 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2019 рішення Оболонського районного суду м. Києва залишено без змін. Отже, рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/12935/18 ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки проведення розрахунку за період з 01.04.2018 по дату ухвалення рішення, а саме 22.02.2019. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно довідки про доходи середньоденна заробітна плата позивача становить 901,10 грн. Таким чином, середній заробіток з 23.02.2019 по 16.07.2019 становить 86505,60 грн., які просить стягнути з відповідача на користь позивача. Ухвалою суду від 02.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Про причини неявки суд не повідомив. Як вбачається з відзиву, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем під час подачі позову не було сплачено судовий збір, а він не звільненим від сплати судового збору. А також, вказують на відсутність вини відповідача у порушенні строків здійснення розрахунків при звільненні позивача. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, наказом №6-вк про прийняття на роботу від 02.02.2015 позивач був прийнятий на роботу на посаду функціонального адміністратора (а.с. 7). Наказом №95-вк про припинення трудового договору від 28.02.2018 позивача було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України з 30.03.2018 (а.с. 8). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва №756/12935/18 від 22.02.2019 позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, стягнення компенсації втрати частини заробітку - задоволено; ухвалено: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азот» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 33909,16 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азот» на користь [PERSON] 11 180, 21 грн. компенсації за невикористану відпустку; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азот» на користь [PERSON] 202 747,50 грн. компенсації за затримку розрахунку при звільненні; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азот» на користь [PERSON] компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 544, 26 грн. (а.с. 9-12). Постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2019 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22.02.2019 залишено без змін (а.с. 13-16). Згідно довідки про доходи від 10.12.2018 №860 убачається, що середньоденний дохід позивача становить 901,10 грн. (а.с. 17). Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України у справах №6-259цс17 від 13.03.2017, №6-144ц13 від 29.01.2014, пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. З урахуванням визначеного розміру середньоденної заробітної плати (901,10 грн.) та кількістю прострочених днів їх виплати - 96 днів, розмір компенсації за час затримку розрахунку при звільненні за період з 23.02.2019 по 16.07.2019 становить 86505,60 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця, на що у даному випадку посилається відповідач, не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду, учасниками надано не було. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved