Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що 13.03.2014 р. між сторонами було укладено кредитний договір № IKAPNAIG.7002.020, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 409650,00 грн. Термін користування до 12.03.2021 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5 % річних. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого заборгованість станом на 12.01.2018 р. складає 651446,80 грн., яка складається з наступного: поточна заборгованість за кредитом - 239148,19 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 157435,59 грн.; поточна заборгованість за процентами по кредиту - 1153,20 грн., прострочена заборгованість за процентами - 219299,22 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 34410,60 грн. Оскільки відповідач систематично не виконує свої зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, п.п.3.1.9, 3.11 Кредитного договору просить стягнути з [PERSON] ([INFO], місце реєстрації: [ADDRESS], паспорт серії [NUMBER], виданий Ворошиловським РВ у м.Донецьку ГУ ДМС України в Донецькій області 14.02.2014 р., ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за Кредитним договором № IKAPNAIG.7002.020 від 13.03.2014 р. у розмірі 651446,80 грн. Ухвалою суду від 14.06.2018 р. провадження по даній справі відкрито. У строк, встановлений судом, відповідач відзив не надав. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій позов підтримав, просив розглянути справу буз участі представника. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що подана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 13.03.2014 р. між сторонами було укладено кредитний договір (а.с.175). Згідно розрахунку, відповідач станом на 12.01.2018 р. має заборгованість у розмірі 651446,80 грн., яка складається з наступного: поточна заборгованість за кредитом - 239148,19 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту - 157435,59 грн.; поточна заборгованість за процентами по кредиту - 1153,20 грн., прострочена заборгованість за процентами - 219299,22 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 34410,60 грн. (а.с.6-174). Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Згідно ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст..1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обгрутновані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 9771,70 грн.

Outcome: approved