overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним та зняти арешт нерухомого майна за адресою [ADDRESS], обтяження № 2476096 від 12 вересня 2013 року на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виданий державним виконавцем Ліщенко Н.І. Сторони у судове засідання не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі. Відповідач при вирішенні спору покладається на думку суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається із матеріалів справи, позивачці, на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого 6 квітня 2013 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 865, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що також підтверджується витягом № 2973423 від 26 квітня 2013 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З огляду інформаційної довідки № 56202571 від 7 травня 2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 12 вересня 2013 року державним реєстратором на підставі постанови відповідача про арешт майна боржника [PERSON], яка є колишнім власником квартири [ADDRESS], накладено обтяження № 2476096 даного нерухомого майна, права власності на яке за останньою було припинено 26 квітня 2013 року. Положеннями ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що позивачка на законних підставах є власницею квартири [ADDRESS], а накладення відповідачем заборони відчуження перешкоджає їй реалізувати своє право на розпорядження майном, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за нею ј частину у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , що значиться в спільній сумісній власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 січня 1994 р. виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду №5-94-10095. Відповідачі відзив на позов не надали. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло спірна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .(а.с.8) 23 серпня 2006 році позивач уклала шлюб з [PERSON] у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського управління юстиції, актовий запис №1598. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . (а.с.10) 27.05.2013 р. рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.11) 12 січня 2018 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №28. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . (а.с.12) Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїм прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. 372 ЦК України частки сторін в праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. \~ \~ Оскільки,\~спірна квартира\~була приватизована\~чотирьома особами,\~а саме:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~про що\~свідчить свідоцтво\~про право\~власності на\~житло від\~03\~січня 1994\~р.,\~видане Харківським\~міським центром\~приватизації державного\~житлового фонд,\~тому доля\~кожного повинна\~складати ј\~ частини, так як між сторонами не було домовленості про визначення часток і інше не встановлено законом. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. \~\~\~\~ На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує, справу просить розглядати за його відсутності. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Представник третьої особи надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Суд, перевіривши та оцінивши представлені по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, факт належності [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS] підтверджено довідкою ЖК «Дон» від 31.03.2015 р., про те що [PERSON] була членом ЖК «Дон», виплатила пай повністю у 1986 році (а.с.8). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність» та ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного кооперативу, який повністю сплатив пайові внески за квартиру, є її власником. [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджено свідоцтвом про її смерть (а.с.12). Згідно заповіту, складеного [PERSON] 25.10.2012 р., посвідченого ХДНК №11 за р.№7-1252, квартиру [ADDRESS] вона заповідала [PERSON]. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] підтверджується інформацією 11-ї ХДНК від 25.09.2015 р. про те, що [PERSON] 11.03.2015 р. звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та інформаційними довідками із Спадкового реєстру (а.с. 30-34). Таким чином, суд, враховуючи положення ст.ст. 1222, 1223, 1268, 1269 ЦК України, вважає, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як він відповідно до закону подав заяву про її прийняття і інших спадкоємців за законом або за заповітом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS]. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили прийняти рішення згідно чинного законодавства. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється Судом встановлено, що 14 листопада 1996 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS]. ( а.с.3) Договір був засвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рогожиною А.В та зареєстрований за № 1438, також був зареєстрований в КП «БТІ». Відповідно до п.3 Договору він оплатив вартість квартири в повному обсязі, а саме 5200,00 гривень. Протягом тривалого часу користується та володіє вищевказаною квартирою. Однак до теперішнього часу він не може оформити своє право власності на належну йому квартиру, зареєструватися в ній, оскільки в нього відсутній оригінал договору купівлі-продажу квартири від 14.11.1996 року. 23.12.2014 року [PERSON] звернувся до Кривоірізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу квартири, на що отримав відповідь про неможливість отримання дублікату, у зв'язку з цим був вимушений звернутися до суду. ( а.с.9) Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням цього, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим визнати за позивачем право власності на вищезазначену однокімнатну квартиру [ADDRESS], що надасть [PERSON] можливість розпоряджатися нею на власний розсуд. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати його, [PERSON] [INFO] батьком [PERSON] [INFO] та забовязати Московський відділ РАЦС Харківського міського управління юстиції виключити з актового запису № 2328 від 26.12.2014 р. про реєстрацію її народження, її батьківство від [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він є батьком неповнолітньої [PERSON], з матірю якої він проживав без укладання шлюбу в період коли була зачата дитина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав і пояснив, що розуміє наслідки даної процесуальної дії. Третя особа [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та перевіривши письмові докази, суд встановив, що 08 грудня 2014 р. судом було розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON], 14 грудня 2014 р. [PERSON] народила дитину від [PERSON], з яким проживала у фактичному шлюбі з вересня 2013 р., але факт народження дитини на підставі ст.112 СК України був зареєстрований 26.12.2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 2328, в якому батьком дитини був записаний колишній чоловік [PERSON] Визнання позову відповідачем в даному випадку не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, і задоволення позову відповідає вимогам ст.ст.125, 129 СК України, ст..ст. 3,5,212,213,215 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить виключити данні про [PERSON], як про батька дитини із актового запису №1258 від 07 листопада 2012 року, внесеного Артемівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції у Луганській області про народження [PERSON], свій позов обґрунтовує тим, що в грудні 2011 року позивач прибув в Україну з метою навчання, в цей же період він познайомився з відповідачем, до кінця січня 2012 року в них були зустрічі та інтимні стосунки. В квітні 2013 року відповідач повідомила, що [INFO] вона народила сина батьком якого начебто є позивач. 10.03.2015 року сторони звернулись до органу РАЦС для внесення даних про батька дитини, тобто позивача. В січні 2018 року відповідач повідомила позивачу, що вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, який є справжнім батьком її дитини. На даний час позивач також перебуває у шлюбі з іншою жінкою та викладені у позові обставини негативно впливають на його сімейні відносини. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явилася, надала суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.03.2015 року Артемівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції у Луганській області, [INFO] народився [PERSON], його батьком записано [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, як судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить виключити з актового запису відомості про нього, як про батька дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, але з літа 2003 року вони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини і не проживали разом. У зв`язку із цим, позивач впевнений у тому, що він не є біологічним батьком даної дитини. Позивач і його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Представник третьої особи в судовому засіданні у вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Відповідач в судове засідання не прибула. Враховуючи, що судову повістку надіслану відповідачу за останньою відомою адресою реєстрації місця його проживання повернуто до суду з відміткою листоноші «адресат не проживає»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить застосувати строки позовної давності та зобов'язати Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» списати заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території з її особового рахунку по квартирі [ADDRESS] з моменту виникнення заборгованості та по 01.07.2011 р., та зобов'язати відповідача провести перерахування заборгованості з урахуванням строків позовної давності. В судовому засіданні позовні вимоги позивач підтримала та пояснила, що відповідач надсилає їй розрахунки заборгованості за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території станом 01.07.2014 р. у сумі 3688,78 грн., при цьому не довів наявності заборгованості, не надав актів звірки, актів надання та прийняття послуг, підписаних нею, не зазначив, за які саме послуги нарахована заборгованість. Вважає, що її права як споживача порушені, так як відповідач нараховує їй суму заборгованості без урахування строків позовної давності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим, суд розглянув справу за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач разом із своїм сином [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], який знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс» та обслуговується даною організацією. Відповідно до представлених в матеріалах справи квитанцій борг по зазначеній квартирі по експлуатаційним витратам становить на 01.06.2014 р. - 3626, 14 грн. Позивач надав суду квитанції про сплату витрат по квартирній платі за липень - грудень 2011 р. та за 2012 -2013 р.р., тим самим, підтвердив свої пояснення, що не проводив оплату про квартирній платі за період до червня 2011 року. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями ч.2 ст. 16 ЦК України, у тому числі, припинення дії, яка порушує право, але позивачем не надано суду доказів того, що відповідачем порушуються або не визнаються його права. Так, направлення відповідачем позивачу квитанцій із зазначенням заборгованості за весь період, без урахування строку позовної давності, не є порушенням прав позивача, оскільки, положення ст.256-268 ЦК України щодо позовної давності застосовуються судом при розгляді спору з вимогами про захист цивільного права або інтересу, зокрема, про стягнення заборгованості на користь комунальних служб з боржників, але таких вимог заявлено не було. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладенного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить звільнити його від сплати аліментів, які стягуються з нього згідно рішення Зборівського районного суду у справі №1907/1375/2012 від 26 липня 2012. Позивач посилається на те, що рішенням суду з нього стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх синів [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] в розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Діти на даний час проживають з ним та перебувають на його утриманні. Позивач позовні вимоги підтримав, про що подав відповідну заяву. Відповідач позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову, про що свідчить подана заява. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Зборівського районного суду від 26 липня 2012 року з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх синів [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] в розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Приймаючи рішення про стягнення аліментів суд посилався на те, що діти проживають спільно з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як видно зі змісту даної норми Закону право на стягнення аліментів має той із батьків, на утриманні якого перебувають діти. Як встановлено на момент розгляду справи діти проживають разом з позивачем, перебувають на його утриманні, що не заперечується відповідачем, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, та [PERSON] слід звільнити від сплати аліментів. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач\~звернувся до суду із позовом, в якому просить зобов`язати відповідача видати дублікат диплома про закінчення ним у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту імені В.Г.Бєлінського за спеціальністю «Математика» та здобуття кваліфікації вчителя математики. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 1981 році він закінчив Миколаївський державний педагогічний інститут імені В.Г.Бєлінського за спеціальністю «Математика». Позивач вказує, що 23.09.2016 року відповідач, який є правонаступником інституту, виготовив для видачі позивачу дублікат диплому спеціаліста С 16 [NUMBER] , однак позивач відмовився від отримання даного дублікату, оскільки його кваліфікація та термін його навчання відповідають кваліфікації та терміну навчання освітнього рівня «Бакалавр». Позивач вказує, що 05.07.2018 диплом спеціаліста С 16 №118581 був анульований та 17.10.2018 року він подав відповідачеві заяву з проханням видати йому дублікат диплом, однак відповідач відмовився видавати диплом. За такого позивач змушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві на позов. Так, відповідач вказав, що позовні вимоги щодо видачі позивачу спірного дублікату диплому були предметом розгляду Центрального районного суду та були відхилені і визнані такими, що не відповідають чинному законодавству України. Також відповідач зазначає, що з метою поновлення права позивача на отримання документа про вищу освіту державного зразка відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня - про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту імені В.Г.Бєлінського,- університет,

Outcome: dismissed