Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив суд встановити факт володіння на праві приватної власності померлим [PERSON] житлового будинку [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS]: житловий будинок під літ. «А» - жилою площею 25,2 кв.м., допоміжною площею 18,7 кв.м., загальною площею 43,9 кв.м., з надвірними господарськими будівлями та спорудами - погріб «И» (пд.), веранда «а», «е», гараж «Б», «В», літня кухня «Г», «Е», «Ж», сарай «Д», «З», 1- брукування, цистерна -11, № 1, №-2 ворота, № 3 - огорожа, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області просив розглянути справу у свою відсутність, про що подав до суду заяву від 20.04.2015 року за вих. № 02-15/228. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.1980 року на праві власності належав цілий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами в селищі Комінтернівське по вул. ХХ партз'їзду КПРС під номером 10 (дес'ять) Комінтернівського району Одеської області, житловою площею 16,6 кв.м. (реєстровий номер 171 стр. 294 кн. 2). Відповідно до виписки з рішення виконкому Комінтернівської селищної Ради народних депутатів від 28.01.1993 року № 8 вулицю «ХХ з'їзду КПРС» перейменовано у вулицю «Вишнева». Згідно з рішенням № 243 від 20.06.2013 року виконавчого комітету Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області житловому будинку, який належав [PERSON], присвоєно юридичну адресу: [ADDRESS] За життя [PERSON] було виділено присадибну земельну ділянку, площею 869 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] [PERSON] помер [INFO], що встановлено судом згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 24.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 74. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем щодо майна померлого [PERSON] є його син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 30.12.1971 року Анатоліївським РАГС Березівського району Одеської області, актовий запис № 43). 20.01.2015 року державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, і за життя спадкодавця його право на цей будинок не було зареєстровано в установленому законом порядку. В силу положення ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В теперішній час спадкоємець до майна [PERSON] позбавлений можливості в інший, позасудовий спосіб, довести юридичний факт володіння [PERSON] спадковим майном на праві власності та оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Суд враховує, що даний юридичний факт позивачу необхідно встановити для отримання спадщини. Суд вважає можливим в цій частині позовні вимоги задовольнити, оскільки вони повністю доведені зібраними по справі матеріалами, і в іншому порядку, даний юридичний факт, в теперішній час, встановити не можливо. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Законодавцем в нормі ст. 1219 ЦК України визначений перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Цей перелік складають ті права і обов'язки, які нерозривно пов'язані з особою. В силу положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння, що за життя належало спадкодавцю. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31.10.1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved