Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.12.2015 р. між позивачем та [PERSON] було укладено комплексний договір № 06/02-40К-0073047 добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, за яким був застрахований автомобіль «Mazda 3» д/н [NUMBER] . Строк дії договору страхування 04.01.2016 р. - 03.01.2017 р. 25.03.2016 р. в м. Київ на пр-т. Перемоги сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Mazda 3» д/н [NUMBER] та автомобіля «Skoda Octavia» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] ДТП відбулось в результаті порушення відповідачем ПДР України, що підтверджується довідкою поліції та постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2016 р. Відповідно до рахунку-фактури № РФ-14737 від 01.04.2016 р. вартість ремонту автомобіля «Mazda 3» д/н [NUMBER] становить 14 755,06 грн. На виконання умов договору страхування позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 14 755,06 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача, станом на момент скоєння ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АЕ/8550779 (ліміт відповідальності - 50 000 грн., франшиза - 0 грн.). На підставі зазначено заяви АТ «СГ «ТАС» здійснено виплату на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування в розмірі 6 822,76 грн. Таким чином, несплаченими залишились 7 932,30 грн. Позивачем направлялись на адресу [PERSON] претензію для вирішення спору в досудовому порядку, однак відповідачем кошти не сплачено. Таким чином, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить стягнути з [PERSON] завдані збитки в розмірі 6 822,76 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 20 лютого 2017 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду, копію позову з відповідними додатками направлено відповідачу. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 07.11.2017 р. № 01-08-570 справу передано на повторний автоматичний розподіл у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , здійснено повторний автоматичний розподіл справи та визначено головуючого суддю. 08.11.2017 р. суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу про прийняття справи до провадження, справу призначено до розгляду. 25.01.2018 року у судовому засіданні у зв`язку із набранням чинності змін до ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У березні 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю суми страхового відшкодування. Крім того, зазначив, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, оскільки останній перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Інвест-Проект» яке є страхувальником за полісом, тому наявні правові підстави для застосування положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України. В свою чергу, від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якому зазначено, що стороною факт належності транспортного засобу «Skoda Octavia» д/н [NUMBER] ТОВ «Інвест-Проект» не підтверджує тієї обставини, що [PERSON] безпосередньо на момент скоєння ДТП виконував свої трудові (службові) обов`язки. Також вказує, що стороною відповідача не надано аргументованих доказів оцінки вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу. Відповідач не позбавлений права на подачу клопотань про призначення судової експертизи, однак таких клопотань ним заявлено не було. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2018 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Проект» та роз`яснено третій особі право подачі пояснень на позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві на позов представник позивача вказав, що справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа в судове засідання свого представник не направила, у встановлений судом строк не скористалась на надання пояснень по суті спору. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Встановлено, 30.12.2015 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено комплексний договір № 06/02-40К-0073047 добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, за яким був застрахований автомобіль «Mazda 3» д/н [NUMBER] . Строк дії договору страхування з 04.01.2016 р. по 03.01.2017 р. 25.03.2016 р. в м. Київ на пр-т. Перемоги сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Mazda 3» д/н [NUMBER] та автомобіля «Skoda Octavia» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу «Mazda 3» д/н [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень з матеріальними збитками. Згідно рахунку-фактури № РФ-14737 від 01.04.2016 року складеного «СПД-ФО [PERSON] » вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mazda 3» д/н [NUMBER] становить 14 755 грн. 06 коп. Позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у відповідності до страхового акту № 160000062126 від 15.04.2016 року склав 14 755 грн. 06 коп., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР021438 від 18 квітня 2016 року. Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяних збиток. Згідно із вимогами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу відшкодовуються з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Крім того ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом. Згідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що занижують увагу та швидкість реакції. Цивільно-правова відповідальність відповідача, станом на момент скоєння ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АЕ/8550779 (ліміт відповідальності - 50 000 грн., франшиза - 0 грн.). На підставі зазначено заяви АТ «СГ «ТАС» здійснено виплату на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування в розмірі 6 822,76 грн. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, сума страхового відшкодування яка невідшкодована позивачу складає 7 932 грн. 30 коп. Як зазначає представник відповідача у відзиві на позов, [PERSON] є працівником ТОВ «Івест-Проект». Так, копією трудової книжки відповідача та довідкою виданою ТОВ «Інвест-проект» № 01-04-02/02 від 15 серпня 2017 року, які наявні в матеріалах справи, підтверджується, що [PERSON] дійсно працює в ТОВ «Інвест-Проект» на посаді «водій автотранспортних засобів» з 01.10.2014 року і по теперішній час. Крім того, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Skoda Octavia» д/н [NUMBER] підтверджується, що останній зареєстровано за ТОВ «Інвест-Проект». Відповідно до ч. 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України у справі № 6-933цс16 від 21.09.2016 р. Верховний Суд України у справі № 6-108 цс 13 зазначив наступну правову позицію - аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. З огляду на обставини встановлені в судовому засіданні, з огляду на те, що відповідач перебуває у трудових відносинах із третьою особою - є водієм транспортних засобів ТОВ «Інвест-Проект», відсуитність підстав вважати, що керування [PERSON] транспортним засобом відбувалось за відсутності відповідних правових підстав, суд приходить до висновку, що водій автомобіля не є належним відповідачем по справі. Клопотань про заміну відповідача від представника ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»не надходило. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне визначено, що судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на обставини встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed