Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в розмірі 45830 грн. 86 коп., пені в розмірі 10765,62 грн., трьох відсотків річних в розмірі 1468 грн. 13 коп. та вартості проведено автотоварознавчої експертизи в розмірі 1107 грн., а всього 59171 грн. 61 коп., а також стягнення судових витрат - судового збору в розмірі 626 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.12.2012 року на автомобільній дорозі Київ-Чоп поблизу с. Розвадів у Львівській області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Transporter T4, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] внаслідок чого заподіяв значних технічних пошкоджень автомобілю позивача. Оскільки постановою суду, [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, і на момент такої його цивільно-правова відповідальність була застрахована ТзДВ «Глобус», тому він звернувся 28.12.2012 року до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої долучено необхідний перелік документів. За результатами розгляду його звернення, відповідачем заведено страхову справу, однак всупереч вимогам закону у 90 денний термін не здійснено виплату страхового відшкодування, більш того навіть не складено страхового акту. За вказаний період позивачем було здійснено ремонт транспортного засобу, та 05.02.2014 року у зв'язку із переуступкою права вимоги від виконавця відновлювального ремонту [PERSON] до [PERSON], ним було вдруге подано заяву про здійснення страхового відшкодування із зазначенням банківського рахунку [PERSON] Однак по даний час відповідачем страхове відшкодування в розмірі заподіяної матеріальної шкоди йому не виплачено, згідно висновку експертизи таке на даний час за мінусом франшизи становить 45830 грн. 86 коп., а тому з врахуванням наявного обов'язку і відповідача понести цивільну відповідальність за прострочене зобов'язання у вигляді штрафних санкцій, просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з аналогічних мотивів, доповнив, що на дані правовідносини про виплату страхового відшкодування не поширюється позовна давність, в тому числі і на стягнення пені. Крім цього, перебіг такої починається від дня коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Однак з моменту подачі заяви до відповідача про виплату страхового відшкодування, відповідач не відмовляючи у здійсненні такого постійно запевнював позивача про тривання страхової процедури, не надавав для ознайомлення страхового акту. Таким чином про порушення свого права позивач дізнався лише в ході судового розгляду вказаної цивільної справи. А тому вважає, що для жодної із позовних вимог позовна давність не сплила. Крім цього, зазначив, що дійсно на час заподіяння шкоди майну, яке перебувало у законному володінні позивача, вартість заподіяних збитків, що підлягала відшкодуванню страховиком за мінусом франшизи становила 23889 грн. 85 коп. При цьому просить врахувати, що в березні 2013 року позивачем відремонтовано автомобіль вартістю 23833 грн. без проведення розрахунку у приватного підприємця [PERSON] Оскільки відповідач ремонт автомобіля не оплатив, [PERSON] переуступив цей борг приватному підприємцю [PERSON], який являється новим вигодонабувачем за вказаним зобов'язанням. Оскільки на даний час суттєво збільшилася вартість відновлювальних робіт та самих матеріалів, і згідно висновком експертизи, станом на даний час вартість заподіяної шкоди за мінусом франшизи становить 45830 грн. 86 коп., тому вважає підставною вимогу про стягнення з відповідача страхового відшкодування у вказаному розмірі, яке не перевищує розміру страхової суми. В той же час пеню та три відсотки річних за прострочення невиконаного зобов'язання просить стягнути виходячи із розміру шкоди, заподіяної майну позивача на момент дорожньо-транспортної пригоди, але без застосування скорочених строків позовної давності. Також вважає, що безпідставним є утримання з суми страхового відшкодування податку на додану вартість в розмірі 20% від зазначеної суми, оскільки позивачем представлено відповідачу вичерпний перелік документів, які підтверджують проведення ним відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу суб'єктом підприємницької діяльності та подана заява про здійснення страхового відшкодування на користь виконавця відновлювального ремонту. Оскільки відповідачем не виконано зобов'язання, позивачем було подано позов до суду про стягнення страхового відшкодування, а не перерахування на рахунок потерпілої особи. А тому просить позовні вимоги задоволити, додатково стягнути з відповідача вартість проведеної судової експертизи за рахунок позивача, понесені ним витрати на правову допомогу, розмір яких розраховано та оплачено позивачем відповідно до положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що дійсно на момент дорожньо-транспортної пригоди, в якій було пошкодженого автомобіль позивача, цивільно-правова відповідальність винного водія [PERSON] була застрахована СТДВ «Глобус» на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності від 18.12.2012 року №АЕ/1318968. Тому свого обов'язку щодо здійснення страхового відшкодування вони не заперечують, вважає, що позивачу підлягає виплата страхового відшкодування згідно встановленого висновком експертизи розміру заподіяної шкоди на момент дорожньо-транспортної пригоди з вирахуванням із цієї суми франшизи в розмірі 510 грн. та податку на додану вартість в розмірі 20% від суми, відповідно до п.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому вважає безпідставним твердження позивача про стягнення страхового відшкодування в розмірі заподіяних збитків майну на даний час, оскільки відповідно до умов Закону таке виплачується в розмірі заподіяних збитків на момент дорожньо-транспортної пригоди. Жодних зобов'язань у відповідача перед приватними підприємцями [PERSON] та [PERSON] не виникає т.я. жодних угод з ними не укладалося. Також на даний час не підлягає відшкодуванню позивачу ПДВ, оскільки ним не представлено документів про оплату вартості відновлювального ремонту суб'єктом господарювання, який оплатив ПДВ, як того вимагає положення Закону. В частині стягнення штрафних санкцій позовні вимоги заперечив, вважає, що дійсно п.36.2 ст.36 Закону передбачено обов'язок страховика здійснити страхову виплату не пізніше 90-и днів з моменту подачі заяви про страхове відшкодування, однак в подальшому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування, а відтак з врахуванням п.4 вказаної статті перебіг строку припинився, у зв'язку із чим строк порушення ними зобов'язання по виплаті страхового відшкодування спливати не почав. Крім цього, до вимог про стягнення пені просить застосувати позовну давність тривалістю один рік. А тому просить позовні вимоги задоволити частково. Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позовні вимоги задовольняє частково з таких підстав. Судом встановлено, що 27.12.2012 року о 13.05 год. в с. Розвадів, на 586+700м автодороги Київ-Чоп, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки ДАФ-2105, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та Volkswagen Transporter T4, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу перебував у власності [PERSON] (а.с.8). Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України, зокрема у тому що внаслідок його винних дій відбулася зазначена дорожньо-транспортна пригода. Як вбачається із довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 08.08.2014 року (а.с.36), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки Volkswagen Transporter T4, реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження задньої правої частини автомобіля. Як встановлено в судовому засіданні на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ДАФ-2105, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], була застрахована у ТзОВ «Фаворит-М», правонаступником всіх прав і обов'язків якого являється СТДВ «Глобус» на підставі поліса від 18.12.2012 року серії АЕ №1318968 (а.с.128), яким встановлено ліміт відповідальності на одну потерпілу особу в розмірі 50 тис. грн. та розмір франшизи в сумі 510 грн. Згідно з заявою від 27.12.2012 року (а.с.127), позивач, у відповідності до вимог та в порядку передбаченому ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до страховика про виплату страхового відшкодування внаслідок заподіяння шкоди його автомобілю автомобілем під керуванням [PERSON] Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 31.03.2015 року №4864 (а.с.90-102), вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Volkswagen Transporter T4, реєстраційний номер [NUMBER], виходячи з даних про особливості його стану наявних в матеріалах цивільної справи №2/463/1755/14 в цінах на дату ДТП 27.12.2012 року, становить 23889,85 грн. При цьому висновком встановлено, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля станом на час закінчення експертизи 31.03.2015 року становить 46340,86 грн. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Крім цього, ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 1 ст.33 Закону передбачено, що страховик,

Outcome: approved