Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача - [PERSON] відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 11 387,08 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. та по оплаті правової допомоги у розмірі 500,00 грн. Мотивуючи тим, що 22 травня 2016 року в м. Києві по просп. Тичини, 1-В, відповідач, керуючи автомобілем «Hyundai IX35», реєстраційний номер [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди встановлена та підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.06.2016 року. Згідно інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai IX35», реєстраційний номер [NUMBER], станом на дату ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Нова», яке припинило своє членство в Бюро. Листом МТСБУ від 23.09.2016 року позивачу було повідомлено, що виплата страхового відшкодування може бути здійснена лише після ліквідації страховика або визнання його банкротом. Інформація щодо ліквідації чи визнання банкрутом даної страхової компанії - відсутня. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ізст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутися з даним позов до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, виходячи з доводів, якими вони обґрунтовуються та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Із заявами про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.06.2016 року у справі №755/9344/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 22 травня 2016 року о 18 год. 48 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], по п-ту. Тичини, 1-В, в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 6). Згідно із листом МТСБУ від 23.09.2016 року №3/1-04/24998 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу HYUNDAI IX 35», державний реєстраційний номер [NUMBER] відповідно до договору обов»язкового страхування №АІ/5846858 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Нова», яке 05.052016 року втратило статус асоційованого члена в МТСБУ. Відомості щодо ліквідації або визнання ПАТ «Страхова компанія «Нова» банкрутом - відсутні. [PERSON] було повідомлено, що виплата страхового відшкодування може бути здійснена лише після ліквідації страховика або визнання його банкротом. Однак такою інформацією МТСБУ на даний час не володіє, що також підтверджується листом МТСБУ від 27.10.2016 року №3/1-04/28196 (а.с. 23, 24). Відповідного до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу № 39/06/16 від 22.05.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер [NUMBER]з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 11 387 ,08 грн. (а.с.9-22). Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Верховний Суд України у Постанові від 20.01.2016 року (справа № 6-2808цс15) зазначає, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Даний висновок щодо застосування норм права, викладений у вказаній Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України є обов»язовим для застосування відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України. А відтак, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і те, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, не позбавляє позивача права на відшкодування шкоди, завданої особою, яка на відповідній правові підстав володіла транспортним засобом. З огляду на означене, а також те, що відповідачем не спростовано доводи позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги, зокрема, щодо відшкодування завданої шкоди в результаті ДТП, що мала місце 22.05.2016 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню і з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 11 387,08 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 551,20 грн. та витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 500,00 грн., що була надана на підставі договору про надання правової допомоги від 15.11.2016 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Юридична компанія «Правова рада», вартість якої сплачена у розмірі 500,00 грн., що підтверджується даними квитанції від 15.11.2016 року (а.с. 26-28). Враховуючи наведене та

Outcome: approved