Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду посилаючись на те, що 21.01.2008 року між ПАТ «Родовід банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію на загальну суму 14 427, 0 дол США з процентною ставкою 9 % річних терміном по 21 січня 2015 року включно. В забезпечення виконання з даним кредитним договором, 17.09.2007 року ПАТ «Родовід банк» та [PERSON] уклали договір застави транспортного засобу, відповідно до якого відповідач передав в заставу позивачу транспортний засіб DASIA LOGAN 2007 року випуску, колір синій, шасі [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. 21 січня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] зобов»язувалася відповідати солідарно перед банком за виконання взятих на себе [PERSON] грошових зобов'язань. 07 липня 2009 року ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] уклали договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язувався відповідати перед банком та своєчасне та повне виконання боржником взятих на себе зобов'язань у межах суми -3 654, 79 грн. Позивач зазначає, що він належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав [PERSON] суму кредиту у розмірі 14 427, 0 дол США, натомість відповідач умови договору не виконує, суму кредиту та нараховані проценти банку не сплачує, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість за кредитом у розмірі 12 818, 04 дол США та 50 077, 09 грн пені та штрафу. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 818, 04 дол США та 50 077, 09 грн, яка складається із 3% річних, пені та інфляційних втрат. [PERSON] позов не визнав, просив застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій та відмовити у задоволенні позову. [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки судові не повідомила. Представник [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що договір поруки з [PERSON] припинився, а тому підстави для солідарного стягнення боргу відсутні. [PERSON] звернулася із зустрічним позовом про припинення договору поруки. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за повне виконання боржником зобов'язань. Зустрічний позивач зазначає, що у зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі відбулося збільшення кредитної процентної ставки без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя. Зважаючи на викладене вище, зустрічний позивач просить визнати договір поруки, укладений між Пат «Родовід банк» та [PERSON] 21 січня 2008 року, припиненим. Представник ПАТ «Родовід Банк» зустрічний позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що в умовах договору поруки передбачено укладення додаткових угод, за які поручитель зобов'язується відповідати до закінчення строку дії договору. [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки судові не повідомила. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 21.01.2008 року між ПАТ «Родовід банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію на загальну суму 14 427, 0 дол США з процентною ставкою 9 % річних терміном по 21 січня 2015 року включно. В забезпечення виконання з даним кредитним договором 17.09.2007 року ПАТ «Родовід банк» та [PERSON] уклали договір застави транспортного засобу, відповідно до якого відповідач передав в заставу позивачу транспортний засіб DASIA LOGAN 2007 року випуску, колір синій, шасі [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. 21 січня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] зобов»язувалася відповідати солідарно перед банком за виконання взятих на себе [PERSON] грошових зобов'язань. 07 липня 2009 року ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] уклали договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язувався відповідати перед банком та своєчасне та повне виконання боржником взятих на себе зобов'язань у межах суми -3 654, 79 грн. З матеріалів справи вбачається, що банк належним чином виконав свої зобов»язання та надав [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 14 427, 0 дол США, натомість відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 15.10.2013 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 818, 04 дол США та 50 077, 09 грн, яка вкладається із 3 5 річних, пені та інфляційних втрат. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання позичальником в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 7.6), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 21 січня 2015 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно поданої банком позовної заяви, боржник перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з кінця 2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся у березні 2013 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору (п.3.1) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у визначеному договором розмірі, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, плати за проведення розрахунків, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Так, як за умовами договору погашення кредиту, плати за проведення розрахунків повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного місяця до 10 числа, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, виходячи з розрахунку, наданого позивачем в обгрунтування позовних вимог, сума простроченої основної заборгованості, що підлягає стягненню в відповідачів, в межах трирічного строку позовної давності, разом з сумою поточної основної заборгованості складає 7 891,00 дол. США; сума прострочених процентів за кредитом, в межах трирічного строку позовної давності, складає 2 899,32 дол. США; сума простроченої плати за проведення розрахунків, в межах трирічного строку позовної давності, складає 8 064,89 грн. Стосовно вимоги позивача про стягнення пені за прострочення основної заборгованості за кредитом, процентів за кредитом, плати за проведення розрахунків, суд виходить з наступного. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Пунктом 3.9 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів чи плати за проведення розрахунків, позичальник зобов'язаний сплачувати Банку за кожен день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п. 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу. Пунктом 1.5 кредитного договору встановлена процентна ставка за кредитами в розмірі 9 процентів річних. 25 жовтня 2008 року між позивачем і підповідачем-1 було укладено додаткову угоду до Кредитного договору №38.1/АК-015.08.2 від 21 січня 2008 року, за якою процентна ставка, визначена п. 1.5 Кредитного договору, була збільшена до 11 процентів річних. З урахуванням зазначеного вище розмір пені, визначений сторонами в Кредитному договорі становить 22 проценти за кожен день від суми простроченого платежу. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Оскільки право на стягнення пені в позивача виникло з наступного дня після 11 грудня 2008 року, а до суду він звернувся лише - 11 лютого 2014 року, то пеня підлягала стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову. Таким чином, виходячи з розрахунку, наданого позивачем в обгрунтування позовних вимог, але з урахування того, що для розрахунку пені за порушення грошових зобов'язань у валюті, судом приймається курс НБУ, що діяв на момент прострочення, сума пені за прострочення основної заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів, в межах строку позовної давності, складає 11 401,64 грн.; сума пені за прострочення процентів за кредитом, в межах строку позовної давності, складає 5 146,77 грн.; сума пені за прострочення плати за проведення розрахунків, в межах строку позовної давності, складає 2 186,66 грн. Всього сума пені, що підлягає сплаті відповідачами складає 19 070,19 грн. Стосовно вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних за прострочення основної заборгованості за кредитом, процентів за кредитом, плати за проведення розрахунків, а також інфляційних втрат від прострочення плати за проведення розрахунків, суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. До позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК), який може бути збільшений за домовленістю сторін (ст. 259 ЦК). Позивач не надав суду докази наявності домовленості між ним та відповідачами про збільшення строків позовної давності. Таким чином, виходячи з розрахунку, наданого позивачем в обгрунтування позовних вимог, але з урахування того, що для розрахунку пені за порушення грошових зобов'язань у валюті, судом приймається курс НБУ, що діяв на момент прострочення, сума трьох процентів річних за прострочення основної заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON], [PERSON] , в межах строку позовної давності, складає 3 281,53 грн.; сума трьох процентів річних за прострочення процентів за кредитом, в межах строку позовної давності, складає 1 348,90 грн.; сума трьох процентів річних за прострочення плати за проведення розрахунків, в межах строку позовної давності, складає 636,46 грн.; сума інфляційних втрат за прострочення плати за проведення розрахунків, в межах строку позовної давності, складає 367,38 грн. Всього сума трьох процентів річних, що підлягає сплаті Відповідачами складає 5 266,88 грн., сума інфляційних втрат - 367,38 грн. Стосовно вимоги позивача про стягнення грошових коштів солідарно з [PERSON], [PERSON], суд виходить з наступного. 07 липня 2009 року в забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі (в межах суми 3654,79 дол. США) за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 даної норми визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. П. 1.3 договору поруки передбачено, що поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед Банком в межах суми, зазначеної в п. 1.1 цього договору, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. П. 2.1 договору поруки передбачено, що у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за платежами, що передбачені Кредитним договором, Поручитель на підставі письмового повідомлення Позичальника, або банку, у день одержання такого письмового повідомлення, погашає за рахунок власних коштів на рахунок банку заборгованість за позичальника за Кредитним договором в обсязі, зазначеному в п. 1.1 цього договору. П. 2.2 договору поруки передбачено, що поручитель доручає банку здійснити договірне списання грошових коштів зі своїх будь-яких рахунків у банку в сумі заборгованості позичальника за Кредитним договором (але в межах суми, зазначеної в п. 1.1 цього договору), у день одержання від банку письмового повідомлення, вказаного в п. 2.1 цього договору або в день одержання від позичальника письмового звернення вказаного у п. 2.2 цього договору. П. 2.3 договору поруки передбачено, що поручитель має право виконувати поточні зобов'язання позичальника за Кредитним договором. Пунктом 4.1 Договору поруки встановлено, що цей договір втрачає чинність після виконання поручителем зобов'язань за цим договором. В судовому засіданні представником [PERSON] надано докази внесення в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед банком грошових коштів на загальну суму 3654,79 дол. США, про що не заперечував представник позивача. Таким чином, [PERSON] виконала зобов'язання, передбачені умовами договору поруки, в повному обсязі, а тому вимоги позивача до [PERSON] щодо солідарного стягнення суми боргу задоволенню не підлягають. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Родовід Банк» про припинення поруки, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України. поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ( частина 1, 2 ст. 554 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 559 України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання , а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. З пункту 1.1. договору поруки, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] вбачається, що у відповідності до цього договору, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 38.1/АК-015.08.2 від 21.01.2008 року , а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії ( кредитний договір), що укладені між банком та позичальником. Посилання представника [PERSON] на те, що договір поруки, укладений між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] припинився у зв'язку з укладенням додаткового договору між ПАТ «Родовід банк» від 25.10.2008 року, яким було збільшено процентну ставку без згоди поручителя, що стало підставою для збільшення обсягу відповідальності поручителя не узгоджується з п.1.1 договором поруки . За п.1.1 договору поруки [PERSON] взяла на себе відповідальність відповідати за всі додаткові угоди, які можуть бути укладені до закінчення кредитного договору, а отже і за умови, встановлені додатковими договорами. За таких підстав суд вважає, що договір поруки, укладений між ПАТ «Родовід банк» та [PERSON] не припинився, а тому в зустрічному позові [PERSON] слід відмовити. Зважаючи на викладене вище,

Outcome: partial