Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 2 408,81 дол. США, що еквівалентно становить 64 641,07 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2019 року позов було задоволено. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року вищезазначене заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в спрощеному порядку. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку. Представник [PERSON] подав заяву про застосування спливу строків позовної давності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 31.03.2006 року між АКБ СР « Укрсоцбанк та [PERSON] укладено договір кредиту № 2006/693/15, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 2 000 дол. США, копія якого наявна в матеріалах справи. 14.06.2010 року, на виконання вимог ч.5 розділу XVII « Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ « Про акціонерні товариства» , найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку « Укрсоцбанк» перейменовано на Публічне акціонерне товариство « Укрсоцбанк», який являється його правонаступником. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 2 000, 00 дол. США, зі сплатою річних та комісії в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, та в порядку повернення кредиту не пізніше 5 числа кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит. Відповідно до п.1.2 договору кредиту, кредит надається на поточні потреби. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надав йому кредит в сумі 2000 дол. США. Відповідач зобов`язався забезпечити повернення наданого кредит шляхом здійснення щомісячних періодичних платежів у сумі й строки, передбачені договором кредиту. В забезпечення виконань зобов`язань позичальика, яким є Власов В.В. , що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 31.03.2006 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 07-15/693/15, відповідно до умов якого, [PERSON] , як поручитель поручається за невиконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованість за кредитним договором № 2006/693/15 від 31.03.2006 року становить 2 408,81 дол. США доларів США, що еквівалентно 64 641,07 грн.,у тому числі: -Заборгованість за кредитним договором - 1 082,65 дол. США, що еквівалентно 29 053,21 грн; -Заборгованість за відсотками - 817,13 дол. США, що еквівалентно 21 927,90 грн.; - Пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 289,96 дол. США, що еквівалентно 7 781,16 грн; -Пеня за несвоєчасне повернення відсотків 219,07 дол. США, що еквівалентно 5 878,80 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з умовами договору кредиту № 2006/693/15 кінцевий термін повернення заборгованості 30.03.2007 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Поняття « строк договору», « строк виконання зобов`язання» та « термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору ( ч.1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору , хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору ( ч.3 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Поняття « строк виконання зобов`язання» і « термін виконання зобов`язання» охарактеризовані в ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Таким чином строк позовної давності сплив 30.03.2010 року, а із даним позовом звернувся до суду 23.01.2018 року. Суд критично ставиться до того факту, що згядно із розрахунком заборгованості боржником була начебто сплачена заборгованість за відсотками 10.08.2017 року у розмірі 29,84 грн., тобто після 10 років несплати відсотків. Відповідач стверджує, що дану суму він не сплачував, банк доказів протилежного суду не надав. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України строк застосовується за заявою сторони. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed