Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що у грудні 2016 року позивач отримав листа від третьої особи з вимогою погашення боргу. Підставою виникнення боргу зазначався договір відступлення права вимоги №UB-OP/16-132 від 14.11.2016. Під час укладення договору поруки було порушено норми матеріального права та порушені процедури у зв'язку з чим вважає договір недійсним. Між позивачем та відповідачем було укладено договір №CL10757 від 21.12.2007. У кінці 2016 року позивачу почали приходити вимоги від аферистів, також вони телефонують, приходять додому. З цього приводу позивач зробив письмовий запит. Проте у відповідь отримав чергову вимогу. Так, у вимогах аферистів зазначається кредитний договір №VC 1837 від 21.12.2007, укладений між позивачем та банком. Проте, позивач такий договір не підписував. Натомість відповідно до тексту договору кредиту п.12.1 зазначається, що будь-які зміни та доповнення до договору оформлюються додатковою угодою сторін у письмовій формі. Отже, банк не мав права передавати вимогу за договором іншим особам без згоди позивача. Позивач таку згоду не надавав. Банк порушив умови договору кредиту та вимоги цивільного кодексу укладаючи договір з аферистами. Коли банк укладав договір з аферистами він нав'язав позивачу інші умови договору кредиту без його згоди на це у спосіб, що не передбачений договором кредиту та законодавством. На підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України просить визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №UB-OP/16-132 від 14.11.2016 між ПАТ «Універсал Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал», у частині боргу [PERSON]. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Заяв, клопотань, відзиву суду не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, до суду надіслали заяву з проханням проводити розгляд справи без їхньої участі. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено договір про видачу та використання кредитних карток VISA CLASSIK/ELECTRON/GOLD ВАТ «Універсал Банк» №VC1837 від 21/12/2007р. Відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Разом з тим, між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоклект-Капітал» 14.11.2016 укладено договір про відступлення права вимоги №UB-OP/16-132, відповідно до якого відповідач передав належне йому право вимоги до боржників, що виникло з кредитних договорів, перелік яких міститься в реєстрі боргових зобов'язань, а третя особа приймає право вимоги та зобов'язується сплатити відповідачу купівельну ціну в розмірах, порядку та строки/терміни, вказані у цьому договорі. Реєстр боргових зобов'язань наведений у Додатку №1 до цього Договору та є невід'ємною частиною цього договору. Як вбачається з витягу з акту приймання-передачі реєстру боргових зобов'язань від 11.11.2016 до договору відступлення прав вимоги №UB-OP/16-132 від 14.11.2016 відповідач передав, а третя особа прийняла права вимоги по боржнику [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], по договору №VC1837 від 21.12.2007. Загальна заборгованість - 3997,98 грн. (а.с. 83-89). Відповідно до ч.1 п.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Із аналізу зазначених норм права вбачається, що відступлення права вимоги відбувається без повідомлення та без згоди боржника, оскільки змінюється лише кредитор, а зобов'язання боржника залишається незмінним. Відповідно до ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі укладеного позивачем договору кредиту у нього виникло зобов'язання сплачувати кредит відповідно до умов договору. Оспорюючи договір відступлення права вимоги, позивач не надав суду доказів того, що його права вказаними договорами порушено. В позовній заяві та в судовому засіданні позивачем та його представником також не зазначено, в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання прав позивача відповідачами. Як вбачається із матеріалів справи позивач не є стороною правочинів, укладених між відповідачами, а тому оспорювання цих правочинів в зазначений спосіб є, на думку суду, неналежним способом захисту прав, оскільки укладеними договорами права позивача ніяк не зачіпаються. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. З матеріалів справи вбачається, що, укладаючи договір відступлення права вимоги сторони не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тому до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу прав. Оскільки до Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» перейшло права вимоги в тих межах, які належали первісному кредитору, то право позивача за цими договорами не є, на думку суду, порушеним. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі. З викладеного,

Outcome: dismissed