Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача в його користь 831882 грн. боргу за договором позики та 3654.00 грн. судових витрат. В позові зазначив, що 15.08.2014 року відповідач під розписку позичив в нього 831882 грн., які зобовязався повернути 15 червня 2015 року. По закінченні зазначеного строку відповідач суми позики йому не повернув, ухиляється від її повернення й до цього часу. Де в даний час знаходиться відповідач йому не відомо. Про його знаходження в даний час свідчить тільки адреса, яка зазначена в розписці. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу, зокрема примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. У звязку з чим просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача не зявився. До суду подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до ст.224 ЦПК суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти вирішення справи без присутності відповідача. Тому суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав: судом встановлено, що 15.08.2014 року відповідач під розписку позичив в позивача 831882 грн., які зобовязався повернути 15 червня 2015 року, що доводиться розпискою від 15.08.2014 року. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс 13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка відповідно до частини 1 ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, письмова форма договору позики\~\~ внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. У вказаній розписці зазначено, що відповідач зобов'язувався повернути борг до 15.06.2015 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач повідомляв відповідача про повернення боргу, однак відповідач його не повернув та уникає відповіді щодо дати повернення. Де в даний час знаходиться відповідач йому не відомо і звязків з ним не має. Сама наявність боргового документа у позивача згідно\~ст. 545 ЦК\~ підтверджує той факт, що боржник\~\~не виконав\~\~свого зобов'язання. Тому, виходячи із викладеного та беручи до уваги те, що договір позики відповідно до ст.1047 ЦК України укладено доводиться розпискою, яку написав власноручно відповідач. Матеріалами справи доводиться, що відповідач порушив умови договору та не виконав умови зобовязання передбачені договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, яка була передана йому у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача в користь позивача 831882. грн., як заборгованість по поверненню позики. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Тому суд вважає за необхідне\~\~\~\~ стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати\~\~в розмірі 3654.00грн. Виходячи із викладеного на підставі ст. ст. 525, 526, 545, 625, 1046,\~1047,\~1049 ЦК України та

Outcome: approved