Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач, звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] та [PERSON], про продовження строку для прийняття спадщини за законом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд, продовжити йому, строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] 25.01.2002 року [PERSON] склав заповіт згідно якого все майно, яке на день його смерті буде йому належати, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповів своєму онукові [PERSON] Оскільки [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, в управління або володіння спадковим майном не вступив, він фактично відмовився від прийняття спадщини. За таких підстав, спадкування має здійснюватись за законом. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є його син [PERSON] Інших спадкоємців першої черги немає. Після смерті батька позивач пропустив строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У зв'язку з тим, що Позивач, як спадкоємець [PERSON] за законом, не може належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, він вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько Позивача [PERSON] що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 01.06.2003 року Борщівською сільською радою Балаклійського району Харківської області (а.с.8). 25.01.2002 року [PERSON] склав заповіт згідно якого все майно, яке на день його смерті буде йому належати, де б воно не було та з чого б воно не складалося [PERSON] заповідає своєму онукові [PERSON] (а.с.10). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст.548 ЦК УРСР , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК Української РСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, в управління або володіння спадковим майном не вступив, чим фактично відмовився від прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки [PERSON] фактично відмовився від прийняття спадщини, спадкування здійснюється за законом. Згідно статті 529 Цивільного кодексу УРСР: при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є Позивач - його син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.11). Інших спадкоємців першої черги немає. Також право на спадкування на підставі ст.531 ЦК УРСР після смерті [PERSON] мав [PERSON], оскільки перебував на утриманні померлого. Але він з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, в управління або володіння спадковим майном не вступив. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Після смерті [PERSON] [PERSON], постійно працював в зв'язку з чим не міг звернутися з заявою про прийняття спадщини. Також суд приймає до уваги його юридичну необізнаність з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, не володіння юридичними знаннями. Оскільки після смерті батька Позивач, організував його поховання (а.с.12), продовжив користуватися його речами, обробляв землю він вважав, що прийняв спадщину так як вступив в управління спадковим майном. У зв'язку з тим, що Позивач, як спадкоємець [PERSON] за законом, не може належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, він вимушений звернутися до суду. У справах, пов'язаних з продовженням строку для прийняття спадщини, наявність причин і їх поважність повинна встановлюватися судом не взагалі, а саме в шестимісячний строк від дня смерті кожного зі спадкодавців. Такого висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 09.03.2005 (справа № 06-16022кс04). При продовженні строку для прийняття спадщини суд не повинен встановлювати конкретний строк, адже продовження строку для прийняття спадщини за ЦК УРСР означає його продовження на строк, передбачений ст. 549 ЦК УРСР. Таке твердження підтверджується змістом абзацу 4 п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 р. №18/5, положення якої застосовувались під час дії норм ЦК УРСР, згідно якого спадкоємець, якому за рішенням суду строк на прийняття спадщини продовжений, повинен у межах строків, встановлених статтею 549 Цивільного кодексу, одержати свідоцтво про право на спадщину чи прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі нотаріальному органові за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Отже, у випадку задоволення судом позову про продовження строку для прийняття спадщини, спадкоємець отримує право на звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою протягом шести місяців. При цьому перебіг строку для прийняття спадщини починається з моменту набрання чинності позитивним рішенням суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved