Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування коштів в сумі 172 000 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він купив автомобіль «Volkswagen Т4» у [PERSON], що належить [PERSON] по генеральному дорученню за 3000 доларів США. Автомобіль придбаний не в робочому стані та він його відновлював. Після відновлення транспортного засобу 24.07.2017, їдучі з сім'єю в напрямку м. Вінниці його автомобіль зупинили працівники поліції та повідомили, що автомобіль знаходиться в розшуку та на нього накладено обмеження. Просить відшкодувати йому витрати по відновленню та придбанню автомобіля . Просить стягнути на свою користь за придбаний автомобіль «Volkswagen Т4» 79,500 грн., за ремонт автомобіля (заміна запчастин) 76,988 грн., за фарбування автомобіля 15,885 грн., а всього 172 тис.грн. Відповідач [PERSON] подав відзив в якому вказав, що ніяких коштів він від [PERSON] та [PERSON] не отримував . Договір купівлі-продажу укладеного з ним чи від його імені не був і на даний час зазначений автомобіль належить йому на праві власності. При передачі ним в користування автомобіля [PERSON] останній був попереджений, що на автомобіль накладений арешт. [PERSON] було відомо, що [PERSON] не являється власником автомобіля. . Оскільки він не отримував коштів ні від [PERSON] ні від [PERSON], автомобіль [PERSON] не передавав , тому необхідно відмовити в задоволенні позову в повному обсязі . Позивач [PERSON] подав відповідь на відзив , де вказав , що [PERSON] не мав права продавати чи передавати в користування будь-кому транспортний засіб, оскільки йому було відомо, що на нього накладені обмеження . З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог . Судом встановлено, що 02 листопада 2016 року [PERSON] видав [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження належним йому автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORT, випуску 1997 року, шасі(кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] строком на три роки з правом передоручення. (а.с.11) 13 травня 2017 року [PERSON] видав [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORT, випуску 1997 року, шасі(кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] строком на три роки з правом передоручення. (а.с.12). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу від 14 вересня 2002 року [PERSON] є власником зазначеного автомобіля . За даними УДАІ УМВС України у Вінницькій області та ВДВС Козятинського районного управління юстиції з 16.01.2016 вказаний транспортний засіб перебуває на автоматизованому обліку в зв'язку з накладенням на нього обмеження, власником якого являється [PERSON] (а.с.8). Відповідно до акту прийму передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 14.05.2017, на ремонт автомобіля «Volkswagen Т4» було витрачено 76,988,00грн, (а.с.6), на фарбування позивачем було витрачено 15,885.00грн.(а.с. 7). Товарними чеками від 14.06.2017 (а.с. 14) та від 16.05.2017 (а.с.15), засвідчений факт придбання матеріалів та запчастин на суму 10 385 грн., та 20050 грн відповідно. Хто проводив оплату по даним товарним чекам, з якою ціллю і ким придбавалися матеріали та запчастини, судом не встановлено. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажом транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з даним Порядком оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Таким чином суд приходить до висновку, що сторони не перебували в договірних правовідносинах. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ч 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦКнеобхідно довести такі факти: а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом даної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Відповідно до положень ч.3 ст.386, ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст. 77, ч.1, 2 ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з вищевикладених норм і спів ставляючи їх з дослідженими доказами, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача, оскільки останнім не доведено, що між ним і відповідачем укладалась угода про купівлю продаж автомобіля [NUMBER], і відповідач отримував кошти за продаж даного автомобіля в сумі 79,500 грн, а позивач являється власником спірного автомобіля, між сторонами існувала домовленість на виконання ремонтних робіт автомобіля, неправомірними діями відповідача позивачу завдана матеріальна шкода, а тому необхідно відмовити в задоволені позовних вимог.

Outcome: dismissed