Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 08.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 4 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що Банк належним чином виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредит, натомість відповідач умови договору не виконує, має заборгованість перед Банком у сумі 77 475,38 грн., яка складається: - 4 153,92 грн - заборгованість за кредитом; - 65 255,97 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 900,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн - штраф (фіксована частина); - 3 665,49 грн - штраф (процентна складова). Зважаючи на вказане вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 77 475,38 грн, а також судовий збір - 1 762,00 грн. Не погодившись з позовними вимогами, [PERSON] звернулася з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», про визнання кредитного договору. В обґрунтування позову зазначила, що 08.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 4 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладанні кредитного договору [PERSON] було підписано тільки Анкету-заявку від 08.11.2013 року, проте працівником банку її не було ознайомлено з жодними Умовами та Правилами надання банківських послуг, а тому [PERSON] вважає посилання ПАТ КБ «Приватбанк» на Умовами та Правилами надання банківських послуг є необґрунтованими. Враховуючи викладене [PERSON] просить визнати укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитний договір від 08.11.2013 року недійсним. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зустрічний позов не визнав, надав до суду відзив на зустрічний позов та просив залишити без задоволення. Відповідач в судове засіданні не з'явилася, її представник в судовому засіданні первісний позов не визнав, надав до суду заперечення та просив у задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладених в зустрічному позові та просив задовольнити. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 08.11.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 4 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк належним чином виконав свої зобов'язання та відкрив відповідачеві картковий рахунок, натомість відповідач умови договору не виконує, має заборгованість перед Банком у сумі 77 475,38 грн., яка складається: - 4 153,92 грн - заборгованість за кредитом; - 65 255,97 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 900,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн - штраф (фіксована частина); - 3 665,49 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Зважаючи на те, що позивач свої обов'язки за кредитним договором виконав повністю, а свої договірні зобов'язання відповідач належним чином не виконує, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 4 153,92 грн - заборгованість за кредитом; 65 255,97 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 3 66,49 грн - штраф (процентна складова), всього: 73 575,38 грн., а також судовий збір - 1 762,00 грн. Так, як штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, та їх одночасне застосування за одне й те саме порушення тягне за собою подвійну відповідальність, суд вважає, що в частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми пені слід відмовити. Судом встановлено, що відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк»,

Outcome: partial