Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

позивач звернувся з позовом [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, пов'язаним з корупцією, посилаючись на те, що 28.12.2016 року постановою Лисичанського міського суду [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн. У ході розгляду справи було встановлено наступне. 01.06.2006 року згідно наказу № 09-0 міської державної лікарня ветеринарної медицини в м. Лисичанську було прийнято на посаду завідуючого ЛВСЕ № 5 центрального ринку [PERSON] 30.06.2009 року на підставі наказу № 06-0 начальника управління ветеринарної медицини в м. Лисичанську було призначено [PERSON] на посаду начальника міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Лисичанську. Міська державна лікарня ветеринарної медицини в м. Лисичанську внесена до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України , як юридична особа - комунальна організація за ідентифікаційним кодом 00710368, тобто відповідно до ч.2 ст. 81 ЦК України міська державна лікарня ветеринарної медицини в м. Лисичанську є юридичною особою публічного права. Управління ветеринарної медицини у м. Лисичанську внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України як юридична особа - комунальна організація за ідентифікаційним кодом 26298505 , тобто відповідно до ч.2 ст. 81 ЦК України, Управління ветеринарної медицина у м. Лисичанську є юридичною особою публічного права. [PERSON] перебуваючи на посаді начальника лікарні в період . 25.11.2015 року по 25.04.2016 року підписував накази про виплату премій як собі особисто так і [PERSON], також платіжні відомості на заробітну плату, розрахунково-платіжні відомості, платіжні доручення , а саме : 25.12.2015 року згідно наказу № 63 начальника лікарні [PERSON] була нарахована та виплачена всім працівникам міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Лисичанську премія за підсумками роботи за грудень 2015 року у розмірі одного посадового окладу за фактично відпрацьований час, за рахунок економії спеціального фонду, та згідно розрахунково-платіжної відомості без № за грудень 2015 року п.21 відомості, по табельному номеру 55 [PERSON] була нарахована премія у розмірі2527,00 грн. [PERSON] премію не виплачено у зв'язку з перебуванням на лікарняному. 26.01.2016р. на підставі наказу №8 начальника лікарні [PERSON] була нарахована та виплачена премія всім працівникам міської державної лікарні ветеринарної медицини в м.Лисичанську за підсумками роботи за січень 2016р. у розмірі 30% від посадового окладу за фактично відпрацьований час, та згідно розрахунково-платіжної відомості без № за січень 2016р. п.21 відомості, по табельному номеру 55 [PERSON] було нараховано премію у розмірі 758,10 грн. та [PERSON] премію не виплачено у зв'язку з перебуванням на лікарняному. 28.03.2016р. згідно наказу №17 начальника лікарні [PERSON] була нарахована та виплачена премія всім працівникам міської державної лікарні ветеринарної медицини в м.Лисичанську за підсумками роботи за березень 2016р. у розмірі 25% від посадового окладу за фактично відпрацьований час, та згідно розрахунково-платіжної відомості без № за березень 2016р. п.23 відомості, по табельному номеру 55 [PERSON] було нараховано премію у розмірі 631,75 грн. та [PERSON] премію не виплачено у зв'язку з перебуванням у черговій відпустці. 25.04.2016р. згідно наказу №19 начальника лікарні [PERSON] була нарахована та виплачена премія всім працівникам міської державної лікарні ветеринарної медицини в м.Лисичанську за підсумками роботи в квітні 2016р. у розмірі 35% від посадового окладу за фактично відпрацьований час, та згідно розрахунково-платіжної відомості без № за квітень 2016р. п.23 відомості, по табельному номеру 55 [PERSON] було нараховано премію у розмірі 547,52 грн., також по табельному номеру 27 [PERSON] було нараховано премію у розмірі 304,58 грн. [PERSON] та [PERSON] є членами сім'ї, як рідні брати. Таким чином, у [PERSON] виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між його приватним майновим інтересом - бажанням поліпшити своє та члена сім'ї - [PERSON], матеріальне становище шляхом збільшення кінцевого розміру отриманого доходу та його службовими повноваженнями, як начальника лікарні, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх службових повноважень. Реальний конфлікт інтересів в даному випадку полягає в тому, що приватний інтерес [PERSON] у вигляді бажання поліпшити своє та члена сім'ї матеріальне становище, реально зіткнувся з його службовими повноваженнями в ході підписання вищезазначених наказів про виплату премій, як собі особисто, так і члену сім'ї, тобто, [PERSON] Начальник міської державної лікарні ветеринарної медицини у м.Лисичанську [PERSON] письмово не повідомляв керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час виконання повноважень. Своїми діями, які виразилися в порушенні вимог п.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» - прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів в службовій діяльності, пов'язаного з виникненням суперечностей між його приватними інтересами та службовими повноваженнями, які вплинули на об'єктивність прийняття рішення. У даному випадку [PERSON] повинен був утриматися від підписання наказів про виплату премій, як собі особисто, так члену сім'ї і повідомити про наявність у нього реального конфлікту інтересів керівника, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, чого не було здійснено [PERSON] Таким чином, начальник міської державної лікарні ветеринарної медицини у м.Лисичанську [PERSON] підписав вищезазначені накази про виплату премій, як собі так члену сім'ї, у зв'язку з чим не вжив заходів щодо недопущення запобігання і врегулювання конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, що передбачено п.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції». Своїми неправомірними діями [PERSON] спричинив державі в особі міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Лисичанську та управління ветеринарної медицини у м. Лисичанську шкоду у вигляді незаконно отриманої грошової винагороди - премії собі за грудень 2015р. у розмірі одного посадового окладу, що у грошовому еквіваленті склало 2 527,00 грн.; за січень 2016р. у розмірі 30 % від посадового окладу, що у грошовому еквіваленті склало 758,10 грн.; за березень 2016р. у розмірі 25% від посадового окладу, що у грошовому еквіваленті склало 631,75 грн.; за квітень 2016р. у розмірі 35% від посадового окладу, що у грошовому еквіваленті склало 547,52 грн., а також члену сім'ї [PERSON] у вигляді незаконно отриманої грошової винагороди - премії за квітень 2016р. у розмірі 35% від посадового окладу, що у грошовому еквіваленті склало 304,58 грн., всього на загальну суму 4 768,95 грн., що підтверджується наказом №64 від 25.11.2015р.; наказом №8 від 26.01.2016р.; наказом №17 від 28.03.2016р.; наказом №19 від 25.04.2016р.; розрахунково-платіжними відомостями без № за грудень 2015р.; без № за січень 2016р.; без № за березень 2016р.; без № за квітень 2016р. Просив задовольнити позов. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали частково, пояснила, що відповідач перед тим як видати наказ про преміювання працівників колективу, направляв подання на ім» я на ім'я в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Луганській області [PERSON] і тільки після його узгодження видавав наказ про виплату премії всі працівникам. Відповідачем по справі було спричинено шкоду в сумі 1062 грн.68 коп. у зв'язку з нарахуванням на виплатою відповідачу премії у січні 2016 року в сумі 758грн.10 коп. та нарахуванням на виплатою премії [PERSON] в сумі 304 грн.58 коп.,але видавав ін. наказ про преміювання працівників , а саме [PERSON] не як свого родича, а як працівника установа. Тому завдана шкода складає 1062,68 грн.( 758,10 +304,5) грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, в сумі 1062грн. 68коп., яка складається з премій відповідачу в сумі 758,10грн та 304,58грн. премія видана [PERSON] ,але слід зауважити, що суми з яких видавалися премії це економія . Крім того необхідно було уходити від інфляції, тому на п підставі Постанови КМУ від 9.12.2015 року № 1013 нараховувалися суми премій. В даному випадку зовсім не потрібно було узгоджувати накази про преміювання працівників . Наказ про преміювання від 26.01.2016 року не був погоджений з Головним управлінням про виплату [PERSON] премії в сумі 758грн.10 коп. , він є незаконним в цій частині. [PERSON] згідно його наказу було виплачено премію в сумі 304,58 грн., що також вважає незаконним, але він виплатив йому премію не як брату, а як працівнику установи. Тому всього відповідачем завдано шкоду на суму 1161грн.58 коп. ( 758,10 + 304,58) Відповідач у судовому засіданні [PERSON] позов не визнав, надав письмові заперечення проти позову, додавши, що премії виплачені у відповідності до правової норми та в межах наявних коштів на оплату праці затверджених кошторисів і не можуть бути завданою шкодою Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м.Лисичанську та управління ветеринарної медицини в м.Лисичанську. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки премії виплачувалися відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до п. 2 ч. 2ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Частиною 1ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та пов'язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах і, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язано осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Відповідно підпункту «а» пункту 2 частини 1статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» відповідач є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією. Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що [PERSON], перебуваючи на посаді начальника Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Лисичанську, будучи відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за порушення, пов'язані з корупцією, порушуючи вимоги п.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», маючи наявну суперечність між приватними інтересами зумовленими родинними відносинами та його службовими повноваженнями, приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів щодо преміювання себе та близьких осіб, а саме: 25.12.2015 року згідно наказу № 63 начальника лікарні [PERSON] була нарахована та виплачена всім працівникам міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Лисичанську премія за підсумками роботи за грудень 2015 року у розмірі одного посадового окладу за фактично відпрацьований час, за рахунок економії спеціального фонду, та згідно розрахунково-платіжної відомості без № за грудень 2015 року п.21 відомості, по табельному номеру 55 [PERSON] була нарахована премія у розмірі2527,00 грн. [PERSON] премію не виплачено у зв'язку з перебуванням на лікарняному;26.01.2016р. на підставі наказу №8 начальника лікарні [PERSON] була нарахована та виплачена премія всім працівникам міської державної лікарні ветеринарної медицини в м.Лисичанську за підсумками роботи за січень 2016р. у розмірі 30% від посадового окладу за фактично відпрацьований час, та згідно розрахунково-платіжної відомості без № за січень 2016р. п.21 відомості, по табельному номеру 55 [PERSON] було нараховано премію у розмірі 758,10 грн. та [PERSON] премію не виплачено у зв'язку з перебуванням на лікарняному; 28.03.2016р. згідно наказу №17 начальника лікарні [PERSON] була нарахована та виплачена премія всім працівникам міської державної лікарні ветеринарної медицини в м.Лисичанську за підсумками роботи за березень 2016р. у розмірі 25% від посадового окладу за фактично відпрацьований час, та згідно розрахунково-платіжної відомості без № за березень 2016р. п.23 відомості, по табельному номеру 55 [PERSON] було нараховано премію у розмірі 631,75 грн. та [PERSON] премію не виплачено у зв'язку з перебуванням у черговій відпустці; 25.04.2016р. згідно наказу №19 начальника лікарні [PERSON] була нарахована та виплачена премія всім працівникам міської державної лікарні ветеринарної медицини в м.Лисичанську за підсумками роботи в квітні 2016р. у розмірі 35% від посадового окладу за фактично відпрацьований час, та згідно розрахунково-платіжної відомості без № за квітень 2016р. п.23 відомості, по табельному номеру 55 [PERSON] було нараховано премію у розмірі 547,52 грн., також по табельному номеру 27 [PERSON] було нараховано премію у розмірі 304,58 грн. За даним фактом Управлінням захисту економіки ДЗЕ НПУ у Луганській області складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення за ч.2 ст.172-7 КУпАП відносно начальника міської державної лікарні ветеринарної медицини в м.Лисичанську [PERSON]. Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 28.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с.11). Частиною 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом, відповідно до положень ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,ст. 298 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для виконання. За загальним правилом, встановленим ч. 1ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В той же час, згідно ч. 3ст. 40 КУпАП в інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. З пояснень відповідача у судовому засіданні вбачається, що останнім частково відшкодована шкода у розмірі 1600 грн., однак відповідачем не надано доказів на підтвердження даної обставини. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що залишилася невідшкодованою шкода, завдана вчиненням відповідачем адміністративного корупційного правопорушення, у розмірі в сумі 4 768,95 грн. Згідно з ч. 1ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 66 Закону збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він діяв в межах Закону, оскільки отримуючи винагороду особисто та надаючи винагороду своїм родичам - брату в умовах реального конфлікту інтересів, що підтверджується постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 28.12.2016 року, він не вчинив дій щодо уникнення наявного конфлікту інтересів, чим завдав шкоди інтересам Міській державній лікарні ветеринарної медицини в м.Лисичаньку. Згідно зст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положенняст.1167 ЦК України, зобов'язання відшкодувати шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Проаналізувавши ч. ч. 1, 3 ст. 40 КпАП України,ст. 1166 ЦК України, ч. 1 ст.65, ст.66 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст.3,4 ЦПК України, врахувавши те, що шкода, спричинена адміністративним корупційним правопорушенням, передбаченим ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КпАП України, відповідачем в розмірі 4 768,95 грн. не відшкодована, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню шкода в сумі 4 768,95 грн., спричиненої адміністративним корупційним правопорушенням. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 600 грн.

Outcome: approved