Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони є власниками трьохкімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить сторонам на праві приватної, спільної часткової власності по 1/3 частині кожному. Зазначена квартира складається з трьох ізольованих кімнат загальною площею 39,2 кв.м: а саме з кімнат площею 18,62 кв.м, 12,32 кв.м, 8,26 кв.м. 31.05.2001 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано та через неприязні стосунки позивач вимушений винаймати житло, але на даний час це занадто дорого в зв'язку з чим позивач має намір повернутися до вищевказаної квартири, де він є власником 1/3 частки. На даний час між сторонами виник спір стосовно користування квартирою, який неможливо вирішити в позасудовому порядку . Позивач, враховуючи те, що спільна житлова площа квартири складає 39,2 кв.м (18,62+12,32+8,26), 1/3 частина від якої складає 13,07 кв.м., вважає, що йому в користування можливо виділити житлову кімнату площею 12,32 кв.м., адже такий порядок користування квартирою не порушить прав інших співвласників. Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності за участю представника. Представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності за участю представника. Відповідач [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що на його думку позивач не буде проживати у спірній квартирі, адже кімната, на яку претендує позивач, мала для проживання. Крім того, [PERSON] пояснив суду, що позивач після розлучення не проживає у спірній квартирі та в неї проживають та нею користуються відповідачі. Представник [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що дані правовідносини регулюються Житловим кодексом України, тому фактично буде проведена зміна договору найму, яка передбачає надання згоди інших членів сім'ї наймача. Крім того, представник зазначив, що позивач не проживає в даній квартирі, оскільки створив нову сім'ю, з якою проживає окремо від відповідачів, комунальні послуги та квартплату по квартирі за адресою [ADDRESS], не сплачує на протязі більш ніж три роки відповідно до вимог ст. 162 ЖК України, фактично користуватися зазначеною квартирою не має намір, тобто, встановлення порядку користування квартирою для позивача не має ніякого значення. Крім того, зміна договору найму передбачає окрему сплату квартплати та комунальних послуг, які позивач не має можливості робити, адже позивач є приватним підприємцем та згідно наданої позивачем довідки з податкової інспекції в м. Южному у цивільній справі № 519/ 816/14-ц, за 2013 рік він мав чистого прибутку 45,98 гривень, тобто, позивач не спроможний сплачувати квартплату та комунальні послуги при зміні договору найму квартири. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва № 161, копія якого міститься в матеріалах справи, про право власності на квартиру № 49, виданого на підставі Рішення Виконавчого комітету Южненської міської ради № 436 від 24.12.2001 року, квартира [ADDRESS], належить [PERSON] (1/3), [PERSON] (1/3), [PERSON] (1/3). Відповідно до договору дарування частки квартири від 12.08.2014 року, відповідач [PERSON] дарувала належну її 1/3 частку вказаної квартири відповідачу [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно №29189190 від 07.11.2014 року, яка міститься в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] продовжує проживати та користуватися вказаною квартирою разом з відповідачем [PERSON], що підтвердив в судовому засіданні [PERSON] та представник [PERSON] Рішенням Южного міського суду Одеської області від 31.05.2001 року, копія якого міститься в матеріалах справи, шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано, та згідно пояснень позивача, через неприязні стосунки позивач вимушений винаймати житло, але в зв'язку з великою орендною платою, позивач має намір повернутися до вищевказаної квартири, де він є власником 1/3 частки. Між сторонами згоди про користування спірною квартирою не досягнуто. Згідно технічного паспорту, копія якого міститься в матеріалах справи, зазначена квартира складається з трьох ізольованих кімнат загальною площею 39,2 кв.м: а саме з кімнат площею 18,62 кв.м, 12,32 кв.м, 8,26 кв.м. В середньому на кожного користувача приходиться по 13,07 кв.м. корисного житла. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Відповідно до п.14 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику по справах про захист права приватної власності» (із змінами та доповненнями), квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п.6 Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (із змінами і доповненнями), якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Суд вважає, що виділення відповідачу ізольованої кімнати жилою площею 12,32 кв.м., не порушить житлових прав та інтересів сторін та не призведе до штучного погіршення житлових умов відповідачів, оскільки позивач особисто погоджується із зазначеним розподілом, та не викличе необхідності постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Крім того, виділення позивачу у користування ізольованої кімнати жилою площею 12,32 кв.м., відповідає вимогам ст.ст. 48, 63 ЖК України, та саме цей розмір жилої площі кімнати. знаходиться в межах норми житлової площі на одну особу, встановлений законодавством. Суд критично ставиться до твердження відповідача [PERSON] про те, що позивач не буде проживати у спірній квартирі, так як кімната, на яку претендує позивач, мала для проживання, адже позивач сам запропонував вказаний порядок користування квартирою. Також суд критично ставиться до твердження представника відповідача [PERSON] про те, що позивач фактично користуватися зазначеною квартирою не має намір, адже суд вважає, що подання позивачем возову свідчить про намір позивача проживати в цієї квартирі. Також суд критично ставиться до твердження представника відповідача [PERSON] про те, що позивач не спроможний сплачувати квартплату та комунальні послуги при зміні договору найму квартири, адже представником не надано належних доказів неспроможності сплати позивачем цих платежів. Щодо твердження представника відповідача [PERSON] про те, що дані правовідносини регулюються Житловим кодексом України, тому фактично буде проведена зміна договору найму, яка передбачає надання згоди інших членів сім'ї наймача, суд вважає таке твердження помилковим, адже користування житловим приміщенням згідно з договором найму жилого приміщення здійснюється відповідно до ст. 61 ЖК України лише в будинках державного житлового фонду тоді як в даному випадку йдеться про правовідносини щодо права власності, які регулюються в тому числі Цивільним кодексом України. Крім того, суд вважає, що відмова у задоволені позову порушить конституційні права позивача щодо володіння, користування і розпорядження своєю власністю. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням необхідно задовольнити в повному обсязі та встановити запропонований позивачем порядок користування квартирою.

Outcome: approved