Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу,в котрій вказано, що [PERSON] 01 травня 2016 року позичив відповідачу грошові кошти в сумі 110\~000 гривень та 1\~500 доларів США. [PERSON] зобов'язався повернути борг через півроку, тобто до 01.11.2016 року. Однак, [PERSON] грошей не повернув, спочатку обіцяв повернути, а на даний час під будь-яким приводом ухиляється від повернення грошей. З моменту отримання відповідачем суми в борг у [PERSON] на момент подачі позовної заяви минуло 2 роки і один місяць. Таким чином, відповідач порушив свої зобов'язання, унаслідок чого утворилася заборгованість. Оскільки станом на 30 травня 2018 року курс Національного Банку України за один долар США складає 26,0712 гривень, то сума боргу становить (110\~000 гривень + 1\~500 доларів США * 26,0712) 149\~106 гривень 80 копійок. Згідно норм ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % пічних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Тобто, відповідач повинен повернути позивачу кошти з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Враховуючи викладене просив стягнути з відповідача 149106,80 грн. боргу за договором позики, 32\~665,98 грн. інфляційного збільшення заборгованості за порушення грошового зобовязання, 6\~709,81 грн. 3 % річних за порушення грошового зобовязання. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи, належним чином повідомлений, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Так, в судововму засіданні, свідок [PERSON], показала, що вона була свідком при написанні розписки [PERSON] та передачі йому 110\~000\~гривень та\~1\~500\~доларів США[PERSON], інших свідків не було, обидві сторони домовленості вчиняли дії добровільно, відповідач по справі брав кошти на розвиток ресторану. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та свідка, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні з копії розписки (а.с. 14, 15) встановлено, що 01 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на підставі якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі сто десяти тисяч гривень 1\~500 доларів США, а [PERSON] зобов'язавсь повернути борг через півроку. Договір складено в присутності свідка. Оскільки станом на 30 травня 2018 року курс Національного Банку України за один долар США складає 26,0712 гривень, то сума боргу становить (110\~000 гривень + 1\~500 доларів США * 26,0712) 149\~106 гривень 80 копійок. Розрахунок інфляційних втрат за період з 01 листопада 2016 року по 01 червня 2018 року розраховується за наступною формулою. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції розраховується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочки виплати заборгованості. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІ с= (ІІ1:100) * (Ііі:100)*(ІІ3:100)*… (ІІZ:100), де ІІ-1 індекс інфляції за останній місяць прострочки. У період з 01 листопада 2016 року по 18 жовтня 2018 року індекс інфляції становив: за 2016 рік (2 місяці) 101,8 (листопад)/100*100,9 (грудень)/100 =1,027 за 2017 рік 1,137 (за рік) за 2018 рік (4 місяці) = 101,5 (січень)/100 * 100,9 (лютий)/100 * 101,1 (березень) /100 * 100,8 (квітень)/100 = 1,044 Загальна сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції складає: 149106,80 грн * 1,027 * 1,137 * 1,044 = 181\~772,78 грн. Інфляційне збільшення заборгованості: 181772,78 грн 149106,80 грн = 32\~665,98 грн. Розмір 3 % річних за 1,5 роки становить: 1491006,80 * 3/100 * 1,5 (роки) = 6709,81 грн.. Даний договір відповідачем не оскаржувався. Відповідно до ст. 1046 ЦК України позикодавець передає другій стороні (позичальнику) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.\~509\~ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається\~зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст,\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Так, згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з\~тим,\~статтею 524\~ЦК України визначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що свідком було повідомлено, що дана розписка була написана добровільно та було присутнім передання коштів, що підтверджується також наявною в матеріалах справи розпискою, суд знаходить вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved