Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. 07.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. \~ \~ \~ \~Відповідно до договору відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 51000,00 гривень, яку зобов`язаний був повернути до 01.09.2019 року, що підтверджується борговою розпискою. Однак до теперішнього часу відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. З поверненням боргу відповідач зволікає, що свідчить про небажання повертати борг. На неодноразові нагадування позивача щодо повернення боргу не реагує. У зв`язку з тим, що позичальник своєчасно не повернув суму позики, то у відповідності до ст.ст. 530, ч.2 ст.625 ЦК України він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Таким чином, відповідно до розрахунку, сума боргу з урахуванням інфляції за період з 02.09.2019 року по 17.12.2019 року складає: 51000,00\~ грн. х 103,53% (101,7%х101,7%х100,1%) - 51000,00 грн. = 1800,30 грн. Період затримки повернення боргу з дня настання строку виконання зобов`язання з 02.09.2019 року по 17.12.2019 року складає 106 календарних днів. Тому розрахунок 3% річних є таким: (51000,00 грн х 3% х 106 )/365 = 444,33 грн. У зв`язку з тим, що відповідач тривалий час не бажає врегулювати спір мирним шляхом, позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явився, згідно наданої заяви позов підтримує, просить суд розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи в судовому засіданні повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~07.08.2019 року позивач [PERSON] надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 51000,00 гривень строком до 01.09.2019 року,\~на підтвердження чого була складена відповідачем письмова розписка. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13, зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування не виконаного зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі N 6-24цс12). Позичальник свої зобов`язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки, який міститься в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сума боргу становить 51000,00 грн. Оскільки на день розгляду справи у суді борг позивачу відповідачем не повернутий, він підлягає стягненню з нього у судовому порядку. В ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума боргу з урахуванням інфляції за період з 02.09.2019 року по 17.12.2019 року складає: 51000,00\~ грн. х 103,53% (101,7%х101,7%х100,1%) - 51000,00 грн. = 1800,30 грн. Період затримки повернення боргу з дня настання строку виконання зобов`язання з 02.09.2019 року по 17.12.2019 року складає 106 календарних днів. Тому, розмір 3% річних\~від простроченої суми складає:\~(51000,00 грн х 3% х 106 )/365 = 444,33 грн. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та вважає за доцільне стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 51000,00 гривень, суму інфляційних втрат у розмірі 1800,30 гривень та 3% річних у сумі 444,33 гривень. Відповідно дост. 141 ЦПК Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 509,526,530,610,611,625,1046-1048 ЦК України, ст.ст.12,\~13,\~76,\~81,\~141,\~258,\~259,\~265,\~280, 353,\~355 ЦПК України, суд - \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved