Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на квартиру в порядку набувальної давності. В лютому позивач подав уточнену позовну заяву, якою просив визнати за ним право постійного користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування зазначено, що з 03.05.1990 року позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем. Рішенням виконавчого комітету Комунарської районної Ради народних депутатів від 30.08.1991 року № 240/3 було затверджено сумісне рішення адміністрації та профспілкового комітету Комунарського орендного підприємства теплових мереж про надання позивачу [PERSON] водію спецмашини двокімнатної службової квартири № [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення, позивачу було видано ордер на вказане житло на склад родини із 4-х осіб. На підставі ордеру, родина позивача вселилась до вказаної квартири. З 04.04.1992 року позивач зареєстрований у зазначеній службовій квартирі по теперішній час, постійно у ній проживає, сумлінно виконує усі умови користування службовим приміщенням. Іншого житла на праві власності позивач не має, що є підставою для визнання за ним права користування жилим приміщенням. У звязку з викладеним, позивач просив суд визнати право постійного користування квартирою за адресою: [ADDRESS], загальною площею 38,0 кв.м. В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити їх з підстав вказаних в матеріалах справи. Представник відповідача [PERSON] «Міські теплові мережі» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Комунарської районної Ради народних депутатів від 30.08.1991 року № 240/3 було затверджено сумісне рішення адміністрації та профспілкового комітету Комунарського орендного підприємства теплових мереж про надання позивачу [PERSON] водію спецмашини двокімнатної службової квартири № [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення, позивачу було видано ордер № 293 серії С від 31.12.1991 року та родина позивача вселилась до вказаної квартири. Згідно відмітки у паспорті [PERSON] проживає у [INFO] з 04.04.1992 року, іншого житла не має. Зі змісту ст. 58 ЖК України вбачається, що саме ордер на жиле приміщення є адміністративним актом виконавчого органу місцевого самоврядування та правовою підставою вселення громадян до житлового приміщення. Пунктом 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженому постановою Міністрів УРСР від 4 лютого 1988р. №37 жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Пунктами 5, 6 Положення, передбачено, що облік службових приміщень у всіх будинках, незалежно від їх незалежності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових. Згідно із п.21 Положення на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної і місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Позивач вселився до вказаного вище житлового приміщення на підставі ордеру № 293-С, що був виданий виконавчим комітетом Комунарської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя. Згідно листа Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району за вих. № К-0246 від 31.03.2016 року, правонаступником та власником спірної квартири є [PERSON] «Міські теплові мережі». Згідно листів відповідача від 18.05.2016 року за вих. № 2725/25 та від 21.06.2016 року за вих. № 3329/20, на балансі [PERSON] «Міські теплові мережі» квартира за адресою: [ADDRESS], відсутня та відсутні будь-які документи відносно цієї квартири. Відповідач рекомендував звертатися позивачу до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району. Судом встановлено, що спірна квартира не перебуває на балансі Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району та не належить територіальній громаді м. Запоріжжя. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутні будь-які відомості щодо права власності, інших речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS]. Позивач мешкає у зазначеній квартирі, підтримує житло в належному стані, своєчасно сплачує витрати по обслуговуванню будинку, додержується правил користування приміщенням, утримання житлового будинку та прибудинкової території, дана квартира є єдиним житлом позивача, крім того позивач є особою, що постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії Б № 200798, виданого 01.12.1994 року Запорізької обласної ради. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved