Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання відмови безпідставною, посилаючись на те, що на підставі договору міни від 26 вересня 2000 року їй на праві приватної власності належить будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] в м. Черкаси. Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956 року за даним домоволодінням в постійне безстрокове користування закріплена земельна ділянка площею 398 кв. м. Бажаючи реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, 16 серпня 2012 року вона подала до Черкаської міської ради заяву про передачу їй у приватну власність (приватизацію) земельної ділянки площею 398 кв. м. по [ADDRESS] в м. Черкаси. 21 серпня 2012 року Департамент містобудування Черкаської міської ради повідомив її про необхідність здійснення розробки технічної документації із землеустрою. Після чого вона звернулась до приватного підприємця, який виконав топографічну зйомку вказаної земельної ділянки для узгодження її меж між суміжними землекористувачами. При обмірах було встановлено, що фактичний розмір земельної ділянки на сьогоднішній день складає 398 кв. м., тобто співпадає з розміром, який визначений і закріплений органом місцевого самоврядування. 30 жовтня 2012 року був складений акт визначення та погодження меж земельної ділянки. Але відповідачі вказаний акт не підписали. Тому звернулась за захистом своїх прав до суду. Не погоджуючись з первісним позовом відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічною позовною заявою про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Зустрічний позов [PERSON] обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 30.07.2002 року вона являється власником домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] в м. Черкаси. Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956 року за даним домоволодінням в постійне безстрокове користування закріплена земельна ділянка площею 264 кв.м. Відповідно до технічного паспорту на її домоволодіння, загальна площа ділянки по фактичному користуванню складає 259 кв.м. Позивач [PERSON] у зустрічному позові вказує, що на підставі договору дарування від 17.12.2009 року він являється власником 29/50 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] в м. Черкаси. Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956 року за даним домоволодінням в постійне безстрокове користування закріплена земельна ділянка площею 357 кв.м. Відповідно до технічного паспорту на його домоволодіння загальна площа ділянки по фактичному користуванню складає 356 кв.м. Домоволодіння обох позивачів за зустрічним позовом межують між собою. Межа між домоволодіннями [PERSON] та їх не визначена, внаслідок чого виникають постійні суперечки. 30 жовтня 2012 року був складений акт визначення та погодження меж земельної ділянки. Акт визначення та погодження меж, який запропонований позивачкою не передбачає та не надає їм як суміжним землекористувачам, можливість для доступу та обслуговування своєї частини будинку. Даний акт ущемляє їх права та законні інтереси як землекористувачів, оскільки [PERSON] самовільно, без узгодження, та не дотримуючись будівельних норм побудувала двоповерховий будинок, який у [PERSON] затіняє вікна її кухні, у [PERSON] в зв'язку з цим межа між їх домоволодіннями стала вдвічі меншою від попередньої забудови і складає менше метра. [PERSON] просила суд відновити межі між земельними ділянками, розташованими по [ADDRESS] та [ADDRESS] в м. Черкаси. Усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом надання доступу для обслуговування своєї частини будинку, зрубати гілля дерева, яке затіняє вікна спальні будинку [ADDRESS] в м. Черкаси та розібрати самовільно збудований гараж. [PERSON] просив відновити межі між земельними ділянками, розташованими по [ADDRESS] та [ADDRESS] в м. Черкаси. Усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом надання доступу для обслуговування своєї частини будинку, влаштувати необхідні., інженерно технічні заходи, щоб запобігти стіканню атмосферних опадів на територію його земельної ділянки, та викопати кущі, які затіняють вікна його будинку. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задоволити, зустрічні позови не визнали та просили в задоволенні відмовити. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON] та їх представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили в задоволенні відмовити, зустрічні позови підтримали просили суд їх задоволити та відновити межі між суміжними землекористувачами відповідно до другого варіанту висновку будівельно-технічної експертизи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами земельного законодавства. Судом встановлено, що на підставі договору міни від 26 вересня 2000 року [PERSON] на праві приватної власності належить будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] в м. Черкаси. Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956 року за даним домоволодінням в постійне безстрокове користування закріплена земельна ділянка площею 398 кв. м. Бажаючи реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, що перебуває у неї в користуванні, звернулась до Черкас якої міської ради із відповідної заявою. Орган місцевого самоврядування надав їй дозвіл на розробку технічної документації. Під час виготовлення технічної документації було проведено геодезичну зйомку та складено акт визначення і погодження меж між позивачем та відповідачами ( а.с.10), який відповідачів відмовляються підписувати, чим порушуються її права як землекористувача. Суд не погоджується із такими твердженнями позивача виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 158 ЗК України передбачено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду судами незалежно від того розглядались вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови у прийнятті заяви чи для закриття провадження у порушеній справі. Крім того, ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Порядок видачі державних актів про право власності на земельну ділянку регулюється Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі , затвердженого Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 4 травня 1999 року № 43 (чинної на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 1.12 цієї Інструкції складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи, встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки , заповнення державного акта. Позивачка [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою, визнати необґрунтованою відмову відповідачів від погодження меж земельної ділянки , яка повинна бути передана їй у приватну власність та дозволити Черкаській міській раді здійснити приватизацію земельної ділянки без згоди відповідачів. Між тим, як встановлено в судовому за сіданні позивач та відповідачі є суміжними землекористувачами, між якими виник спір саме з приводу меж земельних ділянок, які на даний час порушені та підлягають відновленню. Статтею 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). За змістом вказаної статті право добросусідства являє собою сукупність прав власників та користувачів земельних ділянок на найбільш повне, безпечне та комфортне користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS] в м. Черкаси згідно акту визначення та погодження меж від 30 жовтня 2012 року. Заперечуючи проти позову та пред'явивши зустрічний позов, відповідачі [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що їх домоволодіння межують між собою. Межа між домоволодіннями [PERSON] та їх не визначена, із-за цього існують постійні суперечки. 30 жовтня 2012 року був складений акт визначення та погодження меж земельної ділянки. Даним Актом не передбачено та не надана їм як суміжним землекористувачам, можливість для доступу та обслуговування своєї частини будинку. Даний Акт ущемляє їх права та законні інтереси як землекористувачів, оскільки [PERSON] самовільно, без узгодження, та не дотримуючись будівельних норм побудувала двоповерховий будинок, який у [PERSON] затіняє вікна її кухні, у [PERSON] в зв'язку з цим межа між їх домоволодіннями стала вдвічі меншою від попередньої забудови і складає менше метра. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно висновку ТОВ «Землеустрій та Оцінка» № 9/буд. судової земельно-технічної експертизи вказано, що для відображення можливих варіантів відновлення меж було складено «Плани варіантів відновлення меж земельних ділянок між суміжними землекористувачами - [PERSON] м. Черкаси [ADDRESS] та [PERSON] м. Черкаси [ADDRESS], [PERSON] м. Черкаси [ADDRESS] та [PERSON], м. Черкаси [ADDRESS]», де: варіант № 1- метод встановлення меж по фактичному користуванню; варіант № 2 - метод виділення кожному землекористувачу однакової за розміром частин спірної ділянки. Згідно п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівельна територію суміжних ділянок. Тому в варіанті № 2 відновлення меж земельної ділянки враховані вимоги 3.25 ДБН 360-92**. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб , поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного Кодексу України в тому числі і шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з правом володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків. На думку суду запропонований експертом перший варіант встановлення меж по фактичному користуванню є найбільш сприятливим для сторін. Що стосується вимог позивачів за зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою [PERSON]- шляхом надання доступу до частини будинку, для облаштування частини будинку, та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою для надання доступу до частини будинку, зобов'язання відповідача розібрати самовільно збудований гараж, останні належними та допустимими доказами не підтверджені, питання щодо надання доступу до частин будинків повинні вирішуватись шляхом встановлення земельного сервітуту. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed