Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 27 червня 2012 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Народицького районного управління юстиції Житомирської області, оскільки відносини в сім`ї не склались, збереження сім`ї вважає неможливим. Крім того, просить визначити з ним місце проживання двох малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] , оскільки між сторонами відсутня згода щодо того, з ким вони мають проживати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала щодо задоволення позову в частині розірвання шлюбу, щодо визначення місця проживання дітей з позивачем заперечувала. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, служби у справах дітей Народицької селищної ради Житомирської області в судовому засіданні просили ухвалити судове рішення про визначення місця проживання дітей, яке буде відповідати інтересам цих дітей. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчого комітету Народицької селищної ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, заслухавши думку малолітніх дітей, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час якого народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 березня 2021 року, копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10 березня 2021 року, серії [NUMBER] від 10 березня 2021 року, виданими повторно. Згідно частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні сторони пояснили, що відносини між ними не склалися, між ними виникали сварки, позивач три роки тому залишив місце спільного проживання в смт.Народичі та переїхав проживати в с.Норинці до своїх батьків, шлюбні відносини протягом цього часу вони не підтримують, спільного господарства вони не ведуть. За змістом положень частини 1 статті 24 СК України та статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на зазначене й враховуючи пояснення сторін, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітніх дітей, суд дійшов висновку, а отже позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.\~ За правилами статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частини 1 статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового засідання встановлено, що з 2018 року обидві дитини проживають з матір`ю, оскільки батько залишив їх спільне місце проживання та виїхав до іншого населеного пункту в межах району. Спір щодо місця проживання дітей виник у сторін після того, як відповідач почала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з молодшою дочкою, не дозволяти відвідувати їй місце проживання позивача у вихідні та святкові дні. Добровільної спільної згоди щодо визначення місця проживання дітей сторони не досягли. В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач чинить йому перешкоди у вихованні дітей, забороняє забирати молодшу дочку до місця його проживання, з приводу чого він неодноразово звертався до служби у справах дітей, але відповідач продовжує чинити перешкоди, а тому просив заборонити відповідачу перешкоджати йому у спілкуванні з дітьми. Також зазначив, що не заперечує щодо проживання дітей з відповідачем, але за умови, що вона в подальшому не буде перешкоджати йому спілкуватись з дітьми. Відповідач щодо задоволення позову в частині визначення місця проживання дітей з відповідачем заперечувала, пояснила, що діти звикли проживати разом з нею, а також те, що вона дійсно перешкоджає у спілкуванні позивача з молодшою дочкою, оскільки має побоювання, що родичі позивача будуть налаштовувати дочку проти неї. Згідно висновку служби у справах дітей Народицької селищної ради Житомирської області №108 від 27 травня 2021 року місцем проживання дітей [PERSON] та [PERSON] слід визначити з матір`ю [PERSON] . Представник служби у справах дітей Народицької селищної ради Житомирської області Ковлаьчук С.М. в судовому засіданні пояснив, що обстежувались місця проживання обох батьків, які забезпечені усім необхідним для проживання дітей, батьки мають рівнозначні високі можливості розвитку дітей. В судовому засіданні були заслухані думки малолітніх дітей сторін щодо визначення їх місця проживання з позивачем, так дочка [PERSON] , якій 8 років, зазначила, що бажає проживати з відповідачем, дочка [PERSON] , якій 13 років, пояснила, що бажає проживати з позивачем, але постійно відвідувати відповідача, навчатися в школі бажає за місцем проживання відповідача в смт.Народичі. Дослідивши зазначені вище докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що діти з моменту народження постійно проживали в смт.Народичі Житомирської області, мають сталі соціальні зв`язки та навчаються в цьому населеному, суд дійшов переконання, що зміна місця проживання дітей та їх переїзд до місця проживання позивача може негативно вплинути на їх психологічний стан, порушити їх соціальні зв`язки, а отже не буде відповідати інтересам дітей. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що в задоволенні вимоги про визначення місця проживання дітей з позивачем слід відмовити за безпідставністю. Позивач сплатив судовий збір в сумі 1826 гривень, в порядку статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволених вимог в сумі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial