Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.09.2020 Лозівським міськрайонним судом Харківської області [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №12017220380001029 за його обвинуваченням закрито. Позивач є потерпілим по справі №629/1138/18, за фактом вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за наступних обставин: 30.04.2017 близько 20:00 год. [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався на автомобілі «DAEWOO SENS», реєстраційний номер [NUMBER] , на переїзному шляхопроводу по вул. Моторного у м. Лозова Харківської області. В цей час йому назустріч по вищевказаному шляхопроводу рухався позивач, керуючи мотоциклом «Jawa-350», реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] , не переконавшись у безпеці руху, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення між мотоциклом позивача та автомобілем відповідача. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритого уламкового перелому середньої-нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, поверхневих забитих ран на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки та в ділянці зовнішнього мищелку лівого гомілково-ступеневого суглобу, що за ступенем тяжкості є середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Зазначає, що внаслідок ДТП майже рік перебуває на лікарняному, переніс не одну складну операцію та наразі ставиться питання щодо набуття позивачем відповідної групи інвалідності. Вказує, що за час перебування на лікарняному [PERSON] жодного разу не відвідав його, не поцікавився станом здоров`я. Зауважує, що загальна кількість витрачених коштів на медикаменти та на титанову пластину становить 23789,02 грн., що підтверджується документально. Також зазначає, що витрати, понесені ним на лікування на даний час не є вичерпними, оскільки лікування триває, у майбутньому чекає ще не одна операція та придбання медикаментів. Позивач вказує, що окрім фізичної шкоди йому також завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями. Після ДТП позивач переніс значний емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та емоційних змін. У зв`язку з вищезазначеним просить стягнути з [PERSON] завдані йому дорожньо-транспортною пригодою матеріальні збитки у розмірі 23789 грн. та моральну шкоду у сумі 50000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судовому засіданні визнав позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, проти задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди заперечував. Крім того, пояснив, що ймовірно транспортний засіб «DAEWOO SENS», реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований, але він не пам`ятає у якій страховій компанії. До страховика після ДТП він не звертався. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12017220380001029(судова справа № 629/1138/18), суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 30.04.2017 близько 22:00 год., [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався на автомобілі «DAEWOO SENS», реєстраційний номер [NUMBER] , на переїзному шляхопроводу по вул. Моторного у м. Лозова Харківської області. В цей час йому назустріч по вищевказаному шляхопроводу рухався [PERSON] , керуючи мотоциклом «Jawa-350», реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] , не переконавшись у безпеці руху, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення з мотоциклом [PERSON] та в результаті останній отримав тілесні ушкодження, що підтверджено оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 12017220380001029 за фактом ДТП за ч.1 ст. 286 КК України стосовно [PERSON] (судова справа № 629/1138/18). Ухвалою Лозівського міськрайонного осуду Харківської області від 29.09.2020 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження №12017220380001029 від 01.05.2017 за обвинуваченням [PERSON] закрито. Цивільний позов потерпілого - [PERSON] залишено без розгляду, роз`яснивши останньому право звернення до суду в порядку цивільного судочинства (а.с. 9-10; а.с. 146-147 справи № 629/1138/18). За інформацією з сайту «Перевірка чинності полісу внутрішнього страхування» за посиланням https://policy-web.mtsbu.ua/- станом на 30.04.2017 на ТЗ [NUMBER] наявний діючий поліс № АК986032 ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» із зазначенням, що страховик позбавлений права укладати угоди страхування ОСЦПВВНТЗ з 02.07.2018. За інформацією з сайту «Перевірка чинності полісу внутрішнього страхування» за посиланням https://policy-web.mtsbu.ua/- станом на 30.04.2017 поліс на ТЗ № [NUMBER] не знайдено. За інформацією МТСБУ від 13.05.2021 вих.№ 9-02/16960 від 13.05.2021 за результатами запиту з єдиної централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ інформації про чинний станом на 30.04.2017 договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений щодо забезпечення автомобілю DAEWOO SENS з д.н.з. [NUMBER] , не виявлено. Закриття провадження за спливом строків притягнення до відповідальності не може свідчити про відсутність вини [PERSON] у вчиненні ДТП. Вказані підстави закриття провадження не можна вважати реабілітуючими та такими, що звільняють [PERSON] від відповідальності, у тому числі цивільно-правової за заподіяну шкоду здоров`ю потерпілої особи. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 статті 1187 ЦК, ч.1 статті 1167 ЦК). Між тим, будь-яких доказів того, що ДТП сталася внаслідок непереборної сили або умислу [PERSON] [PERSON] -не надано. Згідно копії рентгенографії Лозівської міської лікарні від 19.02.2018 у [PERSON] уповільнено зростаючий перелом лівої стегнової кістки. Посередині поверхні стегнової кістки визначається екзостоз з гострим краєм розміром 5 см (а.с. 11). Як вбачається з копії листка непрацездатності серії АДВ №631201 від 20.01.2018 [PERSON] звільнено від роботи з 21.01.2018 та станом на 01.03.2018 продовжував хворіти згідно листка непрацездатності №631566 (а.с. 12-13). Згідно фіскальних чеків- позивач поніс витрати на лікування травм, отриманих при ДТП в сумі 23789,02 грн. (а.с. 14-18). Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.4, 5 ст.82 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов про стягнення матеріальної шкоди і визнання позову про стягнення матеріальної шкоди не суперечить закону, тому суд вважає за необхідне задовольнити вказану позовну вимогу. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню завдані [PERSON] дорожньо - транспортною пригодою матеріальні збитки у розмірі 23789,02 грн., та з урахуванням ст. 13 ЦПК України, оскільки позивач просив стягнути з відповідача 23789,00 грн., то позовна вимога саме в цьому розмірі підлягає задоволенню. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України). Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації, постанова у справі від 14 лютого 2008 року Пшеничний проти Російської Федерації. Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди позивачу [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я та лікуванням, і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя,з урахуванням засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень, яка визначена з урахуванням всіх обставин справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28.11.2018 (справа № 761/11472/15-ц провадження № 61-23674св18). Отже, при подачі позову до суду позивач [PERSON] повинен був сплатити судовий збір у сумі 1681,60 грн. = 840,80 грн. (матеріальну шкоду) + 840,80 грн. (моральну шкоду). Враховуючи те, що позов [PERSON] про стягнення моральної шкоди задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача на користь держави в сумі 168,16 грн., виходячи з розрахунку: 10000 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 840, 80 грн. (сума судового збору, що підлягає до сплати) / 50000 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 168,16 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1008,96 грн.+ 840,80 грн. +168,16 грн.

Outcome: partial