Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач, звернувся до суду та просить постановити рішення, яким: - частково скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.07.2008 року ВКМ №495206, зареєстровано в реєстрі за №5702 в частині спадкування сертифікату на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Криничне» Болградського району Одеської області, розміром 2.61 в умовних кадастрових гектарах; - визнати за ним, позивачем право власності на земельні ділянки, які розташовані на території Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, площею 1.0518 га, кадастровий номер 5121484700:01:004:0112, та площею 1.2300 га, кадастровий номер 5121484700:01:004:0724, цільове призначення (використання) земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №363181, виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації №378 від 08.06.2005 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010651800922 від 01 березня 2006 року, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та своєчасно прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Однак, приватний нотаріус Агбун М.І. відмовила йому, позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки у зв`язку з тим, що державний акт був зареєстрований після смерті спадкодавця. У подальшому було встановлено, що на ім`я померлої [PERSON] взамін вказаного сертифікату серії [NUMBER] від 25.11.1998 року було виготовлено державний акт серії ЯА №363181 на земельну ділянку розміром 2.28 га від 01.03.2006 року, тобто вже після смерті спадкодавця. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 27.07.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 26.08.2020 року о 09:00 годині (а.с.21). Позивач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.21,23). В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність. Також окремо подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог (а.с.25). Відповідач Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщалася відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.21, 22). Голова сільської ради Веліков С.Л. надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника сільської ради та визнає позовні вимоги в повному обсязі (а.с.24). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст.182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі запису акту про смерть № 37 від 13.05.2005 року, складеним Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.8). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входять і земельні ділянки: - площею 1.0518 га, кадастровий номер 5121484700:01:004:0112, та площею 1.2300 га, кадастровий номер 5121484700:01:004:0724, які розташовані на території Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення обох земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлій на підставі державного акту серії ЯА №363181, виданого згідно розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області за №378 від 08.06.2005 року та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0106518000922 від 01 березня 2006 року (а.с.12). Дата державної реєстрації обох земельних ділянок в державному земельному кадастрі про земельні ділянки та дата видачі державного акту - 01.03.2006 року, тобто після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,0518 га становить 28 098.98 гривень, а земельної ділянки площею 1,2300 - 28 165.39 гривень (а.с.13,14). Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - син, позивач по справі [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14.02.1963 року Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 5 від 14.02.1962 року (а.с.7). Спадкоємець [PERSON] зареєстрований та фактично проживав в одному домоволодінні зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 332 від 24.03.2020 року виданою Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області, тобто прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.10). Також з матеріалів спадкової справи (а.с.34-53), заведеної державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори № 650/08 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою до нотаріуса звернувся син померлої [PERSON] . Спадкоємцю [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.07.2008 року, зареєстроване в реєстрі за №5702, відповідно до якого він має право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Криничне» розміром 2,61 в умовних кадастрових гектарів, належного померлому на підставі сертифікату серії ОД №029658, виданого Болградською районною державною адміністрацією 25 листопада 1998 року (а.с.11). Втім, як вбачається з матеріалів справи, державний акт на вказану земельну ділянку був виданий 01 березня 2006 (а.с.12), свідоцтво про право на спадщину за законом було видане 11.07.2008 року (а.с.12), тобто на час видачі свідоцтва про право на спадщину на сертифікат вже був виготовлений державний акт на цю ж земельну ділянку взамін сертифікату. Спадкоємець [PERSON] не в змозі наразі реалізувати своє право на земельну ділянку з огляду на неправильність оформлення спадкових прав на зазначену земельну ділянку оскільки сертифікат вилучено у зв`язку з видачею в замін нього державного акту. Так, постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 09.03.2020 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця, а свідоцтво про право на спадщину було оформлено на земельну частку (пай) на підставі сертифікату (а.с.15). За повідомленням Відділу у Болградському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області від 10.08.2020 року (а.с.31) згідно наявних у відділі у Болградському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 року за гр. [PERSON] зареєстрована земельна ділянка (пай) на території Криничненської сільської ради Болградського району: - площею 2,28 га на підставі державного акту серії ЯА № 363181від 01.03.2006 року зареєстрованого за №010651800922 від 07.03.2006 року, кадастровий №1 - 5121484700:01:004:0112 (1,05 га), кадастровий №2 - 5121484700:01:004:0724 (1,23 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт виготовлено взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) на гр. [PERSON] серії [NUMBER] , розміром 2,61 умовних кадастрових гектарів, реєстр. №1294 на території Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області. Державний акт власнику не видавався (а.с.31). Відповідно до п.3.1 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» (із змінами) видача державних актів на право власності на земельну ділянку покладається на Центри державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні, та міські центри державного земельного кадастру ті їх структурні підрозділи. В зв`язку з цим, під час видачі громадянам державних актів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва районними реєстраційними відділами регіональних філій ДП «Центр ДЗК» у них вилучались належні їм сертифікати. Як зазначено в п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом в частині спадкування права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП «Криничне», с.Криничне Болградський район Одеська область розміром 2.61 в умовних кадастрових гектарах, належного померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД №0296586 від 25.11.1998 року, виданого на ім`я спадкоємця [PERSON] . Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно положень ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст.1270 ЦК України). Приписами ст.1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом, вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набув право на це майно, тобто на земельні ділянки розміром 1.0518 га та 1,2300 га у межах згідно з планом, розташовані на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.125,152 Земельного Кодексу України, ст. ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1279 ЦК України та

Outcome: approved