Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

позивач звернувся до суду, посилаючись на ті обставини, що є батьком неповнолітнього [PERSON], який є учнем 11 класу Карапишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. [PERSON] є вчителем інформатики та згідно тижневого педагогічного навантаження викладає уроки трудового навчання в класі його сина. Вчитель не має відповідної педагогічної освіти для викладання предметів у основній і старшій школі, а тому не має права викладати вищевказаний предмет у класі сина. З вказаної підстави просив зобов'язати директора Карапишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Свистуленка П.П. припинити дію тижневого педагогічного навантаження по Карапишівській ЗОШ І-ІІІ ступенів на 2013-2014 начальний рік в частині розподілення годин педагогічного навантаження на вчителя інформатики [PERSON] з викладання предмету «Трудове навчання» у 10-11 класах даної школи, внести зміни до тижневого навантаження та зобов'язати відділ освіти Миронівської райдержадміністрації Київської області затвердити такі зміни. До початку судового розгляду позивач подав суду уточнену позовну заяву, в якій другою підставою позову вказав відсутність у вчителя [PERSON] високих моральних якостей, поряд із заявленими вимогами просив визнати незаконним тижневе педагогічне навантаження по Карапишівській ЗОШ І-ІІІ ступенів на 2013-2014 начальний рік в частині розподілення годин педагогічного навантаження на вчителя інформатики [PERSON] з викладання предмету «Трудове навчання» у 10-11 класах даної школи. В судовому засіданні представник позивача заявлені ним позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в поданих до суду заявах. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, вказав, що підставою позову є факт відсутності у вчителя належної освіти та високих моральних якостей. Вчитель змушує учнів до протиправних дій, які не передбачені навчальним процесом, періодично не з'являється на уроки, а оцінки за них ставить. Конкретними фактами дані обставини за відсутності позивача підтвердити не зміг. Додатково пояснив, що дія тижневого педагогічного навантаження припинена, син позивача закінчив школу. Представник відповідача директора Карапишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Свистуленка П.П. Ситник В.М. вважає позовні вимоги необґрунтованими, зазначила, що обставини, на які посилається позивач, не відповідають дійсності. Суду пояснила, що факт наявності належного рівня професійної підготовки вчителя [PERSON] встановлено судовим рішенням, в судовому порядку були досліджені та оцінені обставини щодо педагогічного навантаження вчителя. По закінченню навчального 2013-2014 року дія педагогічного навантаження, яку позивач просить припинити, закінчена по закінченню навчального року, син позивача закінчив школу, його права не порушувались та не порушуються в даний час. Представник відповідача відділу освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області Смоляр О.С. позов не визнала, суду пояснила, що вчитель Карапишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] повністю відповідає займаній посаді. За роки роботи у школі вчитель проявив себе професійним працівником, на його дії чи поведінку не було жодної скарги. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], вважає позов необґрунтованим. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров'я якої дозволяє виконувати професійні обов'язки в навчальних закладах системи загальної середньої освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договiр є угода мiж працiвником i власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою, за якою працiвник зобов'язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, з пiдляганням внутрiшньому трудовому розпорядковi, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов'язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату i забезпечувати умови працi, необхiднi для виконання роботи, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн. Отже, саме шляхом укладення трудового договору з роботодавцями громадяни реалізують своє конституційне право на працю, добровільно вступають у трудові правовідносини, набуваючи конкретних трудових прав і обов'язків. Трудовий договір є основним юридичним фактом, з яким пов'язано виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин. Саме тому основні елементи інституту трудового договору (порядок укладення трудового договору, його зміст, гарантії працівникам при укладенні, зміні та припиненні трудового договору, підстави припинення договору тощо) як такі, що мають засадничий характер, повинні врегульовуватись лише законом. Відповідно до положень статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічне навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності - час, призначений для здійснення навчально-виховного процесу. Розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому навчальному закладі здійснюється його керівником і затверджується відповідним органом управління освітою. Педагогічне навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності обсягом менше тарифної ставки, передбаченої частиною першою цієї статті, встановлюється тільки за його згодою. Перерозподіл педагогічного навантаження протягом навчального року допускається у разі зміни кількості годин з окремих предметів, що передбачається робочим навчальним планом, або за письмовою згодою педагогічного працівника з додержанням законодавства України про працю. В судовому засіданні встановлено, що розподіл тижневого педагогічного навантаження по Карапишівській ЗОШ І-ІІІ ступенів на 2013-2014 навчальний рік здійснений таким чином, що вчитель [PERSON] мав 2 години трудового навчання у 10-11 класах даної школи. Вказані обставини підтверджені тижневим педагогічним навантаженням, довідкою Карапишівської ЗОШ № 65, виданою у жовтні 2013 року. Встановлено, що Миронівським районним судом Київської області розглядалася цивільна справи за позовом [PERSON], поданим в інтересах неповнолітнього [PERSON], до відділу освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області, директора Карапишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Свистуленка Петра Павловича, третя особа [PERSON], про зобов'язання вчинення дій щодо звільнення вчителя школи із займаної посади. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року позов [PERSON] було залишено без задоволення. Рішення переглядалось апеляційною інстанцією, рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 28 травня 2014 року змінено шляхом виключення з мотивувальної частики посилання на один із нормативних актів, в іншій частині залишено без змін. Рішення набрали чинності. При розгляді справи судом встановлено наступні обставини. Позивач є батьком неповнолітнього [PERSON], учня 11 класу Карапишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. [PERSON] займає посаду вчителя Карапишівської ЗОШ І - III ступенів на підставі наказу начальника відділу освіти Миронівської районної державної адміністрації від 12.08.2010 № 144-к. На час прийняття на посаду він мав базову вищу освіту, здобуту в Богуславському гуманітарному коледжі ім. І.С. Нечуя-Левицького за напрямом підготовки «Початкова освіта», та кваліфікацію бакалавра, вчителя початкових класів, вчителя інформатики в початкових класах. У 2011 році він закінчив Національний педагогічний університет імені М.П. Драгоманова і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Початкове навчання» та здобув кваліфікацію вчителя початкової школи та інформатики в початковій школі. [PERSON] викладає трудове навчання в 11 класі Карапишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. За час перебування у трудових відносинах із Карапишівською ЗОШ І - ІІІ ступенів [PERSON] виявив добру науково-теоретичну підготовку та володіння методикою викладання предмета, зарекомендував себе як працівник, який забезпечує достатній рівень викладання інформатики відповідно до навчальних програм та постійно вдосконалює свій професійний рівень, володіє сучасними освітніми технологіями, методичними прийомами, застосовує інноваційні технології у навчально-виховному процесі, користується авторитетом серед колег, учнів. У 2013 р. [PERSON] як вчитель інформатики Карапишівської ЗОШ І -ІІІ ступенів став лауреатом районного етапу Всеукраїнського конкурсу «Учитель року - 2013» номінація «Інформатика». У 2013/2014 навчальних роках учень [PERSON] став переможцем III етапу Всеукраїнської олімпіади з інформаційних технологій, здобувши перше місце. В судовому засіданні не встановлені обставини, що свідчать про те, що у вчителя [PERSON] відсутні необхідні знання і навики, що виключають можливість нормального виконання обов'язків по конкретній посаді, і підтверджуються об'єктивними даними про те, що працівник не виконує і не може виконувати тих функцій, що покладені на нього за трудовим договором. При розгляді вказаної справи позивач не довів тих обставин, що права його дитини на належний рівень освіти порушені тим фактом, що у його класі викладає вчитель [PERSON], який не відповідає займаній посаді за рівнем освіти. Переглядаючи вказане рішення, апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що [PERSON] має вищу педагогічну освіту, відповідає вимогам, які ставляться законом до педагогічних працівників, підвищував свою кваліфікацію, будь-яких зауважень щодо його професійного рівня, використання ним методичних прийомів у навчально-виховному процесі не надходило, а тому право неповнолітнього [PERSON] на отримання повної загальної освіти не порушене. Вказані встановлені обставини є обов'язковими для суду відповідно до положень частини 3 статті 61 ЦПК України. Відповідно до вказаної норми обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказані встановлені обставини підтверджують той факт, що вчитель [PERSON] має необхідні знання і навики, виконує і може виконувати функції, що покладені на нього за трудовим договором відповідно до розподілу педагогічного навантаження. За положеннями ст. 25 Закону України «Про загальну середню освіту» перерозподіл такого педагогічного навантаження допускається лише протягом навчального року та у разі зміни кількості годин з окремих предметів, що передбачається робочим навчальним планом, або за письмовою згодою педагогічного працівника з додержанням законодавства України про працю. Вказані обставини не мали місця. Посилання позивача на відсутність у вчителя [PERSON] високих моральних якостей, що на його думку є підставою для визнання незаконним та припинення дії тижневого педагогічного навантаження, не заслуговують на увагу. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодного факту пропуску вчителем [PERSON] уроків та проставлення учням оцінок за уроки, які ним не проводились, а також примушування учнів до протиправних дій, які не передбачені навчальним процесом, позивач у поданій заяві та його представник в судовому засіданні не зазначили. Позивач не довів тих обставин, що його права та права його дитини на належний рівень освіти порушені тим фактом, що у його класі викладав трудове навчання вчитель [PERSON] Встановлено, що 2013-2014 навчальний рік закінчився, син позивача [PERSON] закінчив школу. Дія тижневого педагогічного навантаження по закінченні навчального року також припинена. Об'єктом захисту позовного провадження є порушене, невизнане або оспорюване право. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. За ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вимоги про визнання незаконним та припинення дії тижневого педагогічного в частині розподілення годин педагогічного навантаження на вчителя інформатики [PERSON] з викладання предмету «Трудове навчання» у 10-11 класах даної школи, внесення змін до тижневого навантаження та зобов'язання затвердити такі зміни суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі. Позивач не довів, що мало місце порушення його прав та прав його дитини і є наслідки, що спричинені цим порушенням, а обраний ним спосіб захисту є ефективним засобом захисту. На підставі викладеного, ст. 129 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст. 21 КЗпП України, ст.ст. 24, 25, 26 Закону України «Про загальну середню освіту»,

Outcome: dismissed