Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно Генеральної кредитної угоди про реструктуризацію заборгованості, укладеної 17.08.2012р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], остання отримала кредитні кошти в сумі 13656,92грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язалася сплатити 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала у зв'язку з чим станом на 10.07.2014р. заборгованість по кредиту становить 21014,03грн. з яких: 13500,03грн. - заборгованість по кредиту; 2547,29грн. - заборгованість по відсотках за користування; 4966,71грн. - залишок за несплаченим штрафом. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача - Твердохліб А.І. не з'явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, просила справу слухати у її відсутності. Тому суд, враховуючи думку сторін, викладені в їх письмових заявах, розглянув справу за відсутності останніх та ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які суд вважає наступне. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17.08.2012р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладена Генеральна кредитна угода про реструктуризацію заборгованості (а.с.5,6,7-30), згідно якої остання отримала кредитні кошти в сумі 13656,92грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язалася сплатити 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4) [PERSON] порушувала графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачувала. Таким чином [PERSON] станом на 10.07.2014р. має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 21014,03грн. з яких: 13500,03грн. - заборгованість по кредиту; 2547,29грн. - заборгованість по відсотках за користування; 4966,71грн. - залишок за несплаченим штрафом. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач в своїй письмовій заяві (а.с.60) позов визнала повністю, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, переконавшись у правильному розумінні відповідачем змісту обставин справи, відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції останньої з цього приводу, приходить до висновку про те, що позов слід задоволити. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved