Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

\~\~ Позивач звернувся до суду із зазначеною заявою, і вказав, що він отримав на підставі заповіту майно - земельну ділянку № 99 площею 4,76 га. кадастровий номер № 3521 485600:02:000:0099, в межах згідно з планом, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, яка належала за життя [PERSON] [INFO], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-КР № 041087, виданого Голованівською РДА 18 березня 2002 року, яка померла 28 січня 2014 року , дане майно я отримав у спадок 22 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Після отримання спадщини , він звернувся до відповідача в січні 2016 року та повідомив його про те, що не буде продовжувати з ним договір оренди даної земельної ділянки. Після чого 05 жовтня 2016 року я уклав договір оренди земельної ділянки № 99 площею 4,76 га. кадастровий номер № 3521 485600:02:000:0099, в межах згідно з планом, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області з ФГ «Іверія» строком на 10 років. На початку березня 2017 року представник відповідача повідомив його, що не передасть йому в користування мою земельну ділянку, оскільки є додаткова угода до даного договору, термін дії якого закінчиться в 2026 році, та надав копію. Пунктом 3 додаткової угоди передбачено, що договір вважається укладеним з моменту його державної реєстрації . Виходячи з того, що при реєстрації договору між мною та ФГ « Іверія» в реєстратора він дізнався, що жодних обтяжень за оспорюванню земельною ділянкою не значилось, а тому є всі підстави вважати що дана додаткова угода №263, яка начебто зареєстрована 05 травня 2011 року за № 352148564000293 на яку посилається відповідач є не укладеною. Дана обставина підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.10.2016 року. Крім того за користування земельною ділянкою відповідач не розраховується. Хоча ст. 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до п. 9, 11 Додаткової угоди до договору оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 20 числа першого за звітним роком місяця кожного року. Однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2014, 2015,2016 роках та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 11 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 10 квітня 2017 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2014- 2016 роках належною йому земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за ці роки він від відповідача не отримував. На неодноразові звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за договором оренди останній відповідав відмовою. Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ зобов'язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов'язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Земельним Кодексом України , а саме статтею 96, встановлений обов'язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗКУ кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п. 28 - «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати» та п. 31 -«Орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату». Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред'явлення позову зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним. На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610,611 ЦК України, порушення зобов'язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є підставою для розірвання договору Загальною умовою виконання цивільно -правових зобов'язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. З ЦПК України, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Враховуючи, що предмет позову - земельна ділянка є нерухомим майном, дана позовна заява відповідно до ст. 114 ЦПК України повинна розглядатися Голованівським районним судом. Просив суд розірвати додаткову угоду №263 до договору оренди земельної ділянки від 17 липня 2006 року за №99 площею 4,76 га., кадастровий номер 3521485600:02:000:0099 в межах згідно з планом, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області укладеного між [PERSON] та СТОВ « Урожай» р/р 260061983 с. Молдовка Голованівського району Кіровоградської області інд код.05527278. Зобов'язати відповідача передати йому земельну ділянку загальною площею 4,76 га. що розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, ділянка № 99, кадастровий номер ,У° 3521 485600:02:000:0099, в стані придатному для цільового використання та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 640 грн.00 коп. До початку розгляду справи по суті представник позивача [PERSON] змінив позовні вимоги подавши про це письмову заяву, в якій вказав, що у відповідності до умов договору оренди земельної ділянки від 1 березня 2005 року(невід»ємною частиною якого є додаткова угода №263 від 5 травня 2005 року), а саме п.40 передбачено , що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору або зміни його умов. Знаючи про існування даного договору та те, що трок його дії мав би закінчитись 1 березня 2015 року , поважаючи право орендаря на належну господарську діяльність я не мав наміру його розривати до закінчення строку. Однак дізнавшись про існування додаткової угоди № 263 від 5 травня 2011 року позивач як особа до якої перейшло право власності на спірну земельну ділянку 01 березня 2017 року звернувся до відповідача про розірвання договору оренди. Йому було відмовлено у розірванні . Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до т. 148-1 ЗК України за згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки. Дана згода між нами не досягнута, а тому не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов'язок на переукладення договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст. 6, ч. З ст. 203, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 651 ЦК України щодо свободи договору, укладення його при наявності вільного волевиявлення особи; непорушності права власності та здійснення цього права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору», а тому просив суд розірвати договір земельної ділянки від 1 березня 2005 року з додатковою угодою №263 до договору оренди земельної ділянки від 17 липня 2006 року за № 99 площею 4,76 га. кадастровий номер № 3521 485600:02:000:0099, в межах згідно з планом, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області укладеного між [PERSON] та СТОВ « Урожай» р/р 260061983 с. Молдовка Голованівського району Кіровоградської області інд. код.05527278. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON], позов підтримав, просив суд розірвати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Урожай» «01»\~березня 2005 року, який зареєстрований в Голованівському відділі КРФ ДП ЦДЗК 17 липня 2006 року в книзі № 4 за № 125. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що 01 березня 2005 року [PERSON], спадкодавець позивача, уклала зі СТОВ «Урожай» договір оренди землі, відповідно до п.п. 1, 2, 8 якого передала орендарю в платне користування, належну їй на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 4,76 га, що знаходиться на території Молдовської сільської ради, строком на 10 років, державну реєстрацію якого проведено Голованівським відділом Кіровоградської філії державного підприємства центр державного земельного кадастру 17.07.2006 року. 05 травня 2011 року, за взаємною згодою сторін, [PERSON] і СТОВ «Урожай» уклали додаткову угоду до вищезазначеного договору оренди землі, пунктом 1 якої внесли зміни до пункту 8 основного договору шляхом викладення його в новій редакції, відповідно до якої договір укладено на 10 років з моменту державної реєстрації додаткової угоди. Відповідно до викладеного термін дії договору оренди землі від 01.03.2005 року, укладеного між [PERSON] і СТОВ «Урожай» закінчується 5 травня 2021 року. Товариство є сільськогосподарським підприємством, яке займається вирощуванням с/г культур і, плануючи використовувати земельну ділянку до закінчення строку дії вказаного вище Договору, понесло значних витрат власних матеріальних ресурсів на обробіток та удобрення ґрунту, закупівлю насіння, засобів захисту рослин з метою ретельного догляду за посівами і дотримання технології сільськогосподарського виробництва. Вказані дії СТОВ «Урожай» булі направлені на довготривале підтримання належного стану земельної ділянки. Відповідач належним чином, у відповідності з умовами та строками передбаченими договором, проводив розрахунок за користування земельною ділянкою з [PERSON], і до дня смерті орендодавця, 28.01.2014 року, заборгованості не мав. Законом України № 5245-УІ від 06.09.2012 р., а саме статтею 148-1 було доповнено Земельний кодекс України, яка імперативно закріплює положення про те, що до особи до якої перейшло право власності на земельну ділянку, що знаходиться у користуванні, переходять права та обов'язки попереднього власника по діючому договору оренди землі. Представник третьої особи - в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за наявними матеріалами справи, без участі представника відділу в Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області. За даних обставин суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Суд, вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2014 року, серія НАЕ №244167 посвідченого державним нотаріусом Ульяновської районної державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області [PERSON] позивач [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував земельну ділянку №99 площею 4,7646 га., кадастровий номер 3521485600:02:000:0099, в межах згідно з планом, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. З матеріалів справи вбачається, що 01 березня 2005 року між [PERSON] та СТОВ «Урожай» був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 4,76 га., яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Зазначений договір зареєстрований Голованівським відділом КРФ ДП ЦДЗК 17 липня 2006 року в книзі № 4 за № 125. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту серія ІІ КР № 041087 від 18 березня 2002 року, виданого Голованівською районною державною адміністрацією 18 березня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86. 05.05.2011 року між [PERSON] та СТОВ «Урожай» була укладена додаткова угода до договору оренди, якою продовжено термін дії договору на 10 років, яка була зареєстрована у відділі Держкомзему у Голованівському районі 05.05.2011 року за № 352148564000293. 28 січня 2014 року [PERSON] померла. Земельну ділянку, яка належала покійній успадкував за заповітом [PERSON], про що ним отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.10.2014 року, серія бланку НАЕ №244167 посвідченого державним нотаріусом Ульяновської районної державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області [PERSON] 05 жовтня 2016 року позивач уклав договір оренди земельної ділянки № 99 площею 4,76 га. кадастровий номер № 3521 485600:02:000:0099, в межах згідно з планом, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області з фермерським господарством «Іверія» строком на 10 років. У відповідності до ч. 1 ст. 148-1 Земельного Кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідності до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 40 договору оренди від 01 березня 2005 року «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» окрім інших підстав цієї статті передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Цивільним кодексом України, а саме ч. 1 ст. 781 фактично дублюється норма ч. 4. ст. 32 Закону України «Про оренду землі», та зазначається, що договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначені положення Цивільного кодексу України\~\~повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини, які національні суди ,відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», повинні застосовувати як джерело права. Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначив, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені.\~\~ Як зазначалося вище договором оренди від 01.03.2005 року, а саме п. 40 передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни, або розірвання договору оренди. Викладене підтверджується копією Договору оренди землі від 01.03.2005 року , а/с.8-9 , копією додаткової угоди до договору оренди землі від 05.05.2011 року, а/с.7 , копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом , а/с.13, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , а/с.14,16-17, копією державного акта на право приватної власності на землю 11-КР №041087, а/с-15, довідкою СТОВ «Урожай» вих. № 17/06/13-1 від 13.06.2017 р.,про видачу орендної плати а/с- 42, не викликає сумніву ,є достовірним. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача. розмірі відповідно до контракту про надання правової допомоги

Outcome: approved