Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду, уточнивши вимоги, просить стягнути з відповідача на свою користь невиплачену заробітну плату за період з лютого 2013 року по 7 серпня 2013 року в сумі 9032,63 грн. а також компенсацію за невикористану відпустку у сумі 2255,40 грн. а також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку за період з 7.08.2013 року по 12.06.2014 року в сумі 18461,52 грн. Зазначив, що 10.11.2009 року його було прийнято на роботу в дільницю № 125 електромонтером по обслуговуванню електроустаткування 6 розряду. 7 серпня 2013 року він був звільнений з роботи за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. За період роботи починаючи з січня 2013 року по день звільнення заробітна плата йому не була виплачена взагалі. За останній рік роботи на підприємстві він не отримував відпустки, а тому при звільненні йому мали нарахувати компенсацію за невикористану відпустку та виплатити її, однак така компенсація йому не була виплачена. При неодноразових зверненнях до директора про виплату розрахункових при звільненні, зокрема, заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, весь час отримував негативну відповідь. Довідку про заборгованість також не видають, у зв'язку з чим змушений був звертатись до Державної інспекції з питань праці, однак отримав відповідь, що перевірити підприємство неможливо. У відповідності з наданою довідкою управління Пенсійного фонду України в Малинському районі відповідачем йому нарахована заробітна плата з лютого 2013 року по липень 2013 року у розмірі 10257,67 грн. За 7 днів червня 2013 року взагалі не нараховано, хоча повинна становити 283,40 грн. Під час розгляду справи позивач уточнив вимоги, дав пояснення по суті заявлених вимог, просить їх задовольнити, зазначивши, що у день звільненні з роботи він працював.. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, причину не явки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. На вимогу суду надати відомості про суму нарахованої та не виплаченої заробітної плати та суму компенсації за невикористану відпустку, зарплатні відомості та табелі робочого часу за лютий - серпень 2013 року, а також довідку про середній заробіток на момент звільнення, проте, такі відомості суду не надані. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 115 ч.1 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом / а у разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом/, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.1 ст. 116 Кодексу про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 83 ч.1 цього Кодексу у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей Згідно ч.1 ст. 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З наданих матеріалів видно, що 10.11.2009 року позивача було прийнято на роботу в дільницю № 125 електромонтером по обслуговуванню електроустаткування 6 розряду. 7 серпня 2013 року він був звільнений з роботи за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці /а.с.6/. Розрахунок заробітної плати, яка підлягає виплаті а також середнього заробітку позивачем проводився відповідно до норм Податкового Кодексу України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік», Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно розрахунку позивача заробітна плата, яка повинна була бути виплачена з 1 лютого 2013 року по 7 серпня 2013 року становить 9032,63 грн., компенсація за невикористану відпустку 30 календарних днів повинна була виплачена у сумі 2255,40 грн., середній заробіток який підлягає виплаті з дати звільнення 7.08.2013 року по 12.06.2014 року /308 днів/ становить 18461,52 грн., разом до сплати підлягає 29749,55 грн. Оскільки відповідачем на запит суду не надані відомості про суму нарахованої та не виплаченої заробітної плати та суму компенсації за невикористану відпустку, зарплатні відомості та табелі робочого часу за лютий - серпень 2013 року, а також довідка про середній заробіток на момент звільнення з роботи позивача у суду не має можливості у інший спосіб перевірити надані позивачем розрахунки, а тому приймає їх за основу та приймає рішення про задоволення позову у розмірах визначених позивачем, допустивши негайне виконання в межах місячного стягнення.

Outcome: approved