Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між позивачем та [PERSON] (відповідач-1), в якості позичальника, 23.05.2008 року було укладено кредитний договір № К2U4AN24190016, відповідно до умов договору відповідач-1 отримав грошові кошти у сумі 14776,38 дол. США, із оплатою за користування кредитом в розмірі 15,00% річних, кредитні кошти надаються строком з 23.05.2008 року по 22.05.2012 року. В забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення коштів за кредитним договором № К2U4AN24190016, між позивачем та [PERSON] (відповідач-2) 23.05.2008 року було укладено договір поруки. Відповідно до п.п. 1, 16 договору поруки, відповідач-2 взяв на себе зобов'язання перед відповідачем нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором № К2U4AN24190016 від 23.05.2008 року. Позивачем було виконано з свого боку зобов'язання за умовами кредитного договору надавши відповідачу-1 кошти на умовах кредитного договору, а свою чергу відповідач-1 зобов'язався своєчасно виконувати свої зобов'язання у строки та на умовах згідно кредитного договору. Станом на 05.03.2014 року у відповідача-1 виникло прострочення виконання зобов'язання, щодо повернення за кредитним договором коштів та у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 17619,56 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 6353,91 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1862,25 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 433,25 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 8106,63 дол. США; штраф (фіксована частина) - 25,72 дол. США; штраф (процентна складова) - 837,80 дол. США. Таким чином, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на підставі ст.ст. 525, 526, 543 ЦК України заборгованість у розмір 17619,56 дол. США, що курсом 9,72грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.03.2014 року складає 171262,14грн. за кредитним договором № К2U4AN24190016 від 23.05.2008 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав, що зазначенні в позовній заяві. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погоджуючись з розміром заборгованості за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, штраф (фіксована частина) відповідно до п. 14.9 кредитного договору, штраф (процентна складова). Крім того представник відповідачів надав заяву про зменшення неустойки у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. 23.05.2008 року між позивачем та відповідачем-1, в якості позичальника, було укладено кредитний договір № К2U4AN24190016, про надання відповідачу-1 кредитних коштів та на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач-1 зобов'язується повернути кошти на умовах та порядку, визначених цим договором. Відповідно до п. 7 кредитного договору, позивач надає позичальнику грошові кошти в розмірі 14776,38 дол. США, частина кредиту в розмірі: 13380,89 дол. США надається з метою придбання автомобіля; 986,84 дол. США надається з метою оплати перших страхових платежів; 7,22 дол. США надається з метою оплати коштів за реєстрацію автомобіля в державному реєстрі; 401,43 дол. США надається з метою винагороди за надання фінансового інструменту. Кредит надається позичальнику строком з 23.05.2008 року по 22.05.2013 року, із оплатою за користування кредитом в розмірі 15,00% річних. Позивачем на виконання умов кредитного договору було надано відповідачу-1 грошові кошти у розмірі 14776,38 дол. США, що не заперечували представники сторін у судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, а саме наданого розрахунку заборгованості позивачем станом на 05.03.2014 року відповідачем-1 було прострочено виконання зобов'язань, щодо повернення за кредитним договором № К2U4AN24190016 коштів та у нього виникла заборгованість. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 23.05.2008 року між позивачем, в якості кредитора та відповідачем-2, в якості поручителя укладено договір поруки, відповідно до умов цього договору, сторони встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору № К2U4AN24190016 від 23.05.2008 року (п.п. 1, 16 договору поруки). Пунктом 4 договору поруки передбачено, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між позивачем і відповідачем-1 укладався кредитний договір, а між позивачем та відповіднм-2 договір поруки, за умовами кредитного договору відповідач-1 взяв на себе певні зобов'язання, які належним чином в установлений кредитним договором строк не виконав, тому на даний час існує заборгованість за кредитним договором, а відповідач-2 за договором поруки несе солідарну відповідальність перед позивачем нарівні з відповідачем-1 за кредитним договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позичальник допустив заборгованість, згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 05.03.2014 року становить 17619,56 дол. США., яка складається з: заборгованості за кредитом - 6353,91 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1862,25 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 433,25 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 8106,63 дол. США; штраф (фіксована частина) - 25,72 дол. США; штраф (процентна складова) - 837,80 дол. США. Однак, суд погодиться з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача-1 за кредитним договором, а саме складовими не може, з наступних підстав. Згідно умов кредитного договору № К2U4AN24190016 від 23.05.2008 року, комісія за користування кредитом не передбачена, таким чином заборгованість по комісії за користування кредитом у відповідача-1 перед позивачем відсутня. Відповідно до умов п. 14.9 кредитного договору, сторони погодили, що при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250грн., що за курсом 9,72грн. за 1 дол. США відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.03.2014 року становить 25,72 дол. США. Крім того, враховуючи приписи статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Представником відповідачів було заявлене клопотання про зменшення неустойки в порядку приписів ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки істотною обставиною, яка має значення для зменшення розміру пені є майновий стан сім'ї боржника. В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року № 5 встановлено, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Верховний Суд України в постанові від 21.11.2006 року у справі № 47/628-05 зазначив, що судам слід надавати оцінку таким обставинам, як ступінь виконання зобов'язання боржником, розмір відсотків стягуваної неустойки порівняно з розміром можливих збитків кредитора, а разом з тим і співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання. Верховний Суд України також обґрунтовує свою позицію через тлумачення статті 3 ЦК України, відповідно до якої загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість. В матеріалах справи знаходяться докази, того факту, що відповідач-1 не працював з 15.09.2010 року по 01.04.2013 року, має на утриманні малолітню дитину [INFO] та дитину [INFO], в свою чергу дружина (відповідач-2) в період з 14.12.2009 року по 14.12.2012 року перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною, а з 15.09.2010 року звільнилася з роботи, лише 15.05.2013 року влаштувалася на роботу, в зв'язку з чим значно погіршився майновий стан сім'ї відповідача-1 і він припинив виконувати зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, у даному випадку, можна вважати, зокрема, ступінь виконання майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні (значне погіршення майнового стану боржника). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про можливість застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру пені, підлягає стягненню у сумі 2000,00 дол. США. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду позивачем розрахунків заборгованості. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача за порушення договірного зобов'язання щодо умов кредитного договору у розмірі 11 079,68 дол. США, що за курсом 9,72грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.03.2014 року складає 107 694,49грн., яка складається з: 6 353,91 дол. США - заборгованість за кредитом; 1 862,25 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 000 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань; 25,72 дол. США - штраф (фіксована частина); 837,80 дол. США - штраф (процентна складова). Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. ст. 525, 526, 543, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial