Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом до суду і просить ухвалити рішення яким з метою задоволення вимог Заставодержателя за рахунок Предмету застави,яка забезпечує виконання основного зобов'язання за кредитним договором №15/2008/441301/2/399 від 27.02.2008 року в сумі 923294 грн. 23 коп.,яка складається з заборгованості по тілу кредиту(основного боргу) в розмірі 271575грн.67 коп.; по відсотках за користування кредитом 370432грн.83 коп., нарахованої пені за не своєчасно сплачені платежі по кредиту 281195грн.73 коп.,вилучити у [PERSON] та передати ПАТ»КБ» «Надра» Предмет застави - напівпричіп фургон - Е марки S0MMER SP-240-СМ,рік випуску 2000, жовтого кольору,шасі(кузов,рама)№ [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу,комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу(технічний паспорт) вказаного напівпричепа та звернути стягнення на даний предмет застави шляхом продажу вказаного ТЗ Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», з наданням повноважень на отримання в разі потреби ,дублікату Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу,зняття вказаного транспортного засобу з обліку у відповідному органі державної реєстрації транспортних засобів України для його подальшої реалізації,а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу Предмета застави за початковою ціною,встановленою на підставі оцінки,проведеної акредитованим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб , суб'єктом оціночної діяльності(незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218.00грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим,що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ»КБ»Надра»,захищаючи законні інтереси кредиторів банка,здійснює роботу з повернення коштів боржниками за кредитними договорами і забезпечення гарантій виконання зобов'язань банка перед вкладниками. 27.02.2008 року між ВАТ»КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №15/2008/4413/2/399, відповідно до умов якого, банк надав Позичальнику кредит у розмірі 294415.00грн. для використання на споживчі цілі,зі сплатою 18,5% річних,на строк до 26.02.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором 27.02.2008 року між ними також було укладено договір застави автотранспортного засобу,посвідченого нотаріусом,за умови якого [PERSON] надав Банку у заставу напівпричіп фургон-Е марки S0mmer SP-240-CМ,рік випуску 2000,жовтого кольору,шасі(кузов,рама) [NUMBER], який був зареєстрований за [NUMBER] ,свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER],видане 24.10.2007 року РЕГ 1-го МРВ ДАІ при УМВС України Сумської області. 03.03.2008 року Сумською філією ДП «Інформаційний центр» у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано приватне обтяження,об'єктом якого є Предмет застави,який продовжує бути обтяженим на користь позивача до 14.06.2018 року. 14.02.2011 року у зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором рішенням Зарічного районного суду м.Суми, яке є чинним на даний час, у справі № 2-571/11 на користь Банку зі [PERSON] та його поручителів [PERSON],[PERSON],як солідарних боржників,достроково стягнуто заборгованість за кредитом 271575грн.76коп. ,по процентах користування кредитом 63482грн.40коп.,13406 грн.24грн.,13996грн. 83коп. 15.11.2011 року відділом ДВС Сумського МУЮ було відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного рішення. На день звернення з позовом до суду воно не виконано. Заставлений транспортний захід за повідомленням УДАІ УМВС України в Кіровоградській області (право власності) зареєстровано 20.02.2009 року за [PERSON] Станом на 10.11.2015 року заборгованість за кредитним договором [PERSON] складає 923204грн.23 коп. В силу застави,згідно ст.572 ЦК України,кредитор(заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою,одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника,якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі пославшись на вищевикладене та додав,що відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником,який не має права його відчужувати,особа,що придбала це майно за відплатним договором згідно зі ст. 330 та ст.388 ЦК України, вважається добросовісним набувачем за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України передбачено,що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу,що його порушила. Зважаючи на те,що Банк отримав дані про дату відчуження предмету застави у серпні 2015 року,строк позовної давності не є порушеним. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав ,вважає їх безпідставними та такими,що порушують його матеріальні та процесуальні права,крім того, вони не відповідають фактичним обставинам справи. Його представник в судовому засіданні пояснив,що Свідоцтво про реєстрацію вищезазначеного ТЗ є доказом лише того,що напівпричіп досі зареєстрований за відповідачем,але не є доказом наявності його у останнього. Зазначений напівпричіп на теперішній час знаходиться у іншого власника в Одеській області. Крім того, відповідач є законним власником напівприіпу відповідно до біржевої угоди №118120 від 08.01.2009 року, а отже має право володіти,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Вважає,що позивач пропустив строк позовної давності на витребування у відповідача напівпричіпу, адже він добросовісно на законних підставах володів ним з 08.01.2009 року, а позов подав до суду лише 26.11.2015 року. Просить застосувати строк позовної давності і відмовити в задоволенні позову. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, але в судове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не сповістив,заяви про розгляд справи без його участі не надав. Суд вважає за можливе розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено,що 27.02.2008 року між ВАТ»Банк»Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір №15/2008/441301/2/399 відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 294415.00 грн. на споживчі цілі строком по 26.02.2013 року включно,зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 18,5 % річних(а.с.5-6). В забезпечення виконання зобов'язань по вищезазначеному договору,які полягають у поверненні кредиту,сплати відсотків за користування кредитом,можливої сплати неустойки, а також у відшкодування збитків в зв'язку з порушенням договору,Позичальник передав у заставу сідловий тягач DAF FT 95 XF 430 2000 року випуску заставною вартістю 272300.00грн.; напівпричіп-фургон -Е SOMMER SP-240-CM 2000 року випуску,заставною вартістю 96100.00грн.,що знаходились за адресою: [ADDRESS](а.с.7). Зазначені ТЗ є його власністю(а.с.8). 14.02.2011 року заочним рішенням Зарічного районного суду Сумської області(цивільна справа №2-571/11) за позовом ПАТ»Комерційний Банк»Надра» в особі Філії ПАТ»Комерційний Банк»Надра» Сумське регіональне управління»Слобожанщина» до [PERSON],[PERSON],[PERSON] про стягнення заборгованості та збитків, позов було задоволено та стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 271 575грн.67 коп. заборгованості за кредитом,63 482грн.40коп. заборгованості по процентах за користування кредитом,13 406грн.24 коп. пені,13 996грн.83коп. інфляційних збитків, а також в дольовому порядку судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі по 566грн.67 коп. з кожного та витрати з ІТЗ розгляду справи в сумі 40.00грн. Рішення набрало законної сили(а.с.69). З Біржової Угоди ,зареєстрованої на Універсальній товарній біржі «Укрресурс» за реєстраційним №АД-118120 від 08.01.2009 року (а.с.78) слідує,що [PERSON] як продавець продав,а Брокерська контора №6(покупець) що діє на підставі доручення від 08.01.2009 року, від імені та в інтересах [PERSON] придбала ТЗ напівпричіп-фургон -Е SOMMER SP-240-CM 2000 року випуску. Відповідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.132-135), спірний причіп є об'єктом обтяження. З довідки УМВС України в Кіровоградській області Управління Державної Інспекції №10/1641 від 29.09.2015 року слідує,що вищезазначений причіп станом на 24.09.2015 року значиться на обліку в Світловодському МРЕВ з громадянином [PERSON](а.с.12). Відповідно до ст.41 Конституції України - кожен має право володіти,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об»єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності,на підставі і в порядку,встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об»єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Факт набуття права власності ніхто не оскаржував. За ст.204 ЦК України,правочин є правомірним,якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.330 ЦК України,якщо майно відчужене особою,яка не мала на це права,добросовісний набувач набуває право власності на нього,якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Стаття 388 ЦК України визначає лише право власника на витребування майна від добросовісного набувача. Набувач не був власником майна, а відповідно не має права на його витребування. Крім того,суд вважає,що позивач пропустив строк позовної давності на витребування у відповідача напівпричіпу, адже добросовісно на законних підставах володів ним з 08.01.2009 року,а позов подав лише 26.11.2015 року. За ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України,сплив позовної давності,про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові. За п.2.1.7.Договору Застави укладеного 27.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], заставодержатель має право без будь-яких обмежень з боку заставодавця перевірити документально і фактично наявність, стан та умови експлуатації предмету застави. Невикористання заставодержателем свого права щодо перевірки наявності предмету застави у боржника з моменту винесення судового рішення 14.02.2011 року про стягнення коштів з Заставодавця ,каже лише про те,що Заставодержатель міг дізнатися про відчуження напівпричепу раніше але не використав своє право,а тому пропустив строк позовної давності. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі,коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк(ч.2 ст.590 ЦК України). Те,що зобов'язання не було виконано,вбачається з рішення Зарічинського районного суду м.Суми. Отже, з моменту порушення права заставодержателя пройшло більше трьох років,що є підставою для застосування позовної давності. Суд приходить до переконання,що відповідач не має жодного відношення до боргів третьої особи, які виникли між [PERSON] та ПАТ»КБ»Надра»,а отже норми законів «Про заставу» та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,на які посилається позивач,регулюють лише правовідносини,які виникли між ними та не можуть бути застосовані до відповідача. Крім того, відповідно до витребуваних судом документів(витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна(запис №1 та №2) вбачається,що на момент продажу 08.01.2009 року [PERSON] напівпричепу [PERSON], цей напівпричіп,а саме : фургон -Е марки» SOMMER SP-240-CM «рік випуску 2000, жовтого кольору, шасі(кузов,рама) [NUMBER] під обтяженням не перебував. Стаття 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» здійснюється на підставі заяви обтяжувача. Виходячи з вищезазначеного суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed