Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості з індексації заробітної плати, компенсації за затримку виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що з 22 травня 1992 року по 10 липня 2008 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Однак при виплаті заробітної плати позивачу не проводилась індексація, передбачена діючим законодавством, а також компенсація за затримку у виплатах, внаслідок чого були порушені права позивача на оплату праці, що мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства відповідача провести відповідні виплати. Також зазначав, що має право на виплату йому середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, бо до теперішнього часу не було відповідачем проведено виплату належних позивачу коштів. На підставі переліченого просив суд зобов'язати відповідача провести розрахунок та виплату позивачу заборгованості з індексації заробітної плати, компенсацією за затримку виплати за період з 22 травня 1992 року по 10 липня 2008 року, а також просив зобов'язати виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності, при цьому наполягаючи на задоволенні заявлених позовних вимог. Представник відповідача, ПАТ «МК «Азовсталь», яка діє на підставі довіреності, Маєвська В. М., у судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала, посилаючись на письмові заперечення, які підтримувала, просила суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Додавала, що [PERSON] не визначив розмір своїх вимог до МК «Азовсталь» у поданій суду позовній заяві, не надавши суду розрахунку та доказів наявності у МК «Азовсталь» перед позивачем боргу по нарахованій але не виплаченій останньому заробітній платі, тому вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З наданих представниками відповідача заперечень вбачається, що не погоджуючись з заявленими вимогами, вони вказують на те, що позивач не звертався до представників МК «Азовсталь» з проханням провести йому виплату індексації заробітної плати з компенсацією за спірний період, тому відсутній спір про право. Також зазначали, що МК «Азовсталь» з жовтня 2005 року по момент звільнення позивача з комбінату, виплатило [PERSON] усі суми індексації та компенсації, що були йому нараховані. В той же час за період з березня 2003 року по вересень 2005 року включно підприємство відповідача проводило на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підвищення доходів позивача випереджаючим шляхом, тобто на підставі завчасного періодичного підвищення заробітної плати [PERSON] з урахуванням прогнозованого рівня інфляції. На підставі зазначеного вказують, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, бо внаслідок відсутності боргу з індексації заробітної плати у [PERSON] не виникає право на нарахування компенсації за затримку у виплаті його доходів. Внаслідок цього вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні останнього з комбінату також не підлягають задоволенню, бо перед [PERSON] боргу у відповідача немає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Судом встановлено й підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] з 22 травня 1992 року по 10 липня 2008 року перебував у трудових відносинах із МК «Азовсталь» (а. с. 4-11, 22-23, 24). За вказаний період позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, що підтверджується довідками МК «Азовсталь» (а. с. 37-42, 48-50). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Індекс споживчих цін є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а порогом індексації є величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. Згідно ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. За ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. За ст. 2 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п. п. 2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5. За ч. 2 ст. 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний Суд України своїм рішенням від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 визначив, що положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, саме як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Суд, проаналізувавши вказані норми, встановив, що сума індексації заробітної плати є складовою частиною заробітної плати (додатковою заробітною платою). Таким чином в разі порушення законодавства про оплату праці в частині виплати індексації заробітної плати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належних йому до виплати сум індексації без обмеження будь-яким строком згідно з роз'ясненнями Конституційного Суду України. Згідно до ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 %. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. На підставі ж ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за ч. 1 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Визначення правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, закріплено у «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Згідно до п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі за текстом рішення - Порядок), обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року (місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). В абз. 4 п. 5 Порядку зазначено, що в разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення. З наданої представниками відповідача довідки-розрахунку індексації заробітної плати [PERSON] за період з березня 2003 року по липень 2008 року вбачається, що за період з 1 березня 2003 року по 30 вересня 2005 року сума індексації, нарахована за цим розрахунком, в розмірі 34,68 грн. була сплачена МК «Азовсталь» позивачу випереджаючим шляхом внаслідок підвищення йому заробітної плати (грудень 2003 року, квітень 2004 року, червень 2004 року, січень 2005 року, березень 2005 року, червень 2005 року, жовтень 2005 року), що також підтверджується довідками про нараховану заробітну плату [PERSON] за 2003-2005 роки (а. с. 33-37, 64-66). Також у наданій представниками відповідача довідці-розрахунку зазначено, що з 1 жовтня 2005 року по 10 липня 2008 року нарахована позивачу індексація в розмірі 512,38 грн. була повністю виплачена [PERSON], що підтверджується відповідним розрахунком (а. с. 32-36, 64-66). Таким чином суд дійшов того, що відповідач виплачував у відповідності до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» позивачу випереджаючим шляхом заробітну плату з урахуванням прогнозного рівня інфляції з березня 2003 року по вересень 2005 року включно, а з жовтня 2005 року по 10 липня 2008 року нараховану суму індексації заробітної плати в розмірі 512,38 грн. МК «Азовсталь» виплатив у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Натомість [PERSON] не надав суду доказів на підтвердження ані наявності невиплати йому ПАТ «МК «Азовсталь» індексації заробітної плати, ані розрахунку сум заборгованості. Враховуючи, що матеріалами справи було спростовані доводи [PERSON] щодо наявності заборгованості перед ним у відповідача по індексації доходів позивача, то позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення сум індексації заробітної плати з відповідача не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 1 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата. Суд зазначає, що оскільки розглядом справи було встановлено відсутність не виплачених сум заробітної плати позивачу, то вимоги [PERSON] про стягнення на його користь з МК «Азовсталь» сум компенсації також не підлягають задоволенню, як такі що не знайшли свого підтвердження розглядом справи. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Положеннями ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що суд встановив відсутність боргу ПАТ «МК «Азовсталь» перед [PERSON] по заробітній платі звільненого позивача, то немає підстав для розрахунку та стягненню з відповідача середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільнені позивача 10 липня 2008 року. На підставі наведеного вмотивування суд встановив відсутність підстав для задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог, тому в задоволенні заявленого позову слід відмовити.

Outcome: dismissed