Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача борг за укладеним кредитним договором № 402/42/07-А від 22 червня 2007 року у загальному розмірі 42\~037,19 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.08.2015 р. становить 927600,01 грн., який складається із основної суми заборгованості по кредиту у розмірі 18\~168,15 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.08.2015 р. становить 400 901,54 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 12\~660,55 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.08.2015 р. становить 279 369,89 грн.; заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 7\~915,25 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.08.2015 р. становить 174 659,34 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 3\~293,24 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.08.2015 р. становить 72\~669,23 грн., а також судові витрати судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 13\~914,00 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився вдруге. В матеріалах справи є відомості про повідомлення відповідача про виклик в судове засідання на 01.12.15 р. та на 22.12.15 р. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності відповідача, суд виходить з вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України і приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, йому відомо про розгляд даної справи в суді. Жодної заяви про причини неявки в судове засідання та розгляд справи за його відсутності відповідач до суду не направив. Такі дії відповідача суд розцінює, як зловживання своїми процесуальними правами і відповідно до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи. Судом було встановлено, що між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», та [PERSON] 22 червня 2007 року був укладений кредитний договір № 402/42/07-А, відповідно до умов якого відповідач мав отримати кредит на придбання автомобіля на суму 32\~836,00 доларів США зі сплатою 12,55 відсотків річних за користування кредитом, та повернення кредиту до 10-го числа (включно) кожного місяця, згідно з графіком відповідно до п.1.1 кредитного договору. Кінцевий термін повернення останньої частини кредиту в сумі 383,00 доларів США не пізніше 21 червня 2014 року. Кредит надається відповідачу на купівлю транспортного засобу марки Honda, моделі Accord, випуску 2007 року, згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 22.06.2007 року, укладеним між ним та ТОВ «Омега-Авто», що передбачено п.1.2 кредитного договору. За правилами п.2.1 кредитного договору, надання кредиту мало здійснюватись з позичкового рахунку № 22034402714132 відкритого у Переяслав-Хмельницькому відділенні Київської обласної філії позивача, шляхом видачі позивачу готівкових грошових коштів в межах суми кредиту з наступною їх конвертацією на гривні та перерахуванням отриманої суми на зазначені цілі. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються главою 71 ЦК України. За правилами ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу укладеного кредитного позивач мав надати кредит з позичкового рахунку позивача відкритого у Переяслав-Хмельницькому відділенні Київської обласної філії, шляхом видачі йому готівкових грошових коштів в межах суми кредиту з наступною їх конвертацією на гривні та перерахуванням отриманої суми на зазначені цілі. Відповідно до вимог ст. ст. 526 та 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Дослідивши письмові матеріали справи, а саме: кредитний договір, розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки вказані докази свідчать лише про намір сторін, а не про факт укладення договору, що врегульовано ст. 1046 ЦК України. Тобто, жодних належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів відповідачем не надано. Позивач не надав суду будь-якого розрахункового документу, що свідчить про передачу ним та отримання відповідачем кредиту. За таких обставин, суд не може вважати, що договір позики був укладений, оскільки він є укладеним з моменту передання грошей. У звязку з недоведеністю позовних вимог у їх задоволенні слід відмовити. З огляду на вищевикладене,

Outcome: dismissed