Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 13.02.2020 року за № 327 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 52 140, 17 грн. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування\~позову посилається\~на те,\~що 13.02.2020\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Мажуга Владиславом\~Юрійовичем вчинено\~виконавчий напис\~№ 327\~про стягнення\~з нього\~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«СІТІ ФІНАНС»\~заборгованості в\~сумі 52\~140,\~17\~грн.\~Підстави для\~вчинення оскаржуваного\~виконавчого напису\~йому невідомі,\~оскільки жодних\~заборгованостей перед\~відповідачем він\~не має.\~08.05.2020\~року за\~його місцем\~роботи Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Аграрне\~підприємство «Придніпровське»\~надійшла постанова\~приватного виконавця\~Виконавчого округа\~міста Києва\~Клименко Романа\~Васильовича ВП\~№ 61643714\~від 04.05.2020\~року про\~звернення стягнення\~на заробітну\~плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інші доходи\~боржника оскільки\~він отримує\~дохід у\~Товаристві з\~обмеженою відповідальністю\~«Аграрне підприємство\~«Придніпровське».\~11.06.2020\~року,\~шляхом формування\~відповідної Інформації\~з Єдиного\~реєстру боржників,\~він пересвідчився,\~що відносно\~нього,\~дійсно,\~відкрите виконавче\~провадження №\~61643714,\~хоча постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження\~він не\~отримував.\~Отже,\~на час\~звернення до\~суду йому\~достовірно відомо,\~що за\~незаконно вчиненим\~виконавчим написом\~приватним виконавцем\~відкрито виконавче\~провадження і\~незаконний виконавчий\~документ виконується\~шляхом звернення\~стягнення на\~його доходи\~у вигляді\~заробітної плати.\~У зв`язку\~з тим,\~що він\~не має\~копії оскаржуваного\~виконавчого напису,\~а також\~не ознайомлений\~з матеріалами\~виконавчого провадження,\~звертається до\~суду з\~клопотанням про\~витребування доказів. З\~вчиненням вищевказаного\~виконавчого напису\~категорично не\~погоджується,\~вважає його\~вчиненим з\~порушенням вимог\~законодавства,\~з огляду\~на наступне.\~Кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~Кожна особа\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу\~має право\~звернутися до суду,\~який може\~захистити цивільне\~право або\~інтерес у\~один із\~способів,\~визначених законодавством,\~або й\~іншим способом,\~що встановлений\~договором або\~законом.\~При цьому,\~відповідно до\~статті 18\~ЦК України,\~нотаріус здійснює\~захист цивільних\~прав шляхом\~вчинення виконавчого\~напису на\~борговому документі\~у випадках\~і в\~порядку,\~встановлених законом.\~Згідно з\~частиною першої\~статті 1\~Закону України\~від 2\~вересня 1993\~року №\~3425-XII\~«Про нотаріат»,\~нотаріат в\~Україні -\~це система\~органів і\~посадових осіб,\~на які\~покладено обов`язок\~посвідчувати права,\~а також\~факти,\~що мають\~юридичне значення,\~та вчиняти\~інші нотаріальні\~дії,\~передбачені цим\~Законом,\~з метою\~надання їм\~юридичної вірогідності.\~Порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами та\~посадовими особами\~органів місцевого\~самоврядування встановлюється\~Законом «Про\~нотаріат» та\~іншими актами\~законодавства України\~(частина\~перша статті\~39\~Закону «Про\~нотаріат»).\~Цим актом\~є,\~зокрема,\~Порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затверджений наказом\~Міністерства юстиції\~України 22\~лютого 2012\~року №\~296/5\~та зареєстрований\~у Міністерстві\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року за\~№ 282/20595.\~Вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~-\~це нотаріальна\~дія (пункт\~19\~статті 34\~Закону України\~«Про нотаріат»).\~Правовому регулюванню\~процедури вчинення\~нотаріусами виконавчих\~написів присвячена\~Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат»\~та Глава\~16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій.\~Так,\~згідно зі\~статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість.\~Перелік документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів,\~встановлюється Кабінетом\~Міністрів України.\~Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~визначено умови\~вчинення виконавчих\~написів.\~Відповідно до\~приписів цієї\~статті Закону,\~нотаріус вчиняє\~виконавчі написи, якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років, а у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~організаціями -\~не більше\~одного року.\~Якщо для\~вимоги,\~за якою\~видається виконавчий\~напис,\~законом встановлено\~інший строк\~давності,\~виконавчий напис\~видається у\~межах цього\~строку.\~Порядок вчинення\~нотаріальних дій\~містить такі\~самі правила\~та умови\~вчинення виконавчого\~напису (пункти\~1,3\~Глави 16\~розділу II\~Порядку).\~Згідно з\~підпунктом 2.1\~пункту 2\~Глави 16\~розділу II\~Порядку для\~вчинення виконавчого\~напису,\~стягувачем або\~його уповноваженим\~представником нотаріусу\~подається заява,\~у якій,\~зокрема,\~мають бути\~зазначені:\~відомості про\~найменування і\~місце проживання\~або місцезнаходження\~стягувача та\~боржника;\~дата і\~місце народження\~боржника -\~фізичної особи,\~місце його\~роботи;\~номери рахунків\~у банках,\~кредитних установах,\~код за\~ЄДРПОУ для\~юридичної особи;\~строк,\~за який\~має провадитися\~стягнення;\~інформація щодо\~суми,\~яка підлягає\~стягненню,\~або предметів,\~що підлягатимуть\~витребуванню,\~включаючи пеню,\~штрафи,\~проценти тощо.\~Заява може\~містити також\~іншу інформацію,\~необхідну для\~вчинення виконавчого\~напису.\~У разі,\~якщо нотаріусу\~необхідно отримати\~іншу інформацію\~чи документи,\~які мають\~відношення до\~вчинення виконавчого\~напису,\~нотаріус вправі\~витребувати їх\~у стягувача\~(підпункт\~2.2\~пункту 2\~Глави 16\~розділу II\~Порядку).\~Крім того,\~підпунктами 3.2,\~3.5\~пункту 3\~Глави 16\~розділу II\~Порядку передбачено,\~що безспірність\~заборгованості підтверджують\~документи,\~передбачені Переліком\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №\~1172.\~При вчиненні\~виконавчого напису\~нотаріус повинен\~перевірити,\~чи подано\~на обґрунтування\~стягнення документи,\~зазначені у\~вказаному Переліку\~документів.\~При цьому,\~цей Перелік\~документів не\~передбачає інших\~умов вчинення\~виконавчих написів\~нотаріусами ніж\~ті,\~які зазначені\~в Законі\~України «Про\~нотаріат» та\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій.\~Стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат»\~передбачає,\~що нотаріальна\~дія або\~відмова у\~її вчиненні,\~нотаріальний акт\~оскаржуються до\~суду.\~Право на\~оскарження нотаріальної\~дії або\~відмови у\~її вчиненні,\~нотаріального акта\~має особа,\~прав та\~інтересів якої\~стосуються такі\~дії чи\~акти.\~За результатами\~аналізу вищенаведених\~норм можна\~дійти наступних\~висновків.\~Вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~-\~це нотаріальна\~дія,\~яка полягає\~в посвідченні\~права стягувача\~на стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна.\~При цьому,\~нотаріус здійснює\~свою діяльність\~у сфері\~безспірної юрисдикції\~і не\~встановлює прав\~або обов`язків\~учасників правовідносин,\~не визнає\~і не\~змінює їх,\~не вирішує\~по суті\~питань права.\~Тому вчинений\~нотаріусом виконавчий\~напис не\~породжує права\~стягувача на\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна,\~а підтверджує,\~що таке\~право виникло\~в стягувана\~раніше.\~Мета вчинення\~виконавчого напису\~-\~надання стягувачу\~можливості в\~позасудовому порядку\~реалізувати його\~право на\~примусове виконання\~зобов`язання\~боржником.\~Отже,\~відповідне право\~стягувача,\~за захистом\~якого він\~звернувся до\~нотаріуса,\~повинно існувати\~на момент\~звернення.\~Так само\~на момент\~звернення стягувача\~до нотаріуса\~із заявою\~про вчинення\~виконавчого напису\~повинна існувати\~й,\~крім того,\~також бути\~безспірною,\~заборгованість або\~інша відповідальність\~боржника перед\~стягувачем.\~Безспірність заборгованості\~чи іншої\~відповідальності боржника\~-\~це обов`язкова\~умова вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису (стаття\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»).\~Однак,\~характер правового\~регулювання цього\~питання дає\~підстави для\~висновку про\~те,\~що безспірність\~заборгованості чи\~іншої відповідальності\~боржника для\~нотаріуса підтверджується\~формальними ознаками\~-\~наданими стягувачем\~документами.\~згідно з\~Переліком документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться v\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів.\~Таким чином,\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~відбувається за\~фактом подання\~стягувачем документів,\~які,\~згідно із\~відповідним Переліком,\~є підтвердженням\~безспірності заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем. Однак,\~сам по\~собі цей\~факт (подання\~стяіувачем відповідних\~документів нотаріусу)\~не свідчить\~про відсутність\~спору стосовно\~заборгованості як\~такого.\~З огляду\~на наведене\~та з\~урахуванням приписів\~статей 15,16,18\~ЦК України,\~статей 50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~захист цивільних\~прав шляхом\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~полягає в\~тому,\~що нотаріус\~підтверджує наявне\~у стягувача\~право на\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна.\~Це право\~існує,\~поки суд\~не встановить\~зворотного.\~Тобто боржник,\~який так\~само має\~право на\~захист свого\~цивільного права,\~в судовому\~порядку може\~оспорювати вчинений\~нотаріусом виконавчий\~напис:\~як з\~підстав порушення\~нотаріусом процедури\~вчинення виконавчого\~напису,\~так і\~з підстав\~неправомірності вимог\~стягувача (повністю\~чи в\~частині розміру\~заборгованості або\~спливу строків\~давності за\~вимогами в\~повному обсязі\~чи їх\~частині),\~з якими\~той звернувся\~до нотаріуса\~для вчиненням\~виконавчого напису.\~Тому суд,\~при вирішенні\~спору про\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~не повинен\~обмежуватися лише\~перевіркою додержання\~нотаріусом формальних\~процедур і\~факту подання\~стягувачем документів\~на підтвердження\~безспірної заборгованості\~боржника,\~згідно з\~Переліком документів.\~Для правильного\~застосування положень\~статей 87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~у такому\~спорі суд\~повинен перевірити\~доводи боржника\~в повному\~обсязі й\~установити та\~зазначити в\~рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Підсумовуючи викладене, з наведених норм вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року зазначені зміни, що внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 до Переліку визнано незаконними та нечинними, (ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін). Таким чином, на мою думку, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис про стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів та не перевірив, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку. Нотаріус також вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України). За таких обставин, спосіб захисту, визначений позивачем, полягає у визнанні виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин звернувся до суду. В судове засідання сторони не прибули, представник позивача надіслала заяву про розгляд справи у свою та свого довірителя відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.179). Відповідач та треті особи неодноразово належним чином повідомлялись про розгляд справи судовими повістками з поштовими повідомленнями, які або отримувались уповноваженими особами, або повертались без вручення. Крім того, про розгляд справи учасники повідомлялись й оголошеннями на офіційному веб-порталі «Судової влади». Своїм правом\~на надіслання\~відзиву ні\~відповідач,\~ні треті\~особи не\~скористались. Приватний нотаріус Мажуга В.Ю. надіслав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність в зв`язку з поширенням коронавірусу (а.с.90, 93). Інші учасники процесу будь-яких заяв, пояснень чи заперечень до суду не надали. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка, згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України,\~є частиною національного законодавства України та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 13.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. вчинено виконавчий напис № 327 про стягнення з позивача по справі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в сумі 52 140, 17 грн.(а.с.43). 08.05.2020 року за місцем роботи позивача надійшла постанова приватного виконавця Виконавчого округа міста Києва Клименко Р.В. ВП № 61643714 від 04.05.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.13). 11.06.2020 року, згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників, відносно позивача по справі відкрите виконавче провадження № 61643714 (а.с.14). З вчиненням вищевказаного виконавчого напису позивач категорично не погоджується і вважає його вчиненим з порушенням вимог законодавства. Нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»,\~нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису, як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи, згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, саме по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей\~15,\~16,\~18 ЦК України\~та статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії чи акту або відмови у їх вчиненні, має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» не надала суду жодного доказу на отримання позивачем по справі повідомлень за весь час прострочки, що така заборгованість існує і письмових вимог про усунення заборгованості. Хоча нотаріус мав право вчинити виконавчий напис тільки після 30 днів з дня отримання боржником такої вимоги. Крім того, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності позивач по справі [PERSON] заперечує в повному обсязі. Сам по собі факт подання стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» - відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом, відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18). За таких обставин, на думку суду, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуги В.Ю. № 327, виданий 13.02.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 52\~140 грн. 17 коп. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п.6 ч.3\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги задоволені, а позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір за подання позову (840,80 грн.), то у порядку, передбаченому\~ст.141 ЦПК України,\~він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840грн. 80 коп., сплачений останнім за подання позову до суду.

Outcome: approved