Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів - [PERSON] та [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») заборгованість у розмірі 136 397, 89 грн. за договором фінансового лізингу №НА00А+28265919 від 26 березня 2013 року та витрати на сплату судового збору у розмірі 2045,97 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що заявою про приєднання до Умов та правил фінансового лізингу №НА00А+28265919 від 26 березня 2013 року [PERSON] виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті www.privatbank.ua, а вказана заява із додатками до неї разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складають Договір фінансового лізингу. У відповідності до умов договору фінансового лізингу [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у платне користування автомобіль марки LIFAN, модель - Х60, рік випуску - 2013, тип ТЗ - внедорожник, № кузова/шасі - [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER] та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 «Графік лізингових платежів», з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до п.2.9.4.8.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту Лізінгодавець надає Лізінгоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. У цьому ж повідомленні лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за цим договором. У порушення норм закону та положень укладеного договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконані. В забезпечення виконання зобов'язання за договором фінансового лізингу №НА00А+28265919 від 26 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 03 квітня 2013 року укладено договір поруки. У відповідності до умов договору поруки (п.5), позивачем на адресу відповідачів 24.04.2015 за вих.№3040НАL2S0TY було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором фінансового лізингу №НА00А+28265919 від 26 березня 2013 року. Проте, вимога була залишена без задоволення. Таким чином, станом на 30 вересня 2015 року заборгованість за договором фінансового лізингу №НА00А+28265919 від 26 березня 2013 року складає 136397,89 грн., а саме: 104 093,36 грн. - заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; 15280,42 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 3393,13 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 13630,98 грн. - заборгованість з пені. Дану заборгованість позивач просить стягнути із відповідачів. В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника банку та не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в тому числі шляхом публікації в газеті оголошення про виклик до суду у відповідності до п. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в їх відсутність не надали. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається із матеріалів справи, 26 березня 2013 року заявою про приєднання до Умов та правил фінансового лізингу №НА00А+28265919 [PERSON] виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті www.privatbank.ua. Заява про приєднання до Умов та правил фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи складають договір фінансового лізингу, який укладено на підставі статей 633, 634 ЦК України. У відповідності до умов договору фінансового лізингу [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у платне користування автомобіль марки LIFAN, модель - Х60, рік випуску - 2013, тип ТЗ - внедорожник, № кузова/шасі - [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER] та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 «Графік лізингових платежів», з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Пунктом 3 ч.2 ст. 11 ЗУ «Про фінансовий лізинг» встановлено обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. У відповідності до п. 2.9.4.8.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події Дефолту лізингодавець надає лізингоотримувачу письмове повідомлення про настання події Дефолту та повернення предмету лізингу. У повідомленні про Дефолт, окрім зазначеної інформації лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за цим договором. Відповідно до правил ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що визначено ч. 1 ст. 612 ЦК України. Далі, пунктом 2.9.4.8.2.4 договору передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про Дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобов'язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором, яка відповідно до розділу 2.9.4.1 означає залежно від контексту грошові зобов'язання лізингоодержувача перед лізингодавцем строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобов'язаннями. Встановлено, що станом на 30 вересня 2015 року заборгованість за договором фінансового лізингу №НА00А+28265919 від 26 березня 2013 року складає 136397,89 грн., а саме: 104 093,36 грн. - заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; 15280,42 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 3393,13 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 13630,98 грн. - заборгованість з пені. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1ст. 549 ЦК України). Право лізингодавця на відшкодування збитків як наслідків неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача зазначено і у ст. 10 ЗУ «Про фінансовий лізинг». Отже, суд аналізуючи вищевикладене, прийшов до висновку, що у відповідача [PERSON] виникла перед позивачем заборгованість за користування предметом лізингу, що складається із заборгованостей по залишку вартості предмету лізингу, за винагородою за користування предметом лізингу, за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу та за пенею. В забезпечення виконання зобов'язання за договором фінансового лізингу №НА00А+28265919 від 26 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 03 квітня 2013 року укладено договір поруки. Відповідно до п. 2 договору поруки [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати перед лізингодавцем за виконання зобов'язань за договором в тому ж розмірі, що і лізингоодержувач, включаючи сплату лізингу, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Пунктом 4 договору поруки визначено, що у випадку невиконання лізингоодержувачем зобов'язань за договором, лізингоодержувач і поручитель відповідають перед лізингодавцем як солідарні боржники. Відповідно до положень п. 1 ст. 553, п. 1 та п.2 ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором, у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. У відповідності до умов договору поруки (п.5), позивачем на адресу відповідачів 24.04.2015 за вих.№3040НАL2S0TY було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором фінансового лізингу №НА00А+28265919 від 26 березня 2013 року. Проте, вимога про залишена без задоволення. Отже, вимоги позивача щодо стягнення солідарно заборгованості за договором фінансового лізингу є обґрунтованими та доведеними. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 79 та 88 ЦПК України, а саме: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, які суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при пред'явленні позову до суду були сплачені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 2045,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням №IHN90B1A7R від 30.10.2015. У відповідності до п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (зі змінами, внесеними згідно із постановою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 25.09.2015) солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, однак при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Відтак, з відповідачів у зв'язку із задоволенням позовних вимог підлягає стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору з кожного і рівних частинах по 1022,98 грн. (одна тисяча двадцять дві гривні дев'яносто вісім копійок). На підставі ст.ст. 554, 610-612, 627, 806, ЦК України, ст. 1, 6, 10, 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» та

Outcome: approved