Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд припинити право [PERSON] на 32/200 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке складається із житлового будинку літ. Б-1 (разом із житловою прибудовою літ. Б1-1, сіньми літ. Б та прибудовою літ. Б3-2) загальною площею 77,7 м2, житловою площею 40,1 м2, сараю літ. К, вбиральні літ. Л, льоху літ. М, душу літ. О, огорожі 1, 6-8. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить 68/100 часток домоволодіння по [ADDRESS]. Власник інших 38/100 часток - [PERSON], - якому рішеннями Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 200-14 від 04.06.1991 та № 154-2 від 07.06.1994 було дозволено знести належний йому старий аварійний будинок лі. А-1 і на його місці побудувати новий будинок, від будівництва відмовився ще у 1994 році, а на земельній ділянці залишився тільки об'єкт незвершеного будівництва літ. Н, яке на сьогоднішній день являє собою напівзруйнований фундамент будинку. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON], у судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Повідомлявся про дату, час і місце судових засідань як шляхом направлення судових повісток, так і через оголошення у пресі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Харківської міської ради - у судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду письмові пояснення, в яких просив розглядати справу за відсутності третьої особи відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності на підставі рішення народного суду Київського району м. Харкова від 05.04.1984 належить 68/100 часток домоволодіння по [ADDRESS]. Власником інших 32/200 даного домоволодіння на підставі мирової угоди, затвердженої рішенням народного суду Київського району м. Харкова від 16.05.1984 є [PERSON]. Домоволодіння за адресою [ADDRESS] раніше складалось із двох житлових будинків: літ. А-1 та літ. Б-1. Фактично, у моєму користування знаходився житловий будинок літ. Б-1, а у користуванні інших співвласників домоволодіння - [PERSON] та [PERSON] - знаходився житловий будинок лі. А-1. Рішенням Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 232-19 від 21.08.1990 було анульовано право власності третього співвласника даного домоволодіння [PERSON], якій належало 32/200 частини домоволодіння, оскільки рішенням Київського районного виконавчого комітету № 205-11 від 16.07.1985 її житловий будинок був визнаний непридатним для проживання, а сама [PERSON] була відселена. Крім того, даним рішенням було встановлено, що [PERSON] в даному будинку не проживає, за належним йому будинком не слідкує, що призводило до його руйнації та погіршення стану прибудинкової території. З огляду на це [PERSON] було зобов'язано протягом року з моменту вручення рішення виконкому провести необхідний ремонт будинку та прибудинкової території. Крім того, даним рішенням виконкому було вирішено у випадку не приведення [PERSON] будинку в належний санітарно-технічний стан у встановлений строк підготувати для народного суду необхідні документи для позбавлення [PERSON] права власності. Рішеннями Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 200-14 від 04.06.1991 та № 154-2 від 07.06.1994 [PERSON] було дозволено знести старий аварійний будинок літ. А-1 і на його місці побудувати новий будинок, а закінчивши його будівництво пред'явити приймальній комісії до 30.05.1994. В подальшому строк будівництва [PERSON] було продовжено до 30.11.1995. В той же час, оскільки [PERSON] при будівництві порушив вимоги щодо прив'язки будинку до меж земельної ділянки, рішенням Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів було призупинено дію рішень виконкому № 200-14 від 04.06.1991 та № 154-2 від 07.06.1994. В подальшому [PERSON] від будівництва відмовився і на земельній ділянці залишився об'єкт незвершеного будівництва літ. Н, яке на сьогоднішній день являє собою напівзруйнований фундамент будинку. Відповідно до письмових пояснень представника Харківської міської ради [PERSON] встановлено, що станом на день розгляду справи в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про надання та доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, інформація щодо житлового будинку по [ADDRESS], відсутня. Таким чином, підтверджуються доводи позивача про те, що [PERSON] після демонтажу у 1994 році належного йому аварійного будинку так і не приступив до будівництва нового будинку з даною адресою. Вказана обставина підтверджується також даними наданого до матеріалів технічного паспорту н домоволодіння, а також довідкою КП «Харківське БТІ» від 25.10.2013. З огляду на це суд погоджується з доводами позивача про те, що наявність вищевказаного об'єкту незавершеного будівництва (фундаменту літ. Н) порушує його права та інтереси, зокрема погіршує умови користування власним будинком, створює загрозу життю та здоров'ю позивача та членів його сім'ї, а також загрозу санітарно-епідеміологічного характеру, оскільки безпосередньо на ньому та навколо знаходиться багато будівельного та побутового сміття. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Зібраними по справі доказами підтверджується, що будинок літ. А-1 на земельній ділянці по [ADDRESS] не існує, оскільки він був знищений власником через його аварійність на підставі відповідного рішення Київського районного виконавчого комітету. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладені обставини, зважаючи на рішення Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 232-19 від 21.08.1990 суд погоджується, що наявні правові підстави для припинення права власності [PERSON] на 32/200 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту від 18.12.2007 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається із житлового будинку літ. Б-1 (разом із житловою прибудовою літ. Б1-1, сіньми літ. Б та прибудовою літ. Б3-2) загальною площею 77,7 м2, житловою площею 40,1 м2, сараю літ. К, вбиральні літ. Л, льоху літ. М, душу літ. О, огорожі 1, 6-8. Судом встановлено, що вказані будівлі були зведені позивачем та являються його власністю. Судом також встановлено, що об'єктів нерухомого майна, які на праві приватної власності належать [PERSON] чи іншим особам, на території вказаного домоволодіння відсутні. Тому суд погоджується із доводами позивача про наявність правових підстав для визнання за [PERSON] права власності на все домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 16, 321, 328, 346, 349, 392 ЦК Ураїни,

Outcome: approved