Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 08 квітня 2014 року у розмірі 41 907 грн. 67 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп., зазначаючи, що 08 квітня 2014 року з відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно якого вона отримала від позивача кредит в сумі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою умов договору виникла заборгованість, яка станом на 30 квітня 2018 року складає 41 907 грн. 67 коп. з яких: 499 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом, 34 468 грн. 99 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 467 грн. 46 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 971 грн. 79 коп. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відзиву не надіслала. Тому суд визнає її неявку неповажною, та, зі згоди позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 08 квітня 2014 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримала від позивача кредит в сумі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с.9-34/. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір, що підтверджується її особистим підписом у заяві /а.с.9-34/. Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, сплачувати відсотки за його користування, перевіряти платіжний ліміт, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.7 «Умов та Правил надання банківських послуг» власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню офердтрафту. Згідно п.2.1.1.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку клієнт має виконати зобов'язання з повернення кредиту, виплати винагороди банку. Відповідно до 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушення позичальником строків платежу по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, однак відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до матеріалів справи, відповідач станом на 30 квітня 2018 року має заборгованість у розмірі 41 907 грн. 67 коп. з яких: 499 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом, 34 468 грн. 99 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 467 грн. 46 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 971 грн. 79 коп. - штраф (процентна складова) /а.с.8/. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь пені, комісії та штрафів суд виходить з такого. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача 500 грн. фіксованого штрафу та 1 971 грн. 79 коп. штрафу, нарахованого у відповідності з кредитним договором переконливо свідчать про безпідставне намагання застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.549 ЦК пеня і штраф як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Таким чином умова кредитного договору про подвійну відповідальність боржника, викладені у заяві, яка є складовою кредитного договору відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України являється нікчемною і не може застосовуватися до боржника. За таких обставин сума боргу підлягає зменшенню на 1 971 грн. 79 коп. - суму процентної складової штрафу з вищевикладених підстав. Крім того, звертаючись з позовними вимогами до відповідачки про стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 467 грн. 46 коп., позивачем не було доведено, що з цієї суми є пенею, а що комісією, тоді як ці складові частини кредитного боргу не є тотожними поняттями цивільного права та мають різну правову природу: пеня - вид забезпечення виконання зобов'язання; комісія - плата за обслуговування кредиту. Крім того на підставі наявних у справі доказів суд не може визначити, що є пенею, а що комісією, а також визначити, з якої саме суми заборгованості виходив позивач, нараховуючи суму штрафу в розмірі 1 971 грн. 79 коп., а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цих вимог через недоведеність. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 468 грн. 42 коп., з яких: 499 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом, 34 468 грн. 99 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial