Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: житлового будинку по [ADDRESS], грошових коштів, які зберігаються в філії «ОщадБанку» № 6780/01 м. Рені Одеської області та приватизаційного майнового сертифікату серії [NUMBER], виданий Ощадним банком України 30.06.1997 р., після смерті батька [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, інший спадкоємець першої черги спадщину не прийняв, та на спадщину не претендує. Пізніше, 05.04.2016 р. позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Представник позивача [PERSON] (ордер серії ОД № 232944 від 18.04.2016 р.) надала суду додаткові обґрунтування позовних вимог. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, представник позивача направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка у підготовче судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер - [INFO] р.; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]»; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], самочинних споруд не має, власник - [PERSON]; копія рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради депутатів трудящих № 263 від 19.10.1971 р. про відвід [PERSON] земельної ділянку під індивідуальне будівництво; копія договору про надання [PERSON] у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку по [ADDRESS]; копія акту від 01.11.1971 р. про виділ земельної ділянки; копія домової книги; копія Ощадної книжки на ім'я [PERSON]; копія приватизаційного майнового сертифікату на ім'я [PERSON]; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по [ADDRESS], копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 16.01.2016 р. з рекомендованим повідомленням «Укрпошти» про вручення поштового відправлення; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS], грошових коштів, які зберігаються в філії «ОщадБанку» № 6780/01 м. Рені Одеської області та приватизаційного майнового сертифікату серії [NUMBER], який виданий Ощадним банком України 30.06.1997 р.. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у зв'язку з чим спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є син спадкодавця [PERSON], який є позивачем по справі та дружина - [PERSON], яка є відповідачкою по справі. У встановлений законодавством строк, 16.01.2016 р., позивач звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. Пізніше, 05.04.2016 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька, шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець спадщину не прийняв та не на неї не претендує, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. Інший спадкоємець першої черги спадщину не прийняв та на неї не претендує. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у зв'язку з обставинами, які не залежать від нього (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved