Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач\~\~звернувся з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлової квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований його син [PERSON]. З 1997 року відповідач не проживає в квартирі, оскільки виїхав з цієї адреси до РФ на заробітки . Місце проживання відповідача йому невідомо, бо той неодноразово його змінював. Він сплачує комунальні послуги за відповідача. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Як член сім»ї він втратив право на користування житлом, бо більше року не проживає в будинку. Перешкод у користуванні квартирою він не чиніть, замки на вхідних дверях не міняв. Тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. У судовому засіданні позивач не був присутнім, подав заяву про розгляд справи без його участі, позові підтримує та просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно довідки КП ЛЖЕК№ 3 № 381 від 25.08.2015 року [PERSON], фактично з 1997 року по теперішній час за адресою [ADDRESS] не проживає у зв»язку з виїздом до Росії ( а.с.10). Із довідки № 853 від 22.08.2015 року ЛКП «Паспорта служба» вбачається, що [ADDRESS] зареєстровані та мешкають разом : [PERSON], [PERSON] Михайлівна-дружина, [PERSON] Анатолійович-син,[PERSON] Анатоліївна-дочка( а.с.11) Із довідки голови домового комітету від 22.08.2015 року вбачається, що [PERSON], за адресою [ADDRESS] не проживає з 1997 року , підтверджується підписами сусідів ( а.с.12) Із копії свідоцтва про право власності на житло від 18.10.1995 року , виданого в/о «Лисичанськвугілля» вбачається, що квартира за адресою м. Лисчианськ, проспект Леніна , 163/44 дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] та членам її сім»ї :[PERSON] чоловіку, [PERSON] сину, [PERSON] Анатоліївні-дочці ( а.с.13) За відомостями адресно-довідкового підрозділу [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] ( а.с.21) Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в [INFO], без поважних причин більше шести місяців, суд вважає, що він втратив право користування квартирою, а тому заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved