Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди в розмірі 11 906 грн.; моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.; судовий збір в розмірі 1409, 6 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.. В обґрунтування позову зазначив, що 30.12.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Porshe, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Nissan, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вартість ремонтних робіт автомобіля [NUMBER] склала 11 906 грн. Проте відповідачка завдану шкоду не відшкодувала. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. В матеріалах справи наявна заява про відкладення розгляду справи, призначеної на 11.06.2018 року, з якої вбачається, що відповідач обізнана, що справа розглядається в суді, ходом справи не цікавиться. З огляду на те, що справа в провадженні знаходиться тривалий час, враховуючи розумність строків розгляду справи, а також те, що відповідач до судових засідань не з'являється суд ухвалив проводити судове засідання. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2018, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. 30.12.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Porshe, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Nissan, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно рахунку-фактури № СФ-СФ00019410 від 06.02.2018 року, вартість ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП склала 11 906 грн. На підставі положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини щодо наявності вини в діях [PERSON] не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 11 906,00 грн. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.021995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача. Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино- наслідкового зв'язку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями. Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтував, з чого він виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн., однак підтверджень того, що нею дані витрати дійсно були понесені суду надано не було. Судом встановлено, що оскільки відповідачем не були відшкодовані позивачу витрати на ремонт автомобіля в добровільному порядку, позивач понесла додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 409, 6 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи квитанціями на зазначену суму, які підлягають стягненню з відповідача. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткове задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: partial