Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх сина малолітнього [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що малолітній [PERSON] розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради «Про відібрання та влаштування в дитячий будинок малолітнього [PERSON]» від 11.12.2012 року №819 відібраний від матері [PERSON] та влаштований в дошкільний дитячий будинок №1 на повне державне утримання. 05.03.2013 року Залізничний районний суд м. Львова постановив рішення про відібрання малолітнього сина [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до наказу відділу у справах дітей Львівської міської ради від 15.04.2013 року №74 малолітній [PERSON] поставлений на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. [PERSON] ніде не працює, зловживає алкоголем, вихованням дитини не займається, не забезпечує дитині належних умов проживання, не цікавиться фізичним та духовним розвитком дитини, в дитячому будинку сина відвідує рідко, а відповідач [PERSON] взагалі сином не цікавиться. В зв'язку з наведеним, просять позов задовольнити. У судовому засіданні представники позивача та третьої особи позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задоволити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив, пояснивши, що він не відвідував сина у дитячому будинку в 2014 році, оскільки проходив реабілітацію після операції на легенях, на даний час [PERSON] влаштувалася прибиральницею на підприємство з іспитовим терміном, просить не позбавляти їх батьківських прав, вони виправляться найближчим часом та почнуть займатися вихованням дитини. Суд ухвалив справу розглядати без участі відповідача [PERSON], яка без поважних причин у судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, однак матеріалів справи достатньо для вирішення справи по суті. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює психологом у Львівському дитячому будинку № 1. [PERSON] з квітня 2014 року дитину не відвідує, а коли відвідує, то від [PERSON] завжди чути різкий запах алкоголю, дитина втікає від матері, а батько [PERSON] відвідував дитину останній раз більше року тому. Заслухавши представників позивача, третьої особи, свідка, прокурора, яка висловила думку, що на даний час достатніх підстав для задоволення позову немає, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити позов з таких підстав. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради «Про відібрання та влаштування в дитячий будинок малолітнього [PERSON]» від 11.12.2012 року № 819 малолітній [PERSON] відібраний від матері [PERSON] та влаштований в дошкільний дитячий будинок №1 на повне державне утримання. 05.03.2013 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова малолітнього [PERSON] відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав /а.с.9,10/. Згідно з наказом відділу у справах дітей Львівської міської ради від 15.04.2013 року №74 малолітній [PERSON] поставлений на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Разом з тим, зі записів, які містяться у журналі відвідувань дошкільного дитячого будинку № 1, убачається, що [PERSON] протягом січня - квітня 2014 року неодноразово навідувала свого сина у дитячому будинку /а.с.35,36/. Крім того, як убачається з пояснення [PERSON], він не відвідував сина у дитячому будинку в 2014 році, оскільки проходив реабілітацію після операції на легенях, на даний час [PERSON] влаштувалася прибиральницею на підприємство з іспитовим терміном. Таким чином, дії відповідачів засвідчують, що вони не втратили інтересу до дитини мають бажання та можливості утримувати та виховувати її, а відтак враховуючи доведеність певних намагань відповідачів проявити турботу про дитину, суд вважає, що є недоцільним на даний час позбавляти відповідачів батьківських прав. Разом з тим, враховуючи положення п.18 Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Проте, це не позбавляє права позивача в майбутньому звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав у випадку, якщо відповідачі не змінити своє ставлення до виховання їх сина [PERSON]

Outcome: dismissed