Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якою зазначає, що з 2014 по теперішній час мешкає з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON]. На момент виписки позивача забрав матір із дитиною з пологового будинку, оскільки вважає себе батьком новонародженої дитини [PERSON] Однак, при реєстрації народження дитини у відділ РАЦС відомості про батька дитини зазначили зі слів відповідача, оскільки на момент народження сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначає, що разом із відповідачем перебувають у фактичних шлюбних відносинах, проживають разом із дитиною, сумісно її виховують та утримують тощо. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач звернулася до суду із заявою якою просить розглянути справу у її відсутністю, вимоги позову визнає у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з явився, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином. Суд, вивчивши доводи позову, позицію відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] та його батьками у свідоцтві про народження, серії [NUMBER] від 16.06.2016, актовий запис № 643, вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до правил ст. 125 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: - за заявою матері та батька дитини; - за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини та за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст.ст. 126, 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статями 7,9,19 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, дерадви-учасн6иці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконання обов'язків по вихованню дітей. Далі, відповідно до правил ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законним підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, оскільки з боку відповідача надано заяву про визнання за позивачем батьківства, суд вважає за необхідне постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідно до правил ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved