Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів у якому поставив питання про визнання за ним права власності на приміщення гаражів, загальною площею 1743,5 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] Богородчанського району Івано-Франківської області. На обґрунтування заявлених вимог вказує, що приміщення гаражів колишнього СГВК «Маяк» в 2003 році були виділені як цілісний майновий комплекс відповідачам, які були співвласниками майнових паїв за рахунок майна пайового фонду СГВК «Маяк». Вказане рішення було прийнято на зборах співвласників майнових паїв СГВК «Маяк» 09.11.2003 року, що відображено у протоколі №2. Протягом 2005-2014 років позивач зазначає, що уклав з кожним зокрема співвласником, який отримав це майно, договори купівлі-продажу їх частки у майні, а відтак право на вказане майно перейшло до нього. На даний час він одноосібно володіє та користується вказаним майном, однак оформити право власності на нього не може. Через зміни, які відбулись у законодавстві, сільські ради на даний час позбавлені права видавати свідоцтва про право власності на нерухоме майно. У реєстраційній службі йому повідомили про неможливість за відсутності документів, що підтверджують виникнення права власності на вказане нерухоме майно провести державну реєстрацію, посилаючись на п.26-27 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703 «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки СГВК «Маяк», який був правонаступником селянської спілки «Маяк» (до 1991 року колгоспу «Маяк»), ліквідовано, відшукати первинні документи, які б підтверджували право власності на вказану нерухомість неможливо, то в порядку ст.392 ЦК України просив визнати за ним право власності на приміщення гаражів. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав. Вказав, що з 2003 року, фактично з моменту виділення групі пайовиків вказаного майна в рахунок їх майнового паю, він орендував у них дане приміщення. Протягом 2005-2014 років у кожного з пайовиків викупив його частку у даному майні, а тому визнання за ним права власності не порушить будь-чиїх інтересів. Просив позов задовольнити Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали суду заяви у яких просили розглянути справу у їх відсутності, заявлені позовні вимоги визнали, підтвердили, що продали позивачу належну їм частку у майні, отриманому в рахунок виплати майнового паю. Заслухавши пояснення позивача, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до рішення зборів співвласників майнових паїв СГВК «Маяк (с.Підгір'я Богородчанського району) від 09.11.2003 року (протокол №2) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали від майнової комісії СГВК по акту прийому-передачі від 10.11.2013 року нерухоме майно - гаражі для автомобілів та побутові приміщення, в єдиному комплексі. Вказані обставини підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] - голова майнової комісії СГВК «Маяк». Відповідно до акту прийому-передачі майно прийняв [PERSON], який з того часу фактично орендував вказане майно у вказаної групи пайовиків. 20.04.2005 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу майнового паю з [PERSON], яка передала йому свідоцтво та право на частку у пайовому майні. Такі ж договори [PERSON] уклав з [PERSON] 24.11.2005 року, з [PERSON] 10.02.2011 року, з [PERSON] 19.11.2013 року, з [PERSON] 19.11.2013 року, з [PERSON] 10.02.2014 року, з [PERSON] 10.03.2011 року, з [PERSON] 20.07.2012 року, з [PERSON] 10.07.2014 року, з [PERSON] 17.03.2011 року. Майнові сертифікати вказаних пайовиків були погашені, про що свідчать дані Підгірської сільської ради. Таким чином, [PERSON], викупивши у групи пайовиків частку кожного у праві спільної часткової власності, набув право на майно, а право власності відповідачів, згідно ст. 346 ЦК України припинилось. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно представленого технічного паспорту вказаний об'єкт нерухомості складається з 23 приміщень загальною площею 1743,5 кв.м. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. На підставі викладеного, ст.ст.328, 392, 1274 ЦК України,

Outcome: approved