Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 179,3 м. кв., житловою площею 76,9 кв.м., який знаходиться за адресою по [ADDRESS] після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO] року. Позовну заяву мотивує тим, що [INFO] року померла тітка позивача [PERSON], яка 23.06.2014 року склала заповіт, за яким все своє майно заповіла племіннику [PERSON] Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок на [ADDRESS] у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки тітка за життя згідно відомостей КПЛОР Дрогобицьке МБТІ та ЕО не оформила право власності. Про те, що будинок належав тітці позивача свідчить факт належності їй земельної ділянки площею 0,10 га, на якій стоїть вище згаданий будинок. Виконавчий комітет Дрогобицької районної ради рішенням № 321 від 20.12.1984р. надав дозвіл на будівництво житлового будинку та видачу будівельного паспорта на земельній ділянці на [ADDRESS]. Житловий будинок був побудований в 1987 році у відповідності до будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, який був виданий на чоловіка тітки позивача. Належність житлового будинку [PERSON] підтверджується довідками Доброгостівської сільської Ради № 2330,2332 про те, що вона проживала разом з чоловіком в будинку [ADDRESS] до часу смерті та, що житловий будинок, рахувався за її чоловіком. Вищевикладені обставини свідчать про те, що позивач по справі, змушений в судовому порядку ставити питання про визнання права власності на це спадкове майно. В судове засідання позивач не з'явився, проте подав суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд позову у його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч.2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Зі свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 08.07.2014 року та серії [NUMBER] від 09.07.2002 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON], які згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15.02.1951 року були подружжям, померли. (а/с 5-7). З заповіту, посвідченого секретарем Доброгостівської сільської ради 23.06.2014 року за №21, вбачається, що [PERSON] заповіла в користь свого племінника [PERSON] все належне їй майно (а/с 8). Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визначається, що спадкоємець, прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з довідки № 2330 від 09.11.2015 року, виданої виконавчим комітетом Доброгостівської сільської ради, (а/с 10) [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком в [ADDRESS] Таким чином, судом безспірно встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння житловим будинком, який додатково підтверджується довідкою № 2331 від 09.11.2015 року про проживання [PERSON] до дня смерті в будинку за адресою [ADDRESS], та довідкою № 2333 від 09.11.2015 року про належність [PERSON] земельної ділянки за адресою [ADDRESS] для обслуговування вище вказаного будинку (а/с 11, 13). Згідно довідки Доброгостівської сільської ради № 2332 від 09.11.2015 року будинковолодіння [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON] та на балансі сільської ради не рахується (а/с 12). Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З матеріалів справи встановлено, що спадкодавець належним чином не зареєструвала право власності на вказаний житловий будинок, не звернулась до відповідних органів для здійснення державної реєстрації права власності. Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, позивач звернувся до нотаріальної контори, за видачею свідоцтва про право на спадщину, але таке йому не видано на все заявлене спадкове майно, яке належало спадкодавцю, оскільки право власності спадкодавця не було зареєстровано у встановленому законом порядку. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] належав [PERSON], але право власності у встановленому законом порядку зареєстроване нею не було, після її смерті позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказаний будинок, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на будинок в порядку спадкування після смерті спадкодавця.

Outcome: approved