Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 серпня 2008 року між ним з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, був укладений договір позики №105, згідно якого він передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 86800 доларів США ( вісімдесят шість тисяч вісімсот доларів США), а вона в свою чергу зобовязувалась повернути йому грошові кошти у розмірі 86800 доларів США до 01 вересня 2009 року. На підтвердження факту передачі коштів між ним та [PERSON] був укладений Акт прийому - передачі грошових коштів за договором позики від 08.08.2008 р., підписаний обома сторонами. На початку вересня 2009 року він зателефонував відповідачці з приводу повернення суми грошей, передбаченої вищезазначеним договором. [PERSON] повідомила, що у неї виникли певні труднощі, а тому достатньої суми на даний момент вона не має, але запевнила, що від своїх зобовязань відносно повернення коштів , вона не відмовляється і пообіцяла обовязково розрахуватися у найближчий строк, на протязі року. Він з розумінням поставився до складних обставин [PERSON] і погодився почекати повернення коштів. Так, за весь час [PERSON] повернула йому у червні 2011 року суму у розмірі - 1500 дол. США, а також 22.10.2012 року - повернула йому іще 500 дол. США. Він неодноразово звертався до [PERSON] з приводу повернення усієї суми коштів але вона завжди повідомляла що кошти поверне пізніше, усі подальші його звернення до неї закінчувалися лише різного роду відмовками. На даний час [PERSON] незважаючи на умови договору позики № 105 від 08.08.2008 р. не виконує його умови та всіляко намагається ухилитися від виконання взятого на себе, вказаним договором, обовязку. Відповідно до п.7 договору позики № 105 від 08.08.2008 року укладеного між ним та [PERSON], також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний, на вимогу Позикодавця, сплатити суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому відповідно до умов договору позики та відповідно до чинного цивільного законодавства України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки суму основного боргу-84800 дол. США, що становить станом на 26.06.2015 р. 84800 дол. США по курсу НБУ х 21,19= 1796912,00 грн.; суму 3% річних завесь прострочений період, а саме : 14925,84 дол.. США відповідно до курсу НБУ (21,19 станом на 26.06.15р) = 316278,54 грн. Таким чином загальна сума боргу становить 1796912,00 грн. + 316278,54 грн.= 2113190,54 грн. На даний час їхнє спілкування з відповідачкою стало неможливим, вона не відповідає на телефонні дзвінки, не намагається вирішити дане питання в досудовому порядку, що призводить до порушення його цивільних прав та змушує його звернутися з позовом до суду. Вважає, що незаконними діями [PERSON] , її відмовами, нехтуваннями його дзвінків, небажанням врегулювати даний спір у досудовому порядку на протязі всього часу завдало йому та його сімї значної моральної шкоди, яку він оцінює у 20\~000,00 грн. (двадцять тисяч грн.). Така моральна шкода завдана йому тим, що для отримання суми в розмірі 86800 дол. США і передачі їх відповідачці він уклав 08.08.2008 року кредитний договір № 2634/0808/55-023 що має назву - «Споживчий кредит під заставу житлової нерухомості» у Сведбанку на суму 76000,00 дол. США (сімдесят шість тисяч доларів США ) та сплачував щомісячні внески по кредиту у розмірі 1112.46 дол. США (одна тисяча сто дванадцять дол.. США 46 центів). Коли його особистих доходів не стало вистачати , вони змушені були з дружиною віддавати усі свої доходи на погашення кредиту, але і цих коштів щомісячно не вистачало . Тоді банк почав нараховувати штрафні санкції у вигляді пені, які ще більше збільшили його заборгованість перед банком. Станом на 11.12.2013 року загальна сума його заборгованості перед банком становила 96484,66 дол.США. (девяносто шість тисяч чотириста вісімдесят чотири дол.. США , 66 центів). Що призвело до важкого фінансового становища усієї його родини, тим паче що заставою у даному договорі була квартира в якій вони проживають. Сведбанк, а потім і Факторингова компанія «Вектор плюс», яка 11.12.2013 року набула статус кредитора у даному кредитному договорі порушували їхній спокій у квартирі постійними дзвінками, в день та вночі, приходячи з погрозами до квартири у вихідні та святкові дні, вимагаючи терміново її звільнити або надати дозвіл виставити квартиру на торги. Він втратив спокій оскільки може позбутися єдиного житла довірившись та повіривши відповідачці. У звязку з вищевикладеним просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 2113190.54 грн. ( два міліонна сто тринадцять тисяч сто девяносто грн. 54 коп.) та судові витрати. Стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 20000.00 грн. В судове засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. У судове засідання відповідачка та її представник не зявились, про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується телеграмою в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомили а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу за їх відсутності та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення в судовому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2008 року між позивачем [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, був укладений договір позики №105, згідно якого він передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 86800 доларів США ( вісімдесят шість тисяч вісімсот доларів США), а вона в свою чергу зобовязувалась повернути йому грошові кошти у розмірі 86800 доларів США до 01 вересня 2009 року. На підтвердження факту передачі коштів між позивачем та [PERSON] був укладений Акт прийому - передачі грошових коштів за договором позики від 08.08.2008 р., підписаний обома сторонами (а.с.9). На початку вересня 2009 року позивач зателефонував відповідачці з приводу повернення суми грошей, передбаченої вищезазначеним договором. [PERSON] повідомила, що у неї виникли певні труднощі, а тому достатньої суми на даний момент вона не має, але запевнила, що від своїх зобовязань відносно повернення коштів , вона не відмовляється і пообіцяла обовязково розрахуватися у найближчий строк, на протязі року. Так, за весь час [PERSON] повернула позивачу у червні 2011 року суму у розмірі - 1500 дол. США, а також 22.10.2012 року - повернула йому іще 500 дол. США. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з приводу повернення усієї суми коштів але вона завжди повідомляла що кошти поверне пізніше, усі подальші його звернення до неї закінчувалися лише різного роду обіцянками та запевненнями виконати свої зобовязання та повернути кошти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. На даний час [PERSON] незважаючи на умови договору позики № 105 від 08.08.2008 р. не виконує його умови та всіляко намагається ухилитися від виконання взятого на себе, вказаним договором, обовязку. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням є зобовязання для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.7 договору позики № 105 від 08.08.2008 року укладеного між позивачем та [PERSON], також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний, на вимогу Позикодавця, сплатити суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому відповідно до умов договору позики та відповідно до чинного цивільного законодавства України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки суму основного боргу-84800 дол. США, що становить станом на 26.06.2015 р. 84800 дол. США по курсу НБУ х 21,19= 1796912,00 грн.; суму 3% річних завесь прострочений період, а саме : 14925,84 дол.. США відповідно до курсу НБУ (21,19 станом на 26.06.15р) = 316278,54 грн. Таким чином загальна сума боргу становить 1796912,00 грн. + 316278,54 грн.= 2113190,54 грн. Незаконними діями [PERSON], її відмовами, нехтуваннями дзвінків позивача, небажанням врегулювати даний спір у досудовому порядку на протязі всього часу завдало позивачу та його сімї значної моральної шкоди, яку він оцінює у 20\~000,00 грн. (двадцять тисяч грн.). Така моральна шкода завдана позивачу тим, що для отримання суми в розмірі 86800 дол. США і передачі їх відповідачці він уклав 08.08.2008 року кредитний договір № 2634/0808/55-023 що має назву - «Споживчий кредит під заставу житлової нерухомості» у Сведбанку на суму 76000,00 дол. США (сімдесят шість тисяч доларів США) та сплачував щомісячні внески по кредиту у розмірі 1112.46 дол.США (одна тисяча сто дванадцять дол.. США 46 центів). Коли його особистих доходів не стало вистачати, вони змушені були з дружиною віддавати усі свої доходи на погашення кредиту, але і цих коштів щомісячно не вистачало. Тоді банк почав нараховувати штрафні санкції у вигляді пені, які ще більше збільшили його заборгованість перед банком. Станом на 11.12.2013 року загальна сума його заборгованості перед банком становила 96484,66 дол.США. (девяносто шість тисяч чотириста вісімдесят чотири дол.. США, 66 центів). Що призвело до важкого фінансового становища усієї його родини, тим паче що заставою у даному договорі була квартира в якій вони проживають. Сведбанк, а потім і Факторингова компанія «Вектор плюс», яка 11.12.2013 року набула статус кредитора у даному кредитному договорі порушували спокій у квартирі позивача постійними дзвінками, в день та вночі, приходячи з погрозами до квартири у вихідні та святкові дні, вимагаючи терміново її звільнити або надати дозвіл виставити квартиру на торги. Він втратив спокій оскільки може позбутися єдиного житла довірившись та повіривши відповідачці. Відповідно до п.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. 22 жовтня 2012 року відповідачка повернула позивачу 500 дол. США що також говорить про визнання нею свого боргу. Відповідачка повертала частками деякі кошти, а також позивач [PERSON] звернувся з позовом 29 травня 2014 року до Дніпровського районного суду м. Києва (за відомим йому місцем проживання відповідачки) про стягнення грошових коштів за даним договором позики. Представник [PERSON] подав до суду заяву про апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження. В даній заяві зазначив, що [PERSON] змінила місце проживання на [INFO]. Таким чином відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову хоча б одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, строк позовної давності обчислюється з моменту останньої виплати, тобто з 22 жовтня 2012 року або з моменту коли особа дізналась про порушення свого права з 06 березня 2014 року. Виходячи з вищезазначених обставин, позивач не пропустив строку позовної давності звернення до суду. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Outcome: approved