Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідачів про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту на придбання автомобіля №10-29/4447, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 57948, 00 дол. США, зі сплатою 9,9 відсотків річних, та зобов'язався повернути грошові кошти у строк до 17 жовтня 2012 року. Поряд із цим, того ж дня між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №02-10/3548, у якому остання зобов'язалась перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов договору кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням умов укладеного між сторонами договору позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 52 826,16 дол. США, що становить по курсу НБУ станом на 18 липня 2016 року - 1 310 467,90 грн., а також розподілити судові витрати в сумі 19 657,02 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, через канцелярію суду від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він проти задоволення позову заперечив, посилаючись на сплив позовної давності, про що раніше від відповідача була подана заява про застосування строку позовної давності, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, через канцелярію суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона в повному обсязі заперечувала проти задоволення позову. З'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження, суд, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту на придбання автомобіля №10-29/4447, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 57 948, 00 дол. США, зі сплатою 9,9 відсотків річних. (а.с. 10-14) Відповідно до п. 1.3. укладеного договору, в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань перед Кредитором за цим Договором щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, Кредитор укладає з Позичальником договір застави транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель Touareg, 2007 року випуску. 18 жовтня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Укрсоцбанк» укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 10-29/4448, згідно п. 1.1.1. умов якого [PERSON] буде здійснюватися надання кредиту, окремими частинами, зі сплатою 15% річних, в межах максимального ліміту заборгованості за кредитним договором в сумі 27 042,75 грн., з кінцевим терміном повернення 17 жовтня 2012 року. Також, 18 жовтня 2007 року між ПАТ «КБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір застави №02-10/3549, в якості забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаних кредитних договорах, в заставу ПАТ «КБ «Укрсоцбанк» передано транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Touareg, 2007 року випуску, згідно п. 1.3.2.1. умов вказаного договору кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту є 17 жовтня 2012 року. Того ж дня, між ПАТ «КБ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №02-10/3548, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми Кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), при чому відповідно до п.п. 2.1.1.1. кінцевим терміном повернення всієї суми Кредиту є 17 жовтня 2012 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого позивачем до матеріалів позовної заяви, станом на 18 липня 2016 року у позичальника наявна заборгованість у розмірі 52 826,16 дол. США, що складає 1 310 467,90 грн., яка складається із: 26 605, 72 дол. США - 660 012,81 грн. - сума заборгованості за кредитом; 10 175,13 дол. США - 252 416,25 грн. - сума заборгованості за відсотками; 12 077,52 дол. США - 299 609,18 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 3 967,79 дол. США - 98 429,67 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст. 526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п. 1.1.2. укладеного договору про надання кредиту №10-29/4447, кінцевий термін погашення заборгованості - не пізніше 17 жовтня 2012 року. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Такої ж думки дотримується Верховний Суд України у постанові від 29 березня 2017 року у справі №132/3645/14-ц, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Отже, відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами). Таким чином, умовами укладеного договору установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як вбачається з вказаних договорів кінцевим терміном виконання основного зобов'язання встановлено 17 жовтня 2012 року, а позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості у вересні 2016 року, тобто, поза межами встановленого законодавством строку. Відповідач заявив про застосування строку позовної давності шляхом подання відповідної заяви. Частиною 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про сплив якої було заявлено відповідачем у відповідності до положень п. 3, 4 ст. 267 ЦК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed