Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на ті обставини, що він з відповідачкою знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 06 березня 2009 року актовий запис про шлюб №93 складений Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбних відносин із відповідачкою є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що сімейні відносини припинені через конфлікти та непорозуміння на ґрунті різних поглядів на життя. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій зазначив, що на позовних вимогах наполягає, просив справу слухати у його відсутність. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала телефонограму, в якій зазначила, що визнає позов про розірвання шлюбу, просила справу слухати у її відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбних відносин із відповідачкою є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що сімейні відносини припинені через конфлікти та непорозуміння на ґрунті різних поглядів на життя. Відповідачка позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд, постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачкою, відповідачка в свою чергу позовні вимоги визнала та також згодна на розірвання шлюбу, збереження даного шлюбу суперечить їх інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. За таких обставин суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним. \~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.3,56,104-105, 110,112 СК України,

Outcome: approved