Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за Договором про надання споживчого кредиту №95594520000 від 30.09.2019 року в загальному розмірі 70193,30, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 03.09.2019 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого, Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 49960,00 грн., з яких 49700,00 грн. - на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260,00 грн. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Позичальник зобов`язувався повернути кредитні кошти у повному обсязі не пізніше 03.09. 2023 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 87 % річних шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 3753,00 грн. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Позивач вказує, що з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 01.09.2020 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 70193,30 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 48916,57 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України) у розмірі 21057,14 грн.; заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (згідно ст. 625 ЦК України) у розмірі 219,59 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою від 15.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по даній цивільній справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала, відзив на позов до суду не направляла. Відповіднодо положень ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.09.2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений Договір №95594520000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття картковий рахунок, за умовами договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит в сумі 49960,00 грн., з яких 49700,00 грн. - на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260,00 грн. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Строк ліміту кредитування 24 місяці з дати встановлення ліміту кредитування (з можливістю подальшої пролонгації) Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Кредитного договору, підписуючи цей Договір, Позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково - касового обслуговування карткового рахунку, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та оприлюднені, зокрема у газеті «Урядовий кур`єр» №105 від 09.06.2017 року. Правила підписання сторонами Договору стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір, Сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені у цьому Договорі та Правилах. Згідно п.п. 3.6 3.7 Кредитного договору, розмір ануїтентного платежу становить 3753,00 грн. Розмір останнього ануїтентного платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Ануїтентний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 3 числа (включно) кожного місяця. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050,1054 Цивільного кодексу Україниі виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, 06.07.2020 року (вих. №24-1-01/575) ПАТ «УкрСиббанк» надсилало на адресу позичальника[PERSON] письмову вимогу про усунення порушень за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №95594520000 від 30.09.2019 року, а саме погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення, яка станом на 02.07.2020 року складає суму 66 646,14 грн., однак вказана вимога залишена без належного реагування з боку позичальника [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, як підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем порушено умови Договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №95594520000 від 30.09.2019 року, тому позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 70193,30 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 48916,57 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України) у розмірі 21057,14 грн.; заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (згідно ст. 625 ЦК України) у розмірі 219,59 грн., є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в цій частині, при визначені суми заборгованості суд бере за основу надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії Кредитного договору. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and other sv. Ukraine, № 4909/04, § 58). В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідачана користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved