Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті матері позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається зокрема з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем померлої за законом, спадщину прийняв шляхом подачі відповідної заяв до державного нотаріуса (на частину спадкового майна вже отримав свідоцтво), однак нотаріус відмовив позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вище зазначене нерухоме майно, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті матері. За вказаних обставин просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з: житлового будинку «А», загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м.; прибудови «а1», розміром 2,17х6,20 м. Позивач в судове засідання не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання представник Любимівської селищної ради Каховського району не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої - позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [INFO], померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 07 квітня 1999 року зроблено актовий запис за № 22 (а.с. 4). Як слідує з виписки із погосподарської книги № 23, особовий рахунок [NUMBER] від 21 листопада 2011 року, житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] значиться за померлою [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], його батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 4 а). З виданої Любимівською селищною радою Каховського району довідки від 29 серпня 2011 року [PERSON] була зареєстрований та проживала по [INFO] в [ADDRESS]. Разом з нею проживали: син [PERSON], онук [PERSON], онуки [PERSON], [PERSON], правнук [PERSON], правнучки [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до технічного паспорту виготовленого станом на 28 вересня 2014 року, об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS], складається з: житлового будинку «А», прибудови «а1», ганку «а2», літньої кухні «Б», сараю «В», погрібу під «В», сараю «Г», сараю «Д», вбиральні «Є», огорожі № 1, 2, споруди № 3,4,І (а.с. 11 - 13). Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 29 квітня 2013 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 190/2000, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся [PERSON] 21 липня 2000 року за реєстром № 1664 на ім'я [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок слугувало те, що заявником не надано нотаріусу жодного правовстановлюючого документу на житловий будинок щодо належності його спадкодавцю (а.с. 10). [PERSON] померла у 1999 році, тому відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на дані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР (1963 року). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст. 529 ЦК України (1963 року). Згідно з ст. 548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вище наведені норми цивільного права, вбачає, що відповідно до законодавства, яке було чинне на час набуття права власності на житловий будинок спадкодавцем, а саме Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, передбачалася державна реєстрація права власності, проте виникнення права власності на будинок не залежала від державної реєстрації. Суд приходить до висновку про те, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS], правомірно з дотриманням вимог законодавства, що діяло на час виникнення права власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у зв'язку з неможливістю оформлення позивачем права власності на житловий будинок, що належав померлій на праві приватної власності, порушуються його законні права та інтереси, як спадкоємця за законом, які підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок. Вбачає правомірність набуття права власності [PERSON] на спадкове майно - житловий будинок. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачем дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами.

Outcome: approved