Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду і просить розірвати шлюб з [PERSON], який був зареєстрований 17 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 39. Посилається на те, що 17 квітня 2010 року він уклав шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають двох малолітніх дітей. Сімейне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, любові, основних принципів нормального співжиття. Спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, іноді спілкуються, але подружні відносини між ними припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки вони не мають таких намірів. Спору про місце проживання дітей між ними немає. На підтвердження факту одруження позивач надав оригінал свідоцтва про шлюб. Факт народження дітей підтверджений свідоцтвами про народження. Позивач [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, шлюб просить розірвати. Відповідач [PERSON] також подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. У відповідності до положень ст. ст. 3, 24 СК України сімʼю складають особи, які спільно проживають, повʼязані спільним побутом, мають взаємні права та обовʼязки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України врегульовано, що дружина та чоловік зобовʼязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімʼї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст. ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, за правилами якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. За правилами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії МВ № 000570, виданого 10.02.2015, з врахуванням визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, питання судових витрат слід вирішити у відповідності до ст. ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved