Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 25 березня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики. За умовами вказаного договору він передав у власність [PERSON] грошові кошти готівкою в сумі 250000 доларів США, а [PERSON] зобовязалася повернути вказані грошові кошти не пізніше 21 травня 2010 року. У визначений договором строк [PERSON] суму позики не повернула оскільки померла 22 жовтня 2009 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON], яка 19 листопада 2009 року подала заяву про прийняття спадщини до Другої черкаської державної нотаріальної контори, у зав'язку з чим була заведена спадкова справа №971/09. Оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], вважає, що вона повинна повернути суму позики в розмірі 250000 США, яка була отримана [PERSON] за договором позики від 25 березня 2008 року. Однак повернути позику відповідач відмовляється, посилаючись на відсутність грошей. Тому звернувся з даним позовом до суду. В судове засідання позивач надав заяву про те, що просив справу розглядати в його відсутність, позов підтримав повністю та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 250\~000 доларів США. Відповідач в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 25 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики. За умовами договору позики [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти готівкою в сумі 250000 доларів США, а [PERSON] зобовязалася повернути вказані грошові кошти не пізніше 21 травня 2010 року. 25 березня 2008 року [PERSON] отримала кошти а сумі 250000 доларів США, що підтверджується її особистим підписом у договорі позики. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У визначений договором строк [PERSON] суму позики не повернула оскільки померла 22 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР № 130692 від 22 жовтня 2009 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON], яка 19 листопада 2009 року подала заяву про прийняття спадщини до Другої черкаської державної нотаріальної контори, у зав'язку з чим була заведена спадкова справа №971/09. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], суд вважає, що вона повинна повернути суму позики в розмірі 25000 грн., яка була отримана [PERSON] за договором позики від 25 березня 2008 року. У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 встановлена правова позиція, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правове природе укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 25 березня 2008 року в розмірі 250\~000 доларів США. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2017 року відстрочено позивачу судовий збір, а тому до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 8000 грн.

Outcome: approved