Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності згідно з договором дарування належить квартира [ADDRESS]. В цій квартирі , окрім позивача, зареєстровані відповідач та їх неповнолітня донька [PERSON], [INFO], які з серпня 2011 року у спірній квартирі не мешкають , оскільки були припинені шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою, у листопаді 2013 року шлюб було розірвано за рішенням Лисичанського міського суду. З наведених підстав позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Претензій на поділ майна між сторонами немає. Добровільно знятися з реєстрації за попереднім місцем проживання відповідачка не бажає, тому просить задовольнити позов у повному обсязі. Претензій щодо реєстрації дитини, [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS] не має, вважає, що це питання буде вирішуватися у добровільному порядку. Дитина в теперішній час проживає разом з матір»ю. У попереднє судове засідання позивач не з'явився, подав уточнену заяву, в якій не наполягає на задоволені вимог щодо стягнення з відповідачки судових витрат по оплаті судового збору та за надання юридичної допомоги, в іншій частині позов підтримує. Просить розглядати справу без його участі. Відповідачка у попереднє судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов в частині визнання її втратившею право користування житловим приміщення не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно довідки паспортної служби [PERSON] та її донька [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] ( а.с.4). Із копії договору дарування квартири від 19.08.2004 року вбачається, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар квартиру , яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] ( а.с.5). Договір посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області, зареєстрований в реєстрі № 3707 ( а.с.5). Із копії свідоцтва про народження вбачається, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.6) Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 листопада 2013 року шлюбі між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с.7). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS], з 2011 року відсутня без поважних причин, позов визнала, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved