Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду і обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначив, що наказом Головного управління праці та соціального захисту населення від 05 грудня 2005 року № 165 [PERSON], інваліду 2 групи Великої Вітчизняної війни як гуманітарну допомогу видано автомобіль «Ауді», номер кузова [NUMBER] з наданням права керувати цим автомобілем онуку [PERSON] [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер і на підставі Постанови КМУ від 19 липня 2006 року № 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», що набула чинності 09 серпня 2006 року постало питання щодо повернення вказаного автомобіля в Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації. Позивач зазначає, що [PERSON], якому надано право керувати спірним транспортним засобом на численні повідомлення з»явитись в Управління щодо вирішення питання про повернення цього автомобіля не реагував, що вважається відмовою повернути автомобіль. У зв»язку з цим просить суд зобов»язати позивача повернути спірний автомобіль та стягнути з [PERSON] на користь Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 296 гривень 72 копійки в якості відшкодування витрат по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Пояснила, що відповідачу неодноразово направлялись листи з вимогою про необхідність звернення до УПіСЗН Першотравневої районної у м. Чернівці ради для вирішення питання про повернення спірного автомобіля. Проте, відповідач не реагував на листи - вимоги та до управління не звернувся, що підтверджується актом про відмову у поверненні автомобіля від 31.05.2013 року. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач заявив вимогу про зобов'язання відповідача повернути автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога [PERSON], який помер [INFO] Свою вимогу обґрунтовував тим, що спірний автомобіль підлягає поверненню позивачу на підставі п.41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями в редакції постанови КМУ від 19.07.2006 року №999. Відповідач 11.03.2013р. до сплину шести місяців з моменту смерті інваліда [PERSON] звернувся до Комісії з питань гуманітарної допомоги при Чернівецькій обласній державній адміністрації із письмовою заявою про те, що як член сім'ї померлого інваліда, був зареєстрований та проживав з ним до часу смерті, і відповідно до ст.11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» просив передати у його власність вказаний автомобіль за умови сплати передбачених законом податків і зборів. До заяви ним були додані передбачені законом документи, що підтверджують викладені в ній обставини. Вказана заява була зареєстрована Департаментом соціального захисту населення Чернівецької ОДА 13.03.2013р. за №818, що підтверджується реєстраційним штампом. Проте, жодної відповіді на дану заяву відповідач не отримав, Даний факт спростовує посилання позивача про те, що відповідач не звертався до них із заявою щодо вирішення питання про оплату необхідних платежів для залишення спірного автомобіля в його володінні. Зазначив, що [PERSON] не відмовлявся від повернення автомобіля , а навпаки намагався вирішити це питання з управлінням. Тому акт, що сладений УПіСЗН не може бути належним доказом його відмови, оскільки був складений у відсутності відповідача та без належних відомостей про вручення листів -вимог останньому. Разом з тим, по поданій відповідачем до Департаменту соцзахисту населення заяві (а.с.39) до даного часу не прийнято жодного рішення. Тобто не прийнято рішення про передачу йому автомобіля та не зроблено розрахунку податків і зборів, які відповідач має сплатити за спірний автомобіль. Так само не прийнято рішення про відмову у передачі відповідачу автомобіля. При цьому зазначив, що законодавством не передбачено можливості відмови у передачі автомобіля, а отже заява [PERSON] щодо передачі у його власність спірного автомобіля за умови сплати передбачених законом податків і зборів підлягає задоволенню. У зв'язку з тим, що по заяві відповідача досі не прийнято жодного рішення, то залишається невизначеною доля спірного автомобіля. Вважає вимогу про повернення автомобіля передчасною, оскільки позивачем не вчинено ніяких дій, які б дали можливість [PERSON] здійснити проплату належних платежів. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом досліджені письмові докази, що містяться у справі: - наказ Головного управління праці та соціального захисту населення від 05 грудня 2005 року № 165 /а.с.10/, акт від 09.12.2005 року/а.с.11 /, відповідно до яких [PERSON], інваліду 2 групи Великої Вітчизняної війни як гуманітарну допомогу видано автомобіль «Ауді» 2001 року випуску, номер кузова [NUMBER] з наданням права керувати цим автомобілем онуку [PERSON] [PERSON]; - листи - вимоги УПіСЗН від 23.01.2013 р., 04.03.2013 р., 26.04.2013 р. /а.с.23,24/ направлені [PERSON] з вимогою терміново звернулись до управління для вирішення питання про спірний автомобіль; - свідоцтво про смерть , відповідно до якого [PERSON] помер [INFO]./а.с.12/; - акт №1 від 31.05.2013 року про відмову у поверненні автомобіля /а.с. 25/, згідно якого станом на 31.05.2013 року [PERSON] до управління не звернувся, а тому в його діях вбачається відмова у поверненні спірного автомобіля; - письмова заява [PERSON] до Комісії з питань гуманітарної допомоги при КМУ від 11.03.2013 року про передання йому у власність спірного автомобіля за умови сплати податків та зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення. Даний лист отримано департаментом СЗН Чернівецької ОДА 13.03.2013 року, про що свідчить вхідний штамп. /а.с. 39/. До вказаних правовідносин слід застосувати наступні правові норми: - згідно положень ст.11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» в редакції із змінами, внесеними Законом №5463-IV від 16.10.2012р., автомобіль повертається (вилучається) органам соціального захисту населення лише у разі несплати членом сім'ї інваліда, якому цей автомобіль переданий за рішенням центрального органу виконавчої влади, податків і зборів (обов'язкових платежів). - Пунктом 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями в редакції постанови КМУ від 19.07.2006р. №999, із змінами, внесеними постановою КМУ від 25.03.2013р. №190 передбачено, що автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції лише у разі несплати членом сім'ї інваліда, податків і зборів (обов'язкових платежів). Таким чином, позивач може вимагати вилучення спірного автомобіля лише у разі, коли Мінсоцполітики прийняло рішення про передачу автомобіля відповідачу, а він не сплатив передбачені законом податки і збори. Оскільки заява щодо отримання у власність автомобіля не розглянута, рішення про передачу автомобіля [PERSON] не прийнято, обов'язкові платежі відповідальними посадовими особами не нараховані. Доказів належного направлення відповідачу листів - вимог та їх отримання останнім до суду не надано. Крім того, відповідно до листа Міністерства соціальної політики України № 12693/0/14-13/24 від 11.11.2013 року /а.с. 48/, з метою практичної реалізації передачі автомобіля, наданого як гуманітарна допомога інваліду, після смерті інваліда пропонується наступна процедура : якщо один із членів сім»ї померлого інваліда претендує на отримання легкового автомобіля, він має звернутись з відповідними документами до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації, в результаті чого останній звертається до митниці Міндоходів з відповідним листом. Після сплати громадянином, який претендує на отримання автомобіля,митних платежів, митниця направляє копії документів про сплату до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації. Відповідно до наведеного листа, вказану в ньому процедуру Комісія з питань гуманітарної допомоги при Чернівецькій обласній державній адміністрації не виконала, хоча на цьому наполягав відповідач, звернувшись із відповідним листом (а.с.39). Суд не приймає до уваги акт від 31.05.2013 року про відмову у повернення спірного автомобіля, оскільки відповідач надав належні докази того, що звертався до управління для вирішення питання про долю автомобіля. Відповідно до положень ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Разом з тим, права позивача діями [PERSON] не порушені, оскільки з свого боку він вчинив дії, направлені на врегулювання і вирішення долі спірного автомобіля. Позивачем заява [PERSON] не розглянута, рішення щодо автомобіля в позасудовому порядку не вирішено і це за умови, що відповідач виявив бажання здійснити необхідні проплати. Відповідно до наведених вище актів законодавства у позивача на даний час не виникло право вимагати повернення спірного автомобіля, оскільки відповідно до поданої відповідачем заяви уповноваженим органом повинно бути прийнято рішення про передачу автомобіля йому за умови сплати обов'язкових платежів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed