Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою та просить по уточнюючій заяві стягнути на його користь кошти в сумі 74500 грн., мотивуючи тим, що ранньою весною 1990 року почалося будівництво Преображенського Собору в м. Овручі. Він організовував робітників, випрошував вантажний автомобіль в комунгоспі, проводив ремонт гаражу, діставав електростанцію. Все це він робив безкоштовно, за свій рахунок, а робітникам платили. Йому ж владикою [PERSON] та дияконом [PERSON] було обіцяно провести його постриг в диякони, а потім у священики. Однак, церкву побудували, а обіцянку не виконали. Крім того, він зайняв у знайомого чоловіка «леса», які диякон [PERSON] теж не віддає. Вартість їх - 1500 грн.. Вважає, що мають оплатити йому роботу за три роки по будівництву храму з розрахунку 100 грн. в день, виключивши 1 рік на вихідні та святкові дні. Так як він учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії і часто хворіє, то потребує коштів на лікування. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, але надали заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, та листи - заперечення, в яких щодо задоволення позову заперечують. Суд, вислухавши пояснення позивача та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В ст. 11 ЦК України в свою чергу законодавець закріпив, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Нормами, закріпленими в ст.60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні сам позивач пояснював, що він всю допомогу при будівництві храму надавав добровільно. Ніякий договір щодо оплати йому виконаних робіт, послуг ні з дияконом [PERSON], ні єпархією не укладався. Домовленість же, що буде проведено його постриг в диякони, а потім у священики, була. Однак, після закінчення будівництва Собору в 2000 році, владика сказав йому, що ще не пора, щоб він і надалі співав у церковному хорі, в якому він співав 16 років. Вважає, що йому було відмовлено у проведенні постригу, так як він не заплатив за це. Він став священиком в 2006 році у Васильківському районі Київської області, де і служить до даного часу. З часу, коли став служити у Васильківському районі, став хворіти, так як він є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Звернувся в Овруцько-Коростенську єпархію за матеріальною допомогою на лікування, але йому відмовили. Тому вважає, що так як обіцянку щодо постригу його у диякони та священики не було виконано, у допомозі йому відмовляють, а тому мають відшкодувати йому вартість виконаних ним робіт та наданих послуг. Він виходив з розрахунку 100 грн. в день за роботу, так як платили робітникам, за три роки по будівництву храму, виключивши 1 рік на вихідні та святкові дні, а також 1500 грн. за неповернуті «леса» та 1500 грн. - електростанцію. Вказані обставини заперечуються відповідачами по справі, які викладені в наданих ними запереченнях. Так, диякон [PERSON] зазначив, що позивач не часто брав участь у будівництві Спасо-Преображенського Собору, договір з ним про це не укладався. На той час багато прихожан на добровільних засадах допомагали будувати Собор. Грошову винагороду отримували тільки професійні будівельники, з якими укладалися договори. Електростанція та «леса», тобто риштовка, йому були повернуті. Керуючий Овруцько-Коростенською єпархією в запереченнях, зазначив, що дійсно письмовий договір про працю з [PERSON] не укладався. Він пам'ятає, що останній декілька разів просив про посвяту його в сан священика за деяку працю з прихожанами на будівництві Собору. На що він відповідав йому, що треба мати семінарську освіту, добру моральну поведінку. Крім того, не можна висвячувати і тому, що в минулому він був членом безбожної Комуністичної партії. Вважає, що, на жаль, у позивача нині ожило безбожне проти нього, Церкви зло. Він йому прощає і призиває до покаяння. На підтвердження своїх вимог позивачем надано копію накладної №89 від 23.10.2012 року про відпуск дошки на суму 2100 грн. [PERSON]. Однак, як він сам пояснив в судовому засіданні, він її давав на ремонт в храмі добровільно, во славу Божу. Ніхто його не просив про це і договору ніякого не було. Дошки відпускалися його знайомому, який їх привозив. Таким чином, аналізуючи всі обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами будь-яких зобов'язальних правовідносин, та відповідно не вбачає правових підстав для задоволення позову. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: dismissed