Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою про звільнення майна з-під арешту, яку мотивує тим, що у 2012 році отримав спадщину у вигляді 1/3 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS]. В 2018 році, вирішивши продати свою частку майна, дізнався, що будинок знаходиться під забороною. Як зазначається у реєстрі, заборона зареєстрована 28 жовтня 2005 року за № 2542359 Генічеською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави, б/н укладеного з Генічеським Держбанком, об'єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власник [PERSON]. Вказує, що дійсно брав грошові кошти в 1991 році в банку, але гроші були їм виплачені, але заборона не знята. У зв'язку із викладеним, просить скасувати заборону, оскільки її наявність порушує його права як власника. В судовому засіданні позивач просив звільнити майно з-під арешту на підставі, викладених у позові обставин. Представник відповідача - Генічеської державної нотаріальної контори у судовому засіданні був відсутнім, ним було надано заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні питання про задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником 1/3 частки [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії [NUMBER], виданого 28 серпня 2012 року Генічеською державною нотаріальною конторою. Це також підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав Генічеським державним бюро технічної інвентаризації від 10 вересня 2012 року та копією технічного паспорта. Як вбачається з пояснень позивача, у кінці 2018 року він вирішив продати свою частку та при перевірці наявності заборони (арешту) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було виявлено заборону (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження 2542359, що зареєстрована 28 жовтня 2005 року Генічеською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави, б/н, Генічеський Держбанк, об'єкт обтяження - невизначене майно, все майно, власником якого є [PERSON]. З додаткових відомостей вбачається, що датою виникнення заборони є 07 березня 1991 року. Наявність арешту на невизначене та все майно позивача підтверджується актуальними відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованими станом на 05 лютого 2019 року. Судом встановлено, що 07 березня 1991 року на виконання зобов'язання про видачу [PERSON] позики, державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори [PERSON] було накладено заборону на відчуження будинку [ADDRESS]. Так, 22 березня 1991 року [PERSON] позичив у Державному банку грошові кошти для будівництва та надав зобов'язання повернути їх у визначений строк Як вбачається із копії квитанції від 18 січня 1993 року, позивачем було виконано зобов'язання по поверненню коштів, але дії по зняттю, накладеної заборони вчинені не були. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, аналіз зібраних у справі доказів дає підстави вважати, що позивачем виконано зобов'язання, на виконання якого 07 березня 1991 року Генічеською державною нотаріальною конторою накладена заборона на майно [PERSON] Отже, право позивача на вільне розпорядження належним йому майном повинно бути захищено шляхом звільнення майна з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved