Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з ЖКП ММР «Південь» середній заробіток за весь період затримки розрахунку за період з 23.12.2018 по 02.03.2021 у розмірі 286316,94 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що з 02 червня 2017 року по вересень 2018 року він знаходився у трудових відносинах з Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь». Наказом від 21.09.2018 №243-к його звільнено з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників. Під час його знаходження у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 33178,34 грн., з яких після його звільнення було сплачено у загальному розмірі 24730,34 грн.. Таким чином, залишився борг у сумі 8448 грн., який ним було стягнуто у судовому порядку. Вказана виплата була проведена відповідачем лише 02.03.2021 року. Вважає, що його конституційне право на отримання заробітної плати у встановлені законом строки порушено та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. Ухвалою суду від 30.03.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] наказом №150-к від 01.06.2017 року прийнятий на посаду заступника директора з питань розвитку підприєства ЖКП ММР «Південь». Наказом №243-к про припинення трудового договору звільнено 21 вересня 2018 року [PERSON] з посади заступника директора з питань розвитку підприємства ЖКП ММР «Південь» у зв`язку зі скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу про скорочення штату працівників від 23.07.2018 року №273. Передбачено виплатити вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати та компенсацію за 36 календарних днів невикористаної щорічної відпустки, який має дитину інваліда 10 календарних днів за 2018 рік. З довідки відповідача від 14.02.2019 за вих. № 145, вбачається, що позивачу нараховано у липні заробітну плату у сумі 10043,00 грн.; у серпні заробітну плату у сумі 13030,00 грн., а всього 23073,00 грн. 09 квітня 2019 року Судовим наказом Ленінського районного суду м.Миколаєва стягнуто з боржника Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» на користь стягувача [PERSON] нараховану, але не виплачену працівникові суму заробітної плати, яка існує станом на 06.02.2019 року у розмірі 8448,00 грн. (вісім тисяч чотириста сорок вісім гривень 00 копійок. Як вбачається з виписки по надходженням по картці від 24.03.2021, [PERSON] відповідачем 02 березня 2021 року виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 8448,00 грн. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 року № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час затримки розрахунку. Визначаючи середню заробітну плату відповідно до зазначених положень законодавства, суд має взяти до уваги наступне. Згідно довідки ЖКП «Південь» №145 від 14.02.19 середньоденна заробітна плата [PERSON] склала 524 грн. 39 коп. Позивач надав розрахунок середнього заробітку за період затримки виплати сум, що належать звільненому працівникові з урахуванням середньоденної заробітної плати та робочих днів з дня звільнення по день здійснення останньої виплати 02.03.2021 року, що підтверджується випискою по надходженням по картці виданої на ім`я [PERSON] (а.с.5). Судом встановлено, що кількість днів затримки розрахунку при звільненні з 23 грудня 2018 року по 02 березня 2021 року (день останньої виплати) становить 546 робочих днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 грудня 2018 року по 02 березня 2021 року становить 286316,94 грн. (із розрахунку 266 грн. 66 коп. (середньоденний заробіток) х робочі дні), який і підлягає до стягнення з відповідача на користь [PERSON] . Розрахунок позивача відповідачем щодо неправильності його здійснення не спростовано, а відтак він приймається судом до уваги, тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню. Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, взявши до уваги встановлені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved