Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про захист права власності, просить суд зняти арешт з всього майна, яке належить [PERSON], РНОКПП [NUMBER], накладений постановою державного виконавця Державної виконавчої служби у м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі від 13.09.2006 року серії АН №335233. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2017 року було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ВАТ «Державний ощадний банк України» /л.с.35/. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він є власником магазину [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради №352 від 22.05.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 14.08.2003 року, будинку [ADDRESS] на підставі ухвали суду №22ц-1590/5059/12 від 30.10.2012 року, а також володіє правом оренди земельної ділянки [NUMBER], яка розташована за цією ж адресою. 10.04.2017 року йому стало відомо, що на вказане нерухоме майно існує обтяження на підставі постанови Державної виконавчої служби у м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі від 13.09.2006 року серії АН №335233 у вигляді арешту, який накладений на все майно, а саме: магазин «[INFO]», який розташований за адресою: [ADDRESS], під час виконання виконавчого напису нотаріуса ВЕА №212373 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» боргу у розмірі 146403,40 грн. При його зверненні до Білгород-Дністровського МРВ ДВС ГТУЮ в Одеській області з клопотанням про зняття арешту, йому було відмовлено у зв'язку із знищенням виконавчого провадження за терміном зберігання, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа, який став підставою для накладення арешту, було завершено 03.09.2007 року. На сьогоднішній день немає жодного відкритого провадження, де він є боржником, та на те, що він хоча і вільно володіє і користується вищевказаним майном, проте реалізувати своє право власності в повній мірі не може, внаслідок того, що на вказане майно безпідставно існує обтяження, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та позовні вимоги задовольнити. З проведенням заочного розгляду справи згоден. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить заява позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.08.2003 року, [PERSON] належить магазин, розташований за адресою: [ADDRESS] /л.с.6-10/. Окрім того, [PERSON] належить на праві власності будівля, розташована за адресою: [ADDRESS]. /л.с.13-21/ Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.09.2006 року серії АН №335232, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме: магазин по [ADDRESS] відповідно до виконавчого напису нотаріуса ВЕА №2123763 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Державний Ощадний банк України» боргу у розмірі 146403,40 грн. /л.с.11-12/. У відповідності до листа від 25.04.2017 року №14040/22-27, виданого Білгород-Дністровським МРВ ДВС, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження за № ЄДРВП 3048339 з виконання виконавчого напису № 3025 (ВЕА № 212374), виданого 07.07.2006 року приватним нотаріусом Тітовою Т.С. про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ « Державний ощадний банк» боргу у розмірі 146403,40 грн. З метою забезпечення реального виконання виконавчого документа, державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН №335233 від 13.09.2006 року, якою накладено арешт на майно боржника. 03.09.2007 року виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого документа завершено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 згідно Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 №606№XIV/л.с.22/. Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника. І тільки у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно. В силу частин 1, 2, 3 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Відповідно до п. 2. ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Враховуючи вищевикладене, а також те, що виконавче провадження, в межах якого накладений арешт на майно [PERSON] завершене та знищено за терміном зберігання, арешт з майна боржника, а саме: магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] має бути знятий за рішенням суду, оскільки іншим шляхом немає можливості захистити права позивача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved