Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3070. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не складалось, в зв’язку з тим, що виникли непорозуміння, оскільки сторони мають різні погляди на життя у шлюбі, спільні інтереси відсутні, й на цьому ґрунті у них виникають сварки. Спору про поділ майна не має. Подальше спільне життя та збереження родини позивач вважає не можливим. Час на примирення просив не надавати. До судового засідання позивач не з’явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності. На задоволенні позову наполягав. Проти надання строку на примирення заперечував. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3070. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з «Жигуліна» на «Пахніна» (свідоцтво про шлюб видане повторно серії 1-BJ1 138850 від 06 травня 2010 року ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження I-BJ1 176200 від 16 жовтня 2009 року). Судом встановлено, що відповідно до позову позивача, причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та різні погляди на життя. Відповідачка проти розірвання шлюбу категорично заперечує, та вважає, що розірвання шлюбу порушує її особисті права як дружини та жінки, та особисті права та інтереси малолітньої дитини, яка хворіє та потребує батьківського піклування.. Окремим пунктом у своїх запереченнях [PERSON] просила суд вжити заходи щодо примирення подружжя та відкласти розгляд справи. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2013 року заява відповідачки була задоволена, та сторонами наданий строк для примирення. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд, з’ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім’ї неможливим, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Так, судом встановлено, що сторони починаючи з 12 квітня 2013 року разом не проживають, сумісне господарство не ведуть. Відповідно до позовної заяви позивач по справі , про що не заперечує і відповідачка, на цей час бере участь в утриманні дитини. Позивач не має наміру зберегти сім’ю із відповідачкою, а суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Відповідач всупереч своєму процесуальному обов'язку, передбаченому ст. 60 ЦПК України, не надала суду допустимих доказів на обґрунтування своїх заперечень проти заявленого позову. Посилання відповідача на той факт, що їх дитина на цей час хворіє не може служити підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки розірвання шлюбу не позбавляє позивача обов’язку утримувати дитину та приймати участь у її вихованні. Також суд зазначає, що сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є взаємне бажання до цього. Враховуючи ту обставину, що позивач стосунки із відповідачем не підтримує і підтримувати їх у подальшому намірів не має, суд приходить до висновку про те, що подальше сімейне життя сторін і збереження сім’ї неможливе, тому шлюб за вимогою позивача розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved