Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості в розмірі 18085,53 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 2102,00 гривень, в обґрунтування якої зазначив, що між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання (частина 1) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок. 19.11.2013 між сторонами було підписано заяву (частина 2) на встановлення кредитної лінії (Кредиту) відповідно до Договору комплексного банківського обслуговування, відповідно до якого відповідач погодився на одержання та з умовами користування кредиту, на підставі чого останньому було встановлено кредит у сумі 13100 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 24 % річних. Позивач зазначає, що ним всі умови договору було виконано належним чином, відповідачу надано кредитні кошти, проте відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконує, в зв`язку з чим має заборгованість в загальному розмірі 18085,53 грн., яка складається з: 13100 грн. - тіло кредиту; 4403,06 грн. - заборгованість по сплаті за користування кредитом; 34 грн. - комісія; 32,68 грн.- сума заборгованості за несанкціонованим овердрафтом; 27,69 грн. - сума заборгованості по процентам за несанкціонованим овердрафтом; 215,34 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 149,10 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 123,66 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. В строк, встановлений судом, недоліки позовної заяви було усунуто, позивачем зазначено, що заяви було підписано відповідачем 19.11.2015 року, а також повідомлено, що відповідачу було видано платіжну картку зі строком дії до листопада 2019 року. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву не надійшло. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи без його участі.Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію Добропільського міськрайонного суду Донецької області надав заяву про те, що позовні вимоги він визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що цивільно- правові відносини між позивачем та відповідачем стосовно обслуговування карткового рахунку відповідача почалися в 2013 році, і після цього 19.11.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було підписано заяву про приєднання (частина 1) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до п.3.1 якої шляхом підписання цієї заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) клієнт беззастережно приєднується до вказаного договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку, та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Згідно п. 5.1 вказаної заяви підписанням цієї заяви клієнт домовляється з банком викласти укладений між ними договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки № 1787746 від 15 листопада 2013 року, рахунку № [NUMBER] в новій редакції, викладений/закріпленій в цій заяві про приєднання, Тарифах та договорі, та підтверджує досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів та достовірність усіх даних, в т.ч. персональних, вказаних в цій заяві про приєднання (а.с. 65-68). Окрім того, 19.11.2015 року між сторонами було підписано заяву (частина 2) на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), згідно п. 2 якої відповідач просив надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) на картковий рахунок. Згідно п. 4 вказаної заяви на строк до 19.12.2015 року, тобто на 30 календарних днів з дня підписання цієї заяви уповноваженим працівником банку банк встановлює кредит у сумі 13100,00 грн. Після закінчення вказаного в цьому пункті строку клієнт погоджується на встановлення (збільшення) банку кредиту в межах максимальних параметрів кредитування, вказаних в п. 3 блоку цієї заяви. В разі нездійснення банком збільшення розміру кредиту клієнт продовжує користуватись кредитом у розмірі, встановленому в цьому пункті заяви протягом строку дії платіжної картки. Пунктом 5 вказаної заяви передбачено, що строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту (користування ним) подовжується на строк дії платіжної картки, але в будь-якому разі, строк дії кредиту (користування ним) не повинен перевищувати 36 місяців. Згідно п. 6 заяви процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає: 24.00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періожу у випадках безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору. Плата (комісійна винагорода) за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 процентів від невикористаної частини вставленого кредиту та сплачується щомісячно. Відповідно до п. 10 сплата процентів, обов`язкового щомісячного платежу, комісійних винагород та інших платежів, передбачених цією заявою та Договором, здійснюється у строки, передбачені договором. У разі відсутності на рахунку клієнта власних коштів щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту списується за рахунок кредиту.Факт користування кредитними коштами відповідачем підтверджується випискою по картковому рахунку [PERSON] , наданою представником позивача (а.с. 22-57). Позивачем було повідомлено суд про те, що строк дії картки, яку було видано відповідачу - до листопада 2019 року. Із наданого позивачем розрахунку процентів за користування кредитом та 3 % процентів за несвоєчасну сплату процентів вбачається, що нарахування вказаних складових заборгованості здійснювалося позивачем за період з 30.11.2015 року по 04.05.2018 року, тобто в межах строку дії платіжної картки. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 26.05.2020 року загальний розмір заборгованості за наданим кредитом складає 18085,53 грн., яка складається з: 13100 грн. - тіло кредиту; 4403,06 грн. - заборгованість по сплаті за користування кредитом; 34 грн. - комісія; 32,68 грн. сума заборгованості за несанкціонованим овердрафтом; 27,69 грн. - сума заборгованості по процентам за несанкціонованим овердрафтом; 215,34 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 149,10 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 123,66 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а.с. 6-10). Вказаний розмір заборгованості було визнано фактично відповідачем в повному обсязі, про що свідчить заява відповідача про визнання позовних вимог. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а й отже з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, а також з урахуванням положень ст. 1048 ЦК України заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Окрім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (стаття 625 ЦК України). Згідно з положенням п.3.1. та 3.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачення ч.2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення грошового зобов`язання. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем зроблено розрахунок інфляційного збільшення заборгованості та трьох відсотків річних за просрочення виконання зобов`язання, а саме: 215,34 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 149,10 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 123,66 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом . Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. В той же час, згідно ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи, що розгляд справи по суті судом ще не було розпочато, відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, що складає 1051,00 грн., слід повернути позивачу з Державного бюджету, інші 50 відсотків судового збору, що складає 1051,00 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved