Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивував тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] - 17.03.2008 року, було укладено кредитний договір за № DN81AR100130149, згідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 57325,00 грн., терміном до 15.03.2013 року, а відповідач зобов,язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, передбаченим кредитним договором. Отримавши кредит, відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, тому станом на 21.08.2015 року, заборгованість по кредиту складає 249964,51 гривень, з яких: заборгованість по кредиту 37024,15 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 19812,25 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом -12038,46; заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов,язань за договором 168948,48 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 11891,17 грн., які позивач і просить стягнути на його користь, а також сплачені при подачі позову судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, обгрунтовуючи їх тими ж обставинами. Відповідач, не заперечуючи проти укладення ним з позивачем кредитно-заставного договору та отримання обумовлених договором кошт на придбання автомобіля, з позовними вимогами не погодився зазначивши, що після отримання у березні 2008 року кредиту, він виконував умови договору, однак після підвищення процентної ставки з лютого 2009 року, він припинив виконання договору та сплачувати по договору кошти. А після передачі відповідачу у грудні 2011 року, для реалізації на погашення кредиту заставного по договору автомобіля, взагалі вважав, що він таким чином з банком повністю розрахувався і не мав заборгованості. До установи банку за довідкою про підтвердження погашення кредиту він не звертався. Представник третьої особи, Шосткинського міськрайонного відділу держаної виконавчої служби зазначив, що на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором, ними було відкрите виконавче провадження та описано і арештовано належний [PERSON] автомобіль та передано на реалізацію. Сторони виконавчого провадження не повідомляли про обставини які роблять неможливим виконання рішення суду. Суд, заслухавши сторони, дослідивши зібрані по справі докази та матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено і ніким не заперечувалося, що дійсно між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] - 17.03.2008 року, було укладено кредитно-заставний договір з додатками за № DN81AR100130149, згідно до якого, відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 57325,00 грн., терміном до 15.03.2013 року, а відповідач зобов,язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, передбаченим кредитним договором. Предметом застави по договору являвся автомобіль. Згідно умов кредитного договору передбачено, що відповідач зобовязаний сплачувати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, оплачувати комісію, а також пеню у разі порушення умов, передбачених договором (а. с. 6-12). Однак, відповідно розрахунку заборгованості ( а. с. 4-5, 99-100 ), з лютого 2009 року, відповідач припинив сплачувати кошти відповідно умов договору, у звязку з чим станом на 21.08.2015 року, заборгованість по кредиту складає 249964,51 гривень, з яких - заборгованість по кредиту 37024,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 19812,25 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом -12038,46 грн., заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов,язань за договором 168948,48 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 11891,17 грн. Дослідженням в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження за № 2180, судом встановлено, що відповідно виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, який 17.10.2011 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення, суд вирішив, в рахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, за № DN81AR100130149 від 17.03.2008 року, звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер [NUMBER], належний на праві власності [PERSON] Згідно акту опису і арешту майна від 20.12.2011 року, вищевказаний автомобіль був вилучений у [PERSON] для його реалізації ( а. с. 9-10, 17 матеріалів виконавчого провадження за № 2180). Відповідно довідки-рахунку Серії ДПІ № 976547 від 14.03.2013 року ( а. с. 81), вказаний автомобіль було реалізовано за 50500 грн., які були зараховані на погашення кредиту, що підтверджується вищезазначеними розрахунками заборгованості. Однак зазначеної суми від реалізації не вистачило для погашення заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк зобовязується надати кошти позичальникові на умовах та у розмірі передбачених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Виходячи із зазначеного суд дійшов, що відповідач повинен погасити заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, пеню та комісію. Разом з тим, статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов,язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов,язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов,язання за кожен день просрочення виконання. Відповідно частини третьої статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, загальна сума неустойки (пеня, штрафи) становить за періодами (в межах позовних вимог) 181089,65 грн. (168948,48 + 11891,17 + 250 = 181089,65). Дана сума перевищує суму боргу з повернення тіла кредиту на 144065,5 грн. (181089,65 37024,15 = 144065,5), тобто майже у п,ять разів. Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Оскільки вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, порушують засади справедливості, добросовісності та розумності, визначені ст. 3 ЦК України, суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшивши розмір неустойки, що підлягає стягненню до 40000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви з урахуванням розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial