Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно договору № ІФ01-00530 про надання фінансового кредиту, укладеного 29.05.2013р. з [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 1600грн. за користування яким зобов'язався сплатити 1,5% за кожен день користування кредитом з кінцевим терміном повернення 08.06.2013р. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.10.2013р. заборгованість за договором становить 12170,40грн., з яких: 1600грн. - заборгованість по сумі фінансового кредиту; 240грн. - проценти за користування фінансовим кредитом; 10230,40грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 100грн. - штраф. У зв'язку з наведеним просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача - Бунчак Р.Р. не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутності, не заперечивши проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд, враховуючи думку представника позивача, яка не заперечила проти вирішення справи за відсутності відповідача, розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 29.05.2013р. між ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» та [PERSON] був укладений договір № ІФ01-00530 про надання фінансового кредиту (а.с.6-7), згідно якого останній отримав кредит у розмірі 1600грн. за користування яким зобов'язався сплатити 1,5% за кожен день користування кредитом з кінцевим терміном повернення 08.06.2013р. Позивач умови договору виконав повністю, надав відповідачу позику у розмірі 1600грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 29.05.2013р. (а.с.12). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.5) [PERSON] порушив графік повернення кредиту, внаслідок чого кредит вчасно не сплатив. Таким чином [PERSON] станом на 25.10.2013р. має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 12170,40грн., з яких: 1600грн. - заборгованість по сумі фінансового кредиту; 240грн. - проценти за користування кредитом; 10230,40грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 100грн. - штраф. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем суду не подано. В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахування викладеного вище та виходячи з умов справедливості та розумності, суд вважає за можливе зменшити розмір пені з 10230,40грн. до 1940грн. - суми заборгованості за договором (тіла кредиту, відсотків та штрафу) за виключенням пені. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає правильним позов задоволити частково, стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1940грн. (1600грн. - тіло кредиту, 240грн. - проценти, 100грн. - штраф) та пеню у розмірі 1940грн., відмовивши в решті позовних вмог. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved