Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Києва, згідно якої просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] (надалі - квартира). Свої вимоги мотивує тим, що позивач та його донька [PERSON] є співвласниками вказаної квартири. Окрім ним, у даній квартирі зареєстровані мати позивача - [PERSON], а також подружжя - [PERSON] та [PERSON] При цьому, відповідач є громадянином Латвії і набув право на користування квартирою 15 листопада 2011 року. Однак, після реєстрації місця проживання відповідач не скористувався даним правом і жодного дня не проживав за місцем реєстрації. Крім того, у березні 2012 року відповідач взагалі виїхав з території України і постійно став проживати в Латвії. В Україну відповідач приїжджав тільки один раз для подання заяви про розірвання шлюбу з [PERSON] На підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач не проживає у квартирі позивача понад один рік, останній просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, при цьому, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, в розумінні положень ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу У країни (надалі - ЦПК України), повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, представником позивача надано до суду нотаріально посвідчену заяву відповідача, згідно змісту якої відповідач підтверджує, що він дійсно з 26 березня 2012 року не проживає в Україні, а саме за адресою: [ADDRESS], та не заперечує щодо зняття його з реєстрації за вказаною адресою. Треті особи у судове засідання не з'явились, надали до суду заяву, в якій підтверджують обставини, вказані у позовній заяві, просять справу розглядати за їх відсутністю та задовольнити позовні вимоги. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, регламентованих положеннями ст. 169 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу по справі - [PERSON] та третій особі [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 03 грудня 2001 року (а.с. 5). Разом з тим, за вищевказаною адресою на даний час також зареєстровані треті особи: [PERSON] та [PERSON], а також відповідач по справі [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 539 Комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району» (форма № 3) від 13 серпня 2014 року (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з березня 2012 року, тобто понад один рік, що також підтверджується змістом його нотаріально посвідченої заяви від 11 серпня 2014 року, згідно якої він дійсно з 26 березня 2012 року не проживає в Україні, а саме за адресою: [ADDRESS], та не заперечує щодо зняття його з реєстрації за вказаною адресою (а.с. 22-24). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] Враховуючи викладене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved