Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] суму заборгованості за договором позики у розмірі 26 000 грн. 00 коп.Позов мотивує тим, що між позивачем та відповідачами 16.05.2018 року укладено договір позики на суму 26 000,00 грн. на строк до 08.06.2018 року. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою. Зазначає, що 12.11.2018 року скерував на адресу відповідачів письмову вимогу про повернення коштів, однак відповідачі умови договору не виконали, кошти в визначений строк не повернули. Невиконання зобов`язання порушує права позивача, а тому він змушений звернутись із позовом до суду. Позивач у в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, про час, дату, місце судового розгляду повідомлялися належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши зібрані по справі докази, надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із представленої позивачем розписки від 16.05.2018 року між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] укладено договір позики на суму 26 000,00 грн. на строк 08.06.2018 року. Крім того, 12.11.2018 року позивач скерував на адресу відповідачів письмову вимогу про повернення коштів, однак відповідачі умови договору не виконали, кошти в визначений строк не повернули. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики грошових коштів від 16.05.2018 року на суму 26 000,00 грн., що стверджується представленою суду розпискою. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. В ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачами своїх зобов`язань за договором позики, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає до стягнення, а тому позивач як позикодавець вправі вимагати повернення заборгованості по договору позики, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 26 000,00 грн. Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно 768,40 судового збору.

Outcome: approved