Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним: 05.08.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 1199000 гривень строком до 05.12.2014 року, що підтверджується письмовою розпискою, написаною та підписаною відповідачем власноручно. Однак до теперішнього часу відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. З поверненням боргу відповідач зволікає, що свідчить про небажання повертати борг. На неодноразові нагадування позивача щодо повернення боргу не реагує. У зв'язку з тим, що позичальник своєчасно не повернув суму позики, то у відповідності до ст.ст. 530, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Таким чином, відповідно до розрахунку, сума боргу з урахуванням інфляції за 2015 рік складає: Індекс інфляції за січень - травень 2015 року: 1199000 грн. х 1,031 x 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 = 1680357,65 грн. 1199000 грн. - 1680357,65 грн. = 481357,65 грн.- інфляційні втрати за 2015 рік. Період затримки повернення боргу з дня настання строку виконання зобов'язання з 05.12.2014 року по 30.06.2015 року складає 208 днів. Тому розрахунок 3% річних є таким: 1199000 грн х 3% :100% : 365 днів х 208 днів = 20497,97 грн. Всього підлягає стягненню сума: 1680357,65 грн. + 20497,97 грн. = 1700855,62 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, він представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, на позові наполягають, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд розглядає справу відповідно до положення глави 8 ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2013 року позивач [PERSON] надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 1199000 гривень строком до 05.12.2014 року, на підтвердження чого була складена відповідачем письмова розписка, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13, зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування не виконаного зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі N 6-24цс12). Позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки, який міститься в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сума боргу становить 1199000,00 грн. Оскільки на день розгляду справи у суді борг позивачу відповідачем не повернутий, він підлягає стягненню з нього у судовому порядку. В ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума боргу з урахуванням інфляції за 2015 рік складає: Індекс інфляції за січень - травень 2015 року: 1199000 грн. х 1,031 x 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 = 1680357,65 грн. 1680357,65 грн. - 1199000 грн. = 481357,65 грн.- інфляційні втрати за 2015 рік. Період затримки повернення боргу з дня настання строку виконання зобов'язання з 05.12.2014 року по 30.06.2015 року складає 208 днів. Тому, розмір 3% річних від простроченої суми складає: 1199000 грн. х 3% :100% : 365 днів х 208 днів = 20497,97 грн. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3654 грн.

Outcome: approved