Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 12589 гривень 24 коп., а також судові витрати у сумі 1378 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 січня 2014 року з вини відповідача, який керував автомобілем марки Форд реєстраційний номер [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить їй на праві власності. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб склав 11679,24 гривень. 06 травня 2014 року [PERSON], скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав заяву з метою отримання грошового відшкодування за шкоду, завдану відповідачем та, оскільки останнім у добровільному порядку матеріальну шкоду не відшкодовано, у звязку з настанням страхового випадку, позивачем здійснено виплату [PERSON] у розмірі 11679,24 гривень, а також позивачем були понесені витрати на аварійного комісара у розмірі 910,00 гривень. Таким чином загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 12589,24 гривень. Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з письмовими вимогами щодо добровільної сплати зазначеної суми, однак до теперішнього часу зазначена сума не сплачена. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом або заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у звязку з наступним. Автомобіль марки Suzuki Grand Vitara реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1664097 між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким забезпечений транспортний засіб автомобіль [NUMBER]. Як вбачається зі змісту постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14 лютого 2014 року, 30 січня 2014 року приблизно о 08-45 годині [PERSON], керуючи автомобілем «Форд», державний номер АХ 0088СЕ, біля будинку 96А по пр-ту Московському в м.Харкові, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та скоїв зіткнення з автомобілем «Сузукі», державний номер АХ 7117АН. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 350,00 гривень. Постанова набрала законної сили. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30 січня 2014 року, транспортний засіб Suzuki Grand Vitara реєстраційний номер [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується довідкою про скоєння дорожньо-транспортної пригоди від 30 січня 2014 року та заявою [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди від 04 травня 2014 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що шкоду майну [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 30 січня 2014 року завдано з вини відповідача. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №105/03/2014 від 12 березня 2014 року, вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] та пошкоджений внаслідок ДТП 30 січня 2014 року складає 11679,24 гривень. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Відповідно до п.п. «а», п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 06 травня 2014 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 11679,24 гривень, посилаючись на те, що відповідальність водія автомобіля марки «Форд», державний номер АХ 0088СЕ не застрахована. Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]» від 26 травня 2014 року № 2769 Фінансовому управлінню наказано сплатити на рахунок [PERSON] суму у розмірі 11679,24 гривень за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що позивачем виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 11679,24 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №6346 від 28 травня 2014 року та довідкою Моторного (транспортного) страхового бюро України .Крім того, як вбачається з доручення МТСБУ №22865 від 10 лютого 2014 року, акту виконаних робіт за дорученням МТСБУ №22865 від 10 лютого 2014 року, позивачем також були понесені витрати на оплату аварійного комісара у розмірі 910 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №5942 від 15 квітня 2014 року. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, позивач набув право зворотньої вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування у загальному розмірі 11679,24 гривень, а також витрат, повязаних із встановленням розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 910 гривень. На адресу відповідача 04 червня 2014 року та 10 лютого 2014 року були направлені листи, якими повідомлено про виплату [PERSON]. відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 12589,24 гривень та запропоновано відповідачу у добровільному порядку компенсувати зазначені витрати. Станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування сплаченої позивачем суми не відбулося. Згідно квитанції № 42496 від 15 квітня 2016 року, позивачем при предявленні позову був сплачений судовий збір у розмірі 1378 гривень. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, а саме: витрати на правову допомогу. Позивачем документально підтверджені понесені ним судові витрати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. Судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved