Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна, в якому вказує, що з 17.07.2004р. по 11.02.2013р. позивач перебував у шлюбі з [PERSON] під час якого ними було набуто земельну ділянку площею 1000кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS]. Договором міни земельних ділянок від 24.02.2009р., ним було передано, земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], в обмін на попередньо куплену земельну ділянку за адресою [ADDRESS]. За спільні кошти подружжям збудовано житловий будинок, який зареєстровано в ХБТІ. У зв'язку з чим просить поділити між сторонами майно, що перебуває в їх спільній сумісній власності, а саме житловий будинок та земельну ділянку, за адресою: [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS]; виділити у власність [PERSON] 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS]; відшкодувати судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, які просили задовольнити, в подальшому в судове засідання не з'явились, позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, в подальшому в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що сторони перебували в шлюбі з 17.07.2004р. який було розірвано 11.02.2013р. відповідно до заочного рішення від 11.02.2013р. №2110/9493/12. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.10.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] купила земельну ділянку площею 1000кв.м., розташовану [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до договору міни земельних ділянок від 24.02.2009р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Задніпряною А.І., [PERSON], яка є власницею земельної ділянки площею 1000кв.м., розташованої [ADDRESS], стала власником земельної ділянки площею 1000кв.м., розташованої [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданого 05.11.2009р. Зеленівською селищною радою [PERSON] на підставі договору міни від 24.02.2009р. посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Задніпряною А.І. реєстр.№388, площею 0,1000га розташовану [ADDRESS], відповідач є власником вказаної ділянки. Відповідно до свідоцтва про право власності від 25.01.2011р., [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок №32, що розташований за адресою [ADDRESS], загальною площею 147,6кв.м., житловою площею 83,1кв.м., на підставі рішення виконкому Зеленівської селищної ради від 07.12.2010р. за №104. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.04.2015р. відомості про заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме домоволодіння в [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] відсутні. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року спільною сумісною власністю подружжя , що підлягає поділу ( статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що під час перебування сторін в шлюбі, було придбано оспорюванемайно. При оформленні договорів купівлі-продажу та міни, набувачем даного спірного майна було вказано відповідача по справі. Враховуючи те, що дане майно було придбано сторонами по справі та оформлене на відповідача під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, все це в сукупності дає підстави для визнання спірного майна спільним майном подружжя, не зважаючи на те, що право власності оформлено на відповідача по справі . Згідно ст. 368 ЦК майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом . Відповідно до п.19. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. За наведеного вище судом встановлено, що у відповідності до вимог ст. 70 ч.1 СК України, спірне майно належить на праві спільної сумісної власності, як позивачу так і відповідачу, а відповідно і за позивачем має бути визнано право власності на 1/2 частину спірного майна. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, якщо майно набуте за час шлюбу, передбачається, що воно є спільним. З наведеного вище вимоги позивача обґрунтовані і такі що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки спірне майно було придбане під час перебування сторін в шлюбі, за спільні кошти , а тому є об'єктом спільного майна подружжя .

Outcome: approved