Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до ДП «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки з розрахунку при звільненні. Позовні вимоги мотивовані тим, що він працював у відповідача з 23 липня 2012 року. 12 квітня 2017 року його було звільнено за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до наказу № 125/ос від 10 квітня 2017 року. Відповідач заборгував йому заробітну плату, яку не виплатив до теперішнього часу. Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі за період: лютий 2016 р. - грудень 2016 р. - 14933 грн. 45 коп.; квітень 2017 р. - 1818 грн. 74 коп., в загальній сумі 16 752 грн. 19 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 12 квітня 2017 року по 15 травня 2020 року у сумі 164 326 грн. 24 коп. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09 липня 2020 року суддя Коліщук З.М. позов залишила без руху. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.07.2020 року суддя Коліщук З.М. цивільну справу за вищевказаною позовною заявою передала на розгляд до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю. Постановою Донецького апеляційного суду від 09.09.2020 року ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 21.07.2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.07.2020 року суддею Коліщук З.М. прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.10.2020 року по справі залучено у якості третьої особи на стороні відповідача, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ «Укрзалізниця». Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15.12.2020 року суддя Владимирська І.М. прийняла до розгляду зазначену позовну заяву, та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ДП «Донецька залізниця» в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи належним чином повідомлений. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особи АТ «Укрзалізниця» в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування /частини 1,3 статті 77, частина 2 статті 78 ЦПК України/. З матеріалів справи, вбачається, що згідно запису № 18 трудової книжки серії БН № 409653 від 30.09.2010 року, [PERSON] 23.07.2012 року прийнято слюсарем з огляду та ремонту локомотивів на пункту технічного обслуговування 5 розряду дільниці ремонту ПО -2 електропоїздів Моторвагонне депо Ясинувата ДП «Донецька залізниця», відповідно до наказу № 212/ос від 09.01.1990 року. Згідно запису № 20 трудової книжки БН № 409653 від 30.09.2010 року, [PERSON] 12.04.2017 року звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін власним з Моторвагонне депо Ясинувата ДП «Донецька залізниця», відповідно до наказу № 125/ос6 від 10.04.2017 року. Відповідно до розрахунків заробітної плати Моторвагонне депо Ясинувата ДП «Донецька залізниця» (ідентифікаційний код 35832549), [PERSON] нараховані за період з лютого 2016 р. по квітень 2017 р. наступні суми: - лютий 2016 рік у розмірі 2917 грн. 45 коп., з яких сума до виплати становить 1363,14 грн.; - березень 2016 рік у розмірі 3177, 02 грн., з яких сума до виплати становить 2573,39 грн.; - квітень 2016 рік у розмірі 2460,39 грн., з яких сума до виплати становить 1992,92 грн.; - травень 2016 рік у розмірі 0,00 грн., з яких сума до виплати становить 0,00 грн.; - червень 2016 рік у розмірі 0,00 грн., з яких сума до виплати становить 0,00 грн.; - липень 2016 рік у розмірі 0,00 грн., з яких сума до виплати становить 0,00 грн.; - травень 2016 рік у розмірі 0,00 грн., з яких сума до виплати становить 0,00 грн.; - серпень 2016 рік у розмірі 571,22 грн., з яких сума до виплати становить 462,69 грн.; - вересень 2016 рік у розмірі 3517,73 грн., з яких сума до виплати становить 2849,36 грн.; - жовтень 2016 рік у розмірі 1598,69 грн., з яких сума до виплати становить 1294,94 грн.; - листопад 2016 рік у розмірі 380,54 грн., з яких сума до виплати становить 308,23 грн.; - грудень 2016 рік у розмірі 310,41 грн., з яких сума до виплати становить 251,44 грн.; - січень 2017 рік у розмірі 0,00 грн., з яких сума до виплати становить 0,00 грн.; - лютий 2017 рік у розмірі 0,00 грн., з яких сума до виплати становить 0,00 грн.; - березень 2017 рік у розмірі 0,00 грн., з яких сума до виплати становить 0,00 грн.; - квітень 2017 рік у розмірі 1818,74 грн., з яких сума до виплати становить 1473,18 грн. Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. На підставі частини 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст.ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею ст.117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, обов`язок по виплаті заробітної плати робітнику несе роботодавець. Таким чином, відповідачем у позові про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку є роботодавець, з яким позивач перебував у трудових відносинах. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», код ЄДРПОУ 40075815. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1. Законом України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», Постановою Кабінету Міністрів України № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено наступні етапи проведення реорганізації: 1) інвентаризація майна юридичних осіб, які підлягають злиттю, та складення передавального акта, 2) затвердження статуту нової юридичної особи (АТ «Укрзалізниця»), 3) державна реєстрація АТ «Укрзалізниця»; 4) припинення державних підприємств залізничного транспорту. Також , Кабінет Міністрів України своєю постановою від 02 вересня 2015 року за № 735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку. При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво, при якому все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент. Враховуючи, що відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ «Укрзалізниця», датою виникнення універсального правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП «Донецька залізниця». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17. За таких обставин, АТ «Українська залізниця» є належним відповідачем, який мав виконати обов`язок щодо виплати заборгованості із заробітної плати позивача, оскільки згідно зі статутом, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 735, АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП «Донецька залізниця». Позивач свої вимоги позивачем пред`являє до Державного підприємства «Донецька залізниця». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ДП «Донецька залізниця» не є належним відповідачем по даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Право на заміну відповідача в судовому процесі закон надає виключно позивачу. Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку (ст. 51 ЦПК України). Суд звертає увагу, що позивач не скористався правом та не заявив клопотання про залучення в якості співвідповідача по справі АТ «Укрзалізниця», та не заявляє вимоги до АТ «Укрзалізниця». Згідно ст. 16 ЦК України та ст. 13 ЦПК України кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту в суді своїх прав і розпоряджається предметом спору на власний розсуд; суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 4 ст.10 ЦПК України зобов`язує суд сприяти: всебічному і повному з`ясуванню щодо обставин спору; роз`яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом. Частина 5 ст. 12 ЦПК України передбачає, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі, оскільки позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed