Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 03.08.2006 р. у розмірі 169 402,21 грн., що виникла станом на 01.03.2017 р., мотивуючи свої вимоги тим, що 03.08.2006 р. між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір КД № 463, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 9 430,42 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 13,0 % річних, строком до 03.08.2011 р., на придбання автомобіля «Daewoo Lanos». Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2011 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором №463 від 03.08.2006 року у розмірі 90 654,61 грн. Вказали, що незважаючи на рішення суду, зобов'язання за кредитним договором відповідачем перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» не виконано, а тому останній, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] (боржника) 163 803,87 грн. - відсотків за користування кредитом та 5 598,34 грн. - штрафу за несвоєчасне погашення кредиту. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності представника позивача, на підставі ст. 158 ч. 2 ЦПК України. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2006 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 463, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 9 430,42 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 13,0 % річних, строком до 03.08.2011 р., на придбання автомобіля «Daewoo Lanos». У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2011 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором №463 від 03.08.2006 року, яка виникла станом на 14.07.2011 р. у розмірі 90 654, 61 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 17 постанови від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Вказана правова позиція зафіксована і у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-157цс16 від 25 травня 2016 року, відповідно до якої, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи те, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України. Перевіряючи розмір заборгованості відповідача, суд вважає його обґрунтованим, оскільки він узгоджується з умовами договору та фактичними обставинами справи. Незважаючи на ухвалення рішення суду, зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконано, що підтверджується розрахунком заборгованості, у зв'язку з чим, станом на 01.03.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 463 754,58 грн., однак враховуючи, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2011 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором №463 від 03.08.2006 року, яка виникла станом на 14.07.2011 р. у розмірі 90 654, 61 грн., то за період з 15.07.2011 р по 01.03.2017 р. у відповідача виникла заборгованість у розмірі 169 402,21 грн., яка складається з: заборгованості по відсоткам за користування кредитом - в розмірі 163 803,87 грн., штрафу за несвоєчасне погашення кредиту - в розмірі 5 598,34 грн. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача в дохід держави підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 2541,03 грн., оскільки ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 06.07.2017 р. було відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 553, 598, 599, 610, 625 ЦК України,

Outcome: approved