Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] витрати по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу в сумі 157274,30 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.03.2015 року на 85 км. а/ Київ-Знам'янка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вина водія [PERSON] в скоєнні правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП, встановлена постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 15.06.2015 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який був застрахований власником у ПрАТ «СК «Українська страхова група». 01.04.2015 року до ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 18.05.2015 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі звітів №1004 та №1004-1 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього. 18.05.2015 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 207274,30 грн. У зв'язку з тим, що відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА» 01.10.2015 року позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. 10.12.2015 року ПрАТ «СК «УНІКА» сплатила на користь позивача суму в розмірі 50000,00 грн., тобто ліміт відповідальності страховика згідно полісу №АІ/7250036. З урахуванням часткового погашення шкоди, та у зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, ПрАТ «Українська страхова група» набула право регресу до винної у ДТП особи - відповідача [PERSON], та різниця між виплаченою виплатою страхового відшкодування становить 157274,30 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.03.2015 року на 85 км. а/ Київ-Знам'янка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Автомобіль «Toyota Avensis», д.н. [NUMBER], був застрахований власником у ПрАТ «СК «Українська страхова група», що підтверджується договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700/14-179 від 01.10.2014 року. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 15.06.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем [NUMBER], є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. 01.04.2015 року до ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 18.05.2015 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі звітів №1004 від 07.04.2015 року та №1004-1 від 09.04.2015 року про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього. 18.05.2016 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі вказаних документів, здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 207274,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №9448 від 18.05.2015 року. У зв'язку з тим, що відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА» 01.10.2015 року позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. 10.12.2015 року ПрАТ «СК «УНІКА» сплатила на користь позивача суму в розмірі 50000,00 грн., тобто ліміт відповідальності страховика згідно полісу №АІ/7250036. Таким чином, матеріальна шкода ПрАТ «СК «Українська страхова група» складає 157274,30 грн. (207274,30 грн. (страхове відшкодування) - 50000,00 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА»). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 157274,30 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2359,13 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved