Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликався на те, що 07.08.2013р. між ним та ПАТ «Банк Форум» в особі відділення № 1800 Івано-Франківської дирекції було укладено договір банківського вкладу №2630/1800/622025, відповідно до якого ним передано банку грошові кошти в сумі 30000 доларів США строком на один місяць, зі сплатою відсотків по вкладу відповідно до умов договору. Відповідно до умов вказаного договору, у випадку закінчення строку дії договору, він може бути пролонгований. В зв'язку з цим договір неодноразово пролонговувався. Однак в подальшому він не бажав далі продовжувати дію договору, у зв'язку з чим 19.03.2014р. він звернувся до відповідача з вимогою про повернення свого вкладу, однак у відповідь отримав усну відповідь про те, що кошти видані не можуть бути, оскільки Постановою НБУ введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. 09.04.2014р. він повторно звернувся до відповідача із вимогою про повернення своїх коштів, однак у письмові відповіді було повідомлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.03.2014р. прийнято рішення № 14 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум». Вважає, що відповідач навмисно порушує умови депозитного договору. Тому просив суд стягнути з відповідача 30000 доларів США, що еквівалентно 340717,38грн. заборгованості за договором банківського вкладу № 2630/1800/622025 від 07.08.2013р. 09.09.2014р. позивач змінив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 14059,79 доларів США, що еквівалентно 180276,03грн. заборгованості за договором банківського вкладу, покликаючись на часткове погашення боргу банком. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в заяві обставини, та уточнив, що позивач просить стягувати вказаний борг в доларах США без визначення його еквіваленту в гривнях, просив позов задоволити. Представник відповідача - Жулінський А.А. в судовому засіданні позов заперечив в повному обсязі, покликаючись на викладені в письмових запереченнях (а.с.22-23,109-111) обставини, та пояснив, що виплата залишку заборгованості позивачу відбувається під час здійснення процедури ліквідації банку в порядку черговості на підставі законодавства, а стягнення боргу в доларах США суперечить вимогам чинного законодавства України. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши представників сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ч. 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором, а згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк Форум» 07 серпня 2013 року укладено договір банківського вкладу №2630/1800/622025, відповідно до якого позивачем передано банку грошові кошти в сумі 30000 доларів США строком на один місяць, зі сплатою відсотків по вкладу відповідно до умов договору (а.с.4). Відповідно до умов вказаного договору, у випадку закінчення строку дії договору, він може бути пролонгований. Згідно з ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Так, відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 13.03.2014р. № 135 ПАТ «Банк Форум» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.34). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 14.03.2014р. (а.с.35) у ПАТ «Банк Форум» запроваджено тимчасову адміністрацію з 14.03.2014р. по 13.06.2014р. Крім цього, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 49 від 16.06.2014р. (а.с.32) відповідно до плану врегулювання з 16 червня 2014 року розпочато ліквідацію ПАТ «Банк Форум». Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки ( штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів. Однак, у п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону вказано, що якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. 09.04.2014р. позивачем була пред'явлена вимога до ПАТ «Банк Форум» про повернення власних коштів з його розрахункового рахунку в сумі 30000 доларів США, однак така вимога залишилась без задоволення. Однак, під час розгляду справи судом 04.07.2014р. відповідачем виплачено позивачу лише частину заборгованості за договором у розмірі 188524,97грн. (а.с.80). В той же час суд вважає, що відкликання ліцензії, початок процедури ліквідації Банку, як юридичної особи, не означає, що юридичну особу вже припинено і що Банк не повинен виконувати зобов'язання, що виникли в правовідносинах, стороною яких є позивач. Ст. 41 Конституції України визначено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що банк порушив умови договору, тим самим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами. Крім цього, відповідно до вимог ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. Як уже вище зазначалось, тимчасову адміністрацію у відповідача запроваджено з 14.03.2014р., на цей день офіційний курс НБУ становив: 100 доларів США = 947,5900грн. Відповідач виплатив позивачу заборгованість у розмірі 188524,97грн., що за вказаним вище курсом становить 19895,20 доларів США, тому залишок невиплаченої заборгованості становить 10104,80 доларів США (95752,04грн.) з наступного розрахунку: 30000 доларів США (загальна сума вкладу) - 19895,20 доларів США (виплачена 04.07.2014р.сума вкладу) * на 9,4759грн. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором у гривневому еквіваленті з 10104,80 доларів США - 95752,04грн. При цьому стягнення заборгованості саме у гривневому еквіваленті узгоджується із вимогами ст. 524 ЦК України та правовими позиціями, які висловлені у правовому висновку Верховного Суду України за результатами розгляду цивільної справи (Постанова № 6-79 цс 14 від 02.07.2014р.), де вказано зокрема, що «Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст.ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.». Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved