Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що 29.10.2007 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № KGMDAW10900024, відповідно до якого відповідачем було отримано від позивача кредит у розмірі 11 477, 40 доларів США на термін до 28.10.2008 року, та який відповідач зобов'язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку встановленими кредитним договором. На виконання вищевказаного договору, відповідач повинен був надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Позивачем за кредитним договором було виконано свої зобов'язання у повному обсязі, а саме надано відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в порушення вимог Кредитного договору, відповідачем не було надано своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором № KGMDAW10900024, чим не виконано зобов'язання за Договором. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги надавши пояснення та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, надав пояснення, просив застосувати у спірних відносинах строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] договору № KGMDAW10900024 від 29.10.2007 року, згідно з яким відповідачем було отримано від позивача кредит у розмірі 11477,40 грн. на термін до 28.10.2008 року, відповідач зобов'язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку встановленими кредитним договором, тобто відповідач повинен був надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. За позовними вимогами позивача, за станом на 01.10.2013 року відповідач має заборгованість, яку повинен сплатити позивачеві у розмірі 31857,04 долари США, з яких: заборгованість за кредитом - 8478,30 доларів США; 4274,01 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1968,52 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 17136,21 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У судовому засіданні позивачем в обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідно до п.5.1. договору № KGMDAW10900024 від 29.10.2007 року, договір дії в обсязі виданих Позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Проте у судовому засіданні встановлено, що останній платіж за договірними зобов'язаннями по вказаному вище кредитному договору відповідачем було здійснено 28 січня 2009 року. Посилаючись на зазначену обставину, відповідачем надано суду заяву про застосування у спірних відносинах строку позовної давності ( а.с.63-64). З урахуванням пояснень сторін, досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач з 29 січня 2009 року припинив погашення кредиту, а з 27.02.2009 року - сплату процентів за користування кредитом; вимогу банку про дострокове погашення кредиту від 01.04.2011 року №30.1.0.0/2 - 328 не виконав. У зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі 31857,04 доларів США. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором, кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у даній справі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України). У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) - ч. 2 ст. 258 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто позивач мав право звернутися до суду з позовом коли у нього виникло право на пред'явлення такого позову до суду. Таким чином, включення до обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги позивача, не ґрунтуються на вимогах закону. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) - ст. 266 ЦК України. Встановлені правовідносини регулюються ст.ст.254, 256, 257,258, 261, 264,266, 267, 525, 526, 530, 549, 567, 610, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України, На підставі викладеного та

Outcome: dismissed