Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд: -Визнати спадщину після смерті [PERSON] , що складається з однокімнатної квартири загальною площею-28,9 кв.м., житловою площею -17,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] відумерлою; -Визнати за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру загальною площею-28,9 кв.м., житловою площею -17,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; -Витребувати з незаконного володіння [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по ј частки квартири [ADDRESS] ; - Стягнути суму сплаченого судового збору. Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що до предмету спору входить квартира [ADDRESS] , яка належала на праві власності ( договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.02.2000 року № 19-24171, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тимофєєвою В.І. та зареєстрованого в КП « ОМБТІ та РОН») [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на даний час, спірна квартира належить на праві спільної часткової власності відповідачам по справі. Позивач, посилаючись на те, що спадкодавець [PERSON] спадкоємців за законом та за заповітом не мала, а спадкова справа була заведена на підставі заяви [PERSON] , яка не є спадкоємицею померлої вважає, що спадщина є відумерлою та є власністю територіальної громади м. Одеси, просить суд визнати її такою, оскільки відповідачами право власності позивача на майно не визнається та витребувати її на користь позивача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Крім того, витребувано з Одеського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи № 539/2017 ( номер у спадковому реєстрі 60780576) щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] та з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо реєстрації квартири [ADDRESS] . 06.12.2019 року на адресу суду надійшла копія реєстраційної справи. 06.07.2020 року від представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що спірна квартира [ADDRESS] належить їм на законних підставах, оскільки вона утворилась в результаті поділу на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] на підставі висновку № 245518 від 26.07.2019 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , яка належала відповідачам- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації, з огляду на що в задоволенні позову просили відмовити. 02.09.2020 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.01.2021 року провадження у справі зупинено у зв`язку зі смертю [PERSON] . Ухвалою суду від 09.03.2021 року відновлено провадження у справі та витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 23.03.2021 року надійшла копія спадкової справи, відповідно до якої спадщину прийняла [PERSON] . 24.06.2021 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.10.2021 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Інші учасники процесу до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 12967. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] та належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.02.2000 року № 19-24171, посвідченого привтаним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тимофєєвою В.І. та зареєстрованого в КП « ОМБТІ та РОН». 13.06.2017 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 539/2017, заведена до майна померлої [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] , поданою як особа яка проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, а саме з Інформаційної Довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, що відповідачам по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] на підставі розпорядження управління Житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради від 29.07.2002 року, серія та номер 167522. З копії реєстраційної справи №1884191151101 на квартиру [ADDRESS] вбачається, що підставою для реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] став висновок від 26.07.2019 року щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , яка перебувала у фактичному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( померлого [INFO] ) та [PERSON] на два новоутворених об`єкти: квартиру загальною площею 28,3 кв.м., житловою площею №17,6 кв.м. та загальною площею 35,5 кв.м. та житловою площею 15,1 кв.м. Позивач в позові зазначає, що висновок щодо технічної можливості поділу не є документом, встановленим законом, на підставі якого може бути прийнято рішення ( з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності, що спадщина є відумерлою, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( с.3 ст. 46 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Конституцією України визначається, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, яке набувається на підставах, визначених законодавством України. На підставі норм статті 2, частини другої статті 1222, статей 1235, 1277\~Цивільного кодексу\~України можна стверджувати, що територіальна громада може виступати і як спадкоємцем за заповітом, і\~\~як правонаступник в порядку відумерлості. Положення ст. 1277 ЦК України визначають, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно- за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визначення спадщини відумерлою. Заява про визначення спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно- за його місцезнаходженням. Частина друга статті 1277\~ЦК України встановлює ініціатором процесу визнання спадщини відумерлою лише орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, який є в даному випадку вигодонабувачем. Відумерлість майна - це система дій (процедура) з виникнення права власності у територіальної громади щодо майна, стосовно якого не виявлені спадкоємці як за заповітом, так і за законом, або у разі усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини. З наведеного випливає, що спадщина може бути визнана відумерлим майном. Згідно ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. З огляду на те, що відповідно до спадкової справи № 539/2017 заведеної 13.06.2017 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] спадкоємці за законом та заповітом відсутні, суд вважає за можливе вимоги з приводу визнання спадщини відумерлою задовольнити. Суд враховує те, що територіальна громада м. Одеси з часу відкриття спадщини набула речові права на відумерлу спадщину, які не визнаються відповідачами з огляду на те, що вони набули право власності на спірний об`єкт правомірно на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Щодо позиції відповідачів, слід зазначити, що висновок щодо технічної можливості поділу, серії та номер: 245518, виданий 26.07.2019 року ТОВ « Пром-Строй ЛТД» не є документом на підставі якого може бути набуте право власності на майно, інших доказів правомірності набуття права власності відповідачами матеріали справи не містять. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна можу пред`явити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункту 26 постанови від 07.02.2014 року №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Втручання держави на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. У практиці ЄСПЛ ( рішення « Щокін проти України» від 14.10.2010 року, « Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, « Тригубенко проти України» від 02.11.2004 року, « Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно « суспільний», « публічний» інтерес; чи такий захід ( втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону- нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачувальним щодо застосування та наслідків дії його норм; виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів. З положень ст. 1,2,6,10,16 Закону України « Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. При цьому нерухоме майно, що є у комунальній власності територіальних громад, - це одна зі складових матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. Оскільки територіальна громада м. Одеси з часу відкриття спадщини набула речові права на відумерлу квартиру, яка вибула із її володіння на підставі документів, які не відповідають вимогам закону щодо виникнення та реєстрації права власності нерухомого майна, тому суд вважає за можливе вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити. Крім того, слід зазначити наступне. Державній реєстрації підлягають виключено заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/ отриманим документам, що зазначено в ч.4 ст. 18 Закону України « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження». Відповідно до ст. 22 Закону України « Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи, оформлені з порушенням вимог законодавства. Частиною 1 статті 26 Закону України « Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно п.1 ч.1 ст. 24 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, у разі якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» містить роз`яснення стосовного того, що рішення суду про задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для здійснення реєстрації права власності на майно, що підлягає реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне зазначити в резолютивній частині рішення порядок його виконання. З огляду на те, що позовні вимоги заявлені до чотирьох відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , якого виключено зі складу відповідачів у зв`язку зі смертю, після чого позовні вимоги уточнені не були, суд задовольняє позов частково. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial