Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в розмірі 193\~706,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 28.03.2013 року між сторонами було укладено договір № 13-002257-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 18.04.2013 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, згідно якої боржнику встановлено кредитний ліміт в розмірі 100 000,00 грн. Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість перед позивачем, проте, оскільки відповідач у позасудовому порядку відмовився погасити заборгованість, яка вникла, позивач змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.03.2013 року між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] було укладено договір №13-002257-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, згідно умов якого та додаткової угоди №1 до цього договору, було встановлено кредитний ліміт в сумі 100 000,00 грн., котрий згідно п.2.1.3. договору може бути збільшений або зменшений за заявою держателя або за рішенням банку, а також в інших випадках, передбачених цим договором. Процентна ставка становить 35%. Відповідно до виписки по особовим рахункам з 28.03.2013 року по 25.11.2015 року позивачем, було виконано зобовязання належним чином та надано відповідачу кредитні кошти в розмірі 100 000,00 грн. Згідно пунктів 3.3.1 кредитного договору відповідач зобовязувався вчасно та в повному обсязі погашати банку суму боргових зобовязань, але не менше суми мінімального платежу у урахуванням вимог п.5.4.1. цього договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу позивачем, у звязку із неналежним виконанням зобовязань по кредитному договору було надіслано повідомлення вимогу №3214/5 від 24.09.2015 року про необхідність негайно виконати свої зобовязання шляхом сплати кредитної заборгованості, проте така, виконана не була, у звязку з чим у нього сформувалася заборгованість за кредитом у загальному розмірі 193\~706,00 грн., з яких 132\~239,89 грн. заборгованості за кредитом, 58\~350,90 грн. заборгованості за штрафами за виникнення простроченої заборгованості, 1\~765,12 грн. заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт), 1\~350,00 грн. заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа), що підтверджено відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов. З наведеного вище випливає висновок про те, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved