Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду у серпні 2016 року із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у сумі 2200 грн. Позов обгрунтовує тим, що відповідач 27.03.2015 року у позивача позичила гроші у сумі 2200 грн., про що склала розписку та зобов'язалася повернути борг до кінця червня 2015 року, але борг у зазначений строк не повернула, тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, 3% річних 66 грн. та судові витрати. Позивач та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не прибули, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутність, на задоволені позову наполягають, проти ухвелння заочного рішення не заперечують. Відповідч в судове засідання не прибулапро, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим відправленням. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та обов'язки сторін, справа розглянута у відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до оригіналу розписки від 27.03.2015 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 2200 грн., та зобов`язується повернути позику в термін до кінця червні 2015 року. Судом встановлено, що станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач борг позивачу за договором позики від 27.03.2015 року не повернула. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1-3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погодгується із наданим позивачем розрахунком 3% річних, які складають 66 грн. та які підлягають стягненню з вдповідача на користь позивача. Отже, відповідач зобов'язання за договором позики від 27.03.2015 року не виконав, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 2200 грн та 66 грн. - 3% річних. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved