Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, а саме про стягнення виплаченого страхового відшкодування в розмірі 29 713,13 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 05 січня 20189 року о в м. Люботин Харківської області сталася ДТП за участю транспортного засобу «ПАЗ 3205» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Тойота д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Люботинського міського суду Харківської області від 28 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно - правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до інформації МТСБУ, на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - [PERSON] страхове відшкодування в сумі 19 113, 73. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі наказу № 3044 від 27 березня 2019 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 936581 від 28 березня 2019 року. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 1600 грн. 00 коп. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 937192 від 12 квітня 2020 року. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ, з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди, складає: 20713 грн. 13коп. З метою досудового врегулювання спору, МТСБУ звернулося до Відповідача з вимогою від 11 грудня 2019 року, яка залишилася без уваги останнього. Ухвалою суду від 08 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзиву на позов не надав, в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Оскільки наслідки ст. 280 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 28 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення №630/32/19 [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Як вбачається із тексту постанови [PERSON] 05 січня 2019 року о 17 год. 40 хв. в м. Люботин Харківської області по вул. Челюскіна, 14 керував автобусом ПАЗ 3205 д.н. [NUMBER] не дотримавшись безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді, допустив зіткнення з автомобілем TOYOTA Highlander д.н. [NUMBER] . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Частина 6 статті 82 ЦПК України передбачає, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до роздруківки із централізованої бази даних МТСБУ станом на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно звіту про оцінку автомобіля TOYOTA Highlander д.н. [NUMBER] /2019 від 25 лютого 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого потерпілому, в результаті пошкодження при ДТП належного йому транспортного засобу складає 38227,47 грн. (а.с.9-26) Зазначена шкода не була відшкодована [PERSON] . Потерплий з метою отримання відшкодування матеріального збитку звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою (а.с.27). На підставі Наказу № 3044 від 27 березня 2019 року, відповідно до платіжного доручення № 936581 від 28 березня 2010 року, МТСБУ сплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 19 113,73 грн. Згідно з платіжним дорученням № 937192 від 12 квітня 2019 року, МТСБУ здійснило перерахування грошових коштів у розмірі 1600 грн. за послуги аварійного комісара. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Відповідно до положень п.22.1 ст.22Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.41.1 ст.41Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 38.2.1 ст.38Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 та 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі ст.ст. 78, 79 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не здійснювалось, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ в порядку регресу витрат по виплаті страхового відшкодування обґрунтовані і підлягають задоволенню. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають страхове відшкодування у розмірі 19 113,73 грн. та витрати на аварійного комісара у розмірі 1600 грн., а всього 20 713,73 грн. На підставі викладеного, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів, позовні вимоги про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Outcome: approved