Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 22.07.2019 сталася ДТП за участю автомобіля «Івеко», державний номер [NUMBER] , з причепом « ПГ », державний номер [NUMBER] , що належать позивачу, та автомобіля «Богдан», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , працівник ТОВ «Союз-Авто», при виконанні своїх трудових обов`язків. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2019 винним у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] . Належний позивачу автомобіль «Івеко», державний номер [NUMBER] , з причепом «ПГ», державний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП зазнав ушкодження. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Богдан», державний номер [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу АО №5716628, з франшизою у розмірі 2000 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувало позивачу страхове відшкодування двома платежами в розмірі 7331,26 грн. та 5138,88 грн. за виключенням франшизи у розмірі 4000 грн. Як вказував [PERSON] у своїх поясненнях, він працює водієм у ТОВ «Союз-Авто». Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ТОВ «Союз-Авто» суму невиплаченого страхового відшкодування у вигляді франшизи в розмірі 4000 грн., а з [PERSON] як винного у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду в розмірі 20000 грн., оскільки за час відновлення свого автомобіля та причепу, тобто фактичного їх простою, позивач як підприємець упустив вигоду у своїй діяльності, втратив свій особистий час та порушився звичний устрій життя. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач ТОВ «Союз-Авто» в судове засідання явку свого представника не забезпечило, про день, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, відзиву на позов не надало, про причини неявки не повідомило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, явку представника не забезпечив, відзиву на позов не надав, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.07.2019 сталася ДТП за участю автомобіля «Івеко», державний номер [NUMBER] , з причепом «ПГ», державний номер [NUMBER] , що належать позивачу (а.с.13-14), та автомобіля «Богдан», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено транспорті засоби. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2019 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.7). З пояснень позивача убачається, що [PERSON] під час скоєння ДТП виконував свої трудові обов`язки як водій ТОВ «Союз-Авто». Будь-яких спростувань щодо цієї обставини від відповідачів, враховуючи їх повідомлення про розгляд справи, не надійшло. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Богдан», державний номер [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу АО №5716628, з франшизою у розмірі 2000 грн. З відповіді ПАТ «НАСК «Оранта» №0390-06-15/12 від 08.01.2020 (а.с.9) убачається, що по факту ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Івеко», державний номер [NUMBER] , з причепом «ПГ», державний номер [NUMBER] , заведено дві страхові справи №10875 та №12506, за якими було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5138,88 грн. та 7331,26 грн., розмір якого в обох випадках було зменшено на суму франшизи на загальну суму 4000 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З матеріалів справи убачається, що 09.09.2019 ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувало позивачу страхове відшкодування двома платежами в розмірі 7331,26 грн. та 5138,88 грн. за виключенням франшизи у розмірі 4000 грн. Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до ст. 36.6 вказаного вище Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Союз-Авто» суми франшизи у розмірі 4000 грн. є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Як встановлено судом, позивач є фізичною особою-підприємцем, який займається міжнародним перевезенням вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів) (а.с.17-18). Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач посилався на те, що за час відновлення свого автомобіля та причепу, тобто фактичного їх простою, позивач як підприємець упустив вигоду у своїй діяльності, втратив свій особистий час, а його звичайний устрій життя порушився, проте зазначені обставини не підтвердив відповідними доказами, як і спричинення йому у зв`язку з цим моральних страждань. Позивачем також не вказано, з яких міркувань він виходив, визначаючи суму моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., розрахунку розміру моральної шкоди позивачем не надано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди. Та обставина, що пошкоджені транспортні засоби позивача не могли використовуватися ним у своїй професійній діяльності та подальшим неотриманням позивачем відповідного доходу, свідчить про опис обставин для вирішення питання про стягнення упущеної вигоди, вимога про стягнення якої, позивачем не заявлена. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial