Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача та просив стягнути з останньої суму боргу за кредитним договором б/н від 06.05.2011року, укладеним між сторонами. Сума заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 31.03.2018 року становить 11464,35 грн., що складається із тіла кредиту в сумі 507,35 грн., нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 6884,89 грн., пені та комісії в розмірі 3050,00 грн., 500 грн. штрафу (фіксована складова), 522,11 грн. штрафу (процентна складова), які просив стягнути в судовому порядку. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи повторно не прибула із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомленою шляхом надсилання судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, розміщення оголошення на сайті судової влади, від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Ухвалою судді від 11 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду в судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторони у судове засідання не з'явились, тому фіксування судового процесу 07 листопада 2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 265, 281, 282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Частиною 1 ст.626ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 06.05.2011 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Договору надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», у якій зазначено, що вона згодна із тим, що ця анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку» складають між позивачем та ним договір про надання банківських послуг. Зазначене свідчить, що відповідач на власний розсуд визначився у виборі контрагента та умов договору. Суд вважає, що на час укладення договору сторонами була досягнута у письмовій формі згода за всіма істотними умовами кредитування у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та досягнута домовленість щодо їх виконання, про що свідчить підпис відповідача із зазначенням про ознайомлення та згоду останнього з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», із зобов»язанням відповідача виконувати вимоги останніх, а також регулярно ознайомлюватися з їх зміною на сайті ПАТ КБ «Приватбанк» www.privatbank.ua. Як вбачається з розрахунку заборгованості, така складається із тіла кредиту в сумі 507,35 грн., нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 6884,89 грн., пені та комісії в розмірі 3050,00 грн., 500 грн. штрафу (фіксована складова), 522,11 грн. штрафу (процентна складова). У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. При дослідженні наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов»язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування цими коштами. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищенаведене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При застосуванні статті 549 ЦК України суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність стягнення з відповідача штрафів у фіксованому та процентному вираженні, й у задоволенні позову в цій частині відмовляє. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 06.05.2011 року в розмірі 10442,24 грн., що складається із тіла кредиту в сумі 507,35 грн., нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 6884,89 грн., пені та комісії в розмірі 3050,00 грн. та відмовити у стягненні 500 грн. штрафу (фіксована складова), 522,11 грн. (процентна складова). При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення, позивачем при предявленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. Позов задоволено на 91 %, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1603,42 грн.

Outcome: partial