Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому зазначив, що позивач має у власності 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Підставою права власності позивача є свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23.05.2018 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори І.В. Коцар , як спадкоємцю за законом 1/2 частини спадкового майна після смерті матері позивача [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] . Відповідач є племінницею позивача та другим спадкоємцем 1/2 частини вищевказаного домоволодіння, яка також прийняла у встановлений законом строк спадщину у порядку спадкування за законом після смерті матері позивача та бабусі відповідача та отримала свідоцтво про право на спадщину наприкінці травня 2018 р. Позивач бажає переїхати в свою частину домоволодіння для мешкання за адресою: [ADDRESS] , виконувати ремонтні роботи по поліпшувати стан своєї частини домоволодіння і здійснювати в повному обсязі свої права власності, тобто користуватися, розпоряджатись та володіти. У зв`язку з тим, що домоволодіння має єдиний вхід та не розділено в натурі, виникла необхідність в поділі домоволодіння в натурі з визначенням конкретних приміщень власності кожного з співвласників, а також визначення порядку користування земельною ділянкою. Приблизно з квітня 2018 року позивач намагається дійти згоди з відповідачем щодо вирішення питання поділу домоволодіння, але дійти згоди щодо конкретизації приміщень поділу та переобладнання домоволодіння на двох власників з визначенням порядку користуванням земельною ділянкою сторонами не досягнуто. Відповідач не має наміру робити будь-які дії, направлені на поділ домоволодіння в натурі, у сторін є розбіжності в варіантах поділу домоволодіння тому що відповідач бажає користуватись всім домоволодінням в цілому і не має наміру його ділити взагалі. За заявою позивача ПП [PERSON] було виконано будівельно-технічний висновок спеціаліста від 26.06.2018 р. за № 26-06/2018. Згідно будівельно-технічного висновку спеціалістом було запропоновано три найбільш оптимальних варіантів розділу домоволодіння по 1/2 частині з незначним відступом від ідеальних часток. Після ознайомлення з висновком, оскільки спільне мешкання та спілкування з відповідачкою неможливе, задля встановлення паркану між земельними ділянками позивача та відповідача, при цьому з метою зменшення фізичних та матеріальних затрат відповідачки - одинокої жінки, позивач пропонує виділити відповідачу найбільш прийнятний варіант з входом до будинку, комунікаціями та лічильниками, а на позивача покладено обов`язок за свій рахунок зробити окремий вхід, комунікації та встановити лічильники, таким чином, вважаю найбільш прийнятний варіант розподілу № 1. Також за заявою позивача ФОП [PERSON] виготовлено матеріали геодезичних вишукувань із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою: [ADDRESS] і зроблено висновок спеціаліста про визначення порядку користування земельною ділянкою у відповідності з ідеальними долями 50/50 та у відповідності до варіанту поділу домоволодіння. Після ознайомлення з висновком, оскільки спільне мешкання та спілкування з відповідачкою неможливе, задля встановлення паркану між земельними ділянками позивача та відповідача вважаю найбільш прийнятний варіант розподілу №3, де частка першого співвласника, тобто позивача становить 54/100 частини земельної ділянки площею 0,0299 га, яка зображена на схемі штрихом, а частка відповідача становить 46/100 частини земельної ділянки площею 0,0255 га та зображена на схемі білим кольором без заштриховування. Позивач просив суд поділити домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в натурі між власниками домоволодіння з урахування висновку спеціаліста ПП [PERSON] від 26.06.2018 р. за № 26-06-2018 за варіантом розподілу № 1. Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0555 га., розташованою за адресою: [ADDRESS] , згідно висновку спеціаліста [PERSON] б/н від липня 2018 року за варіантом поділу № 3А. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнавали, оскільки варіанти поділу їх не влаштовують. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. На підставі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Статтею 319 ЦК України власникові гарантоване володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про спадщину за заповітом від 23 травня 2018 року спадкоємцями [PERSON] , померлої [INFO] по 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] є сторони по справі. Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до висновку спеціаліста № 26/06/2018 від 26 червня 2018 року про визначення технічної можливості поділу в натурі частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , спеціалістом В.С. Стаценко було запропоновано три варіанти розподілу будинку із розрахунком компенсацією за перерозподіл часток, перепланування житлового будинку та господарських споруд за зазначеною адресою. Правовою позицією Верховного суду у справі № 6-1443цс16 визначено, що якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними - ч. 1 ст. 367 Цивільного Кодексу України. За замовленням позивача ФОП [PERSON] було здійснено топографо-геодезичні роботи щодо обміру земельної ділянки в натурі. По матеріалами польових робіт складено плани меж землекористування в масштабі 1:500 з вказанням довжин ліній та дирекцій них кутів, площі земельної ділянки та периметру меж. Відповідно до ч. 2ст.120 ЗК України тієї ж статті, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Проаналізувавши усі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, та оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн., в іншій частині судових витрат суд вважає за доцільне відповідача звільнити на підставі ст. 136 ч.1 ЦПК України від їх спплта, оскільки відповідач виховує сама дитину-інваліда та має тяжкий майновий стан.

Outcome: approved