Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 12.06.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого банк надає відповідачу кредит в сумі 2350 грн. Проценти за користування кредитом становлять 605,90 % річних. Строк дії договору з моменту його укладення становить 30 днів. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 2350 грн. 02.11.2018 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 02/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги і за кредитним договором № 137693906 від 12.06.2018 р., укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 24.05.2021 року має заборгованість 11280,21 гривень, яка складається з наступного : -нараховані 3% річних - 202,23 грн.; -втрати від інфляції 479,48 грн. -заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 2350 грн. -заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 1170, 30 грн. -заборгованість з пені 7078, 20 грн.. У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 137693906 від 12.06.2018 року в сумі 11280,21грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 26.07.2021 р. представник відповідача адвокат Воронін І.О. надав відзив, в якому зазначив, що оскільки до позовної заяви не додано договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», не має можливості впевнитися в законності правонаступництва ТОВ «Таліон Плюс» за договорами. Крім того позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом [PERSON] підписано договір 137693906 від 12.06.2018 року, позивачем не надано відомостей про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, відомостей про особистий ключ підписувача, не були узгоджені усі істотні умови договору між сторонами, у зв`язку з цим просив відмовити ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні позову. 17.11.2021 року позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що кредитний договір № 137693906 був оформлений у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит, а тому оригіналу Кредитного договору в паперовому вигляді із підписами сторін кульковою ручкою у позивача немає в силу особливості укладеного правочину між сторонами, умов кредитного договору та правил. Вважає, що надав всі докази укладення кредитного договору та видачу кредитних коштів, у зв`язку з цим просив позов задовольнити. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1050 ЦК України\~визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 137693906, що підтверджується копією договору від 12.06.2018 р. (а.с. 9-11). Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що за [PERSON] станом на 24.05.2021 року рахується заборгованість в розмірі 11280,21 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 2350 грн., відсотками - 1710,30 грн., пеня 7078,20 грн., нараховані 3% річних 202,23 грн. та втрати від інфляції 479,48 грн. (а.с. 13-15). В обґрунтування вимог про стягнення заборгованості позивач посилається на кредитний договір №137693906 від 12.06.2018 року, який був укладений в електронній формі між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Разом з тим, надані позивачем копія кредитного договору № 137693906 від 12.06.2018 року не містить підписів сторін договору. Крім того, позивачем не представлено суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту в сумі 2350,00 грн., його погашення, якщо таке відбувалося (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше, не надано належного розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Відтак, позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих йому умов кредитного договору. Відповідний правовий висновок наданий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, від 23 грудня 2020 року, справа №191/2648/17. Відповідно до частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Крім того, суд враховує, що відповідно до положень\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. За змістом ст. ст.\~513,\~514,\~516 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позивач вказав, що 02 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №02/1118-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі за договором кредиту №137693906 від 12.06.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та боржником, на підставі укладеного договору факторингу. Позивачем не надано докази відступлення прав вимоги від товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» як сторони кредитного договору №137693906 від 12.06.2018 року до ТОВ «Таліон плюс». Частина 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України\~передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Однак, позивачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження тих обставин, що [PERSON] отримав кредит в розмірі 2350 грн. від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» шляхом підписання кредитного договору в письмовій чи електронній формі, засвідченим його електронним цифровим підписом, наявності за відповідачем заборгованості, факту виникнення права вимоги у ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed