Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 02.03.2013 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Свої вимоги мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів, що, в свою чергу, ставало причиною сварок між ними. Вже близько п'яти років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. У шлюбі народилася дитина - [PERSON], [INFO] На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена завчасно і належним чином. Поважність причин неявки суду не повідомила. У встановлений судом строк відзив не подала. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 02.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис №79. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом Свідоцтва про шлюб [NUMBER] (повторне). У шлюбі у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER] (повторне), видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 02.05.2018). Як встановлено судом з матеріалів справи, подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів, що, в свою чергу, ставало причиною сварок між ними. Вже близько п'яти років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. З наведених підстав, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить його інтересам, тому просить розірвати їхній шлюб. Заходи до примирення подружжя просить не вживати, оскільки такі є недоречними. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved