Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду, мотивуючи це тим, що відповідно до наказу № 31 від 07 травня 2012 року по Агрофірмі «Маріампольська», позивач з 07.05.2012 року призначений інженером по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії зазначеного підприємства. Згідно штатного розпису СВК «Агрофірма «Маріампольська» на 2014 та 2015 роки йому встановлений посадовий оклад в розмірі 1986,00 грн. Середня заробітна плата позивача за 2014 рік склала 2144,88 грн., за 2015 рік - 2166,48 грн., що підтверджується доданою до позовної заяви довідкою управління Пенсійного фонду України у Петрівському районі. Він вважає, що його заробітна плата не відповідає вимогам чинного законодавства, в звязку з тим, що його посада повинна прирівнюватися до посади керівника основної виробничо-технічної служби (головного інженера) СВК «Агрофірма «Маріампольська», як встановлено ст.15 Закону України «Про охорону праці». Однак, заробітна плата інженера по охороні праці та головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська» фактично є неспіврозмірними, інженер по охороні праці в декілька разів отримує меншу заробітну плату ніж головний інженер господарства, якого середня заробітна плата за 2014 -2015 роки становить близько 6 тисяч гривень. Таким чином, встановлена роботодавцем заробітна плата для керівника служби охорони праці не прирівняна до заробітної плати керівника основної виробничо-технічної служби, що є порушенням вимог ст. 15 ЗУ «Про охорону праці». Відповідно до п. 5.2 [PERSON] договору між правлінням СВК «Агрофірма «Маріампольська» Петрівського району та профспілковим комітетом первинної організації профспілки СВК «Агрофірма «Маріампольська» на 2014-2016 роки, затвердженого на загальних зборах трудового колективу СВК від 28 лютого 2014 року, зареєстрованого Управлінням соціального захисту населення Петрівської районної державної адміністрації, реєстраційний № 8 від 03 березня 2014 року ( [PERSON] договір на 2014 2016 роки), зазначено, що «розміри заробітної плати визначити згідно з тарифними ставками і схемою посадових окладів встановленими згідно з Законом України «Про оплату праці», галузевою угодою». Враховуючи те, що відповідно до [PERSON] договору на 2014-2016 роки, розміри заробітної плати в СВК визначаються згідно з тарифними ставками і схемою посадових окладів встановленими згідно з Законом України «Про оплату праці», галузевою угодою, при встановленні заробітної плати інженеру з охорони праці СВК [PERSON] підлягає застосуванню, відповідно до п. 5.6 Галузевої угоди між Міністерством аграрної політики та продовольства України, Всеукраїнським обєднанням організацій роботодавців «Федерація роботодавців агропромислового комплексу та продовольства України» і Професійною спілкою працівників агропромислового комплексу України в сільському господарстві на 2014-2016 роки, зареєстрованої в Міністерстві соціальної політики України 16.01.2014 р. за №2, мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців до посадового окладу техніка всіх спеціальностей (без категорії) згідно з додатком 4. За розрахунком проведеним на підставі зазначених вище вимог Угоди мінімальний розмір посадового окладу головного інженера підприємства, як і інших головних спеціалістів, має становити протягом періоду з 01.01.2014 року по 31.08.2015 року - 3376,30 грн. щомісячно, з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року 3819,82 грн. щомісячно, а тому просить визнати неправомірними дії СВК «Агрофірма «Маріампольська» щодо не прирівнювання інженера по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії [PERSON] по своїй посаді і заробітній платі до керівника основної виробничо-технічної служби - головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська» відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону праці». Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Маріампольська» на користь [PERSON] 37\~952,58 грн. недорахованої заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року включно. Неправомірними діями відповідача порушено його законні права, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, які вимагали та продовжують вимагати від нього додаткових зусиль для організації його життя. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою у відношенні до нього та як наслідок до членів його сімї від адміністрації СВК «Агрофірма «Маріампольська». Рівень заробітної плати обмежував його можливості на утримання сімї, а саме на належне харчування, побутові потреби та на можливість спілкування сімї, а тому просить стягнути з СВК «Агрофірма «Маріампольська» на його користь 10 розмірів мінімальної заробітної плати заподіяної моральної шкоди та судові витрати. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками (а.с.66,79,82,121,125). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу № 31 від 07 травня 2012 року по Агрофірмі «Маріампольська», позивач з 07.05.2012 року призначений інженером по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії зазначеного підприємства. Згідно штатного розпису СВК «Агрофірма «Маріампольська» на 2014 та 2015 роки йому встановлений посадовий оклад в розмірі 1986,00 грн. Середня заробітна плата позивача за 2014 рік склала 2144,88 грн., за 2015 рік - 2166,48 грн., що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України у Петрівському районі (а.с.13). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме:створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов'язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров'я виробничих факторів; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці; вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону праці», на підприємстві з кількістю працюючих 50 і більше осіб роботодавець створює службу охорони праці відповідно до типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. На підприємстві з кількістю працюючих менше 50 осіб функції служби охорони праці можуть виконувати в порядку сумісництва особи, які мають відповідну підготовку. На підприємстві з кількістю працюючих менше 20 осіб для виконання функцій служби охорони праці можуть залучатися сторонні спеціалісти на договірних засадах, які мають відповідну підготовку. Служба охорони праці підпорядковується безпосередньо роботодавцю. Керівники та спеціалісти служби охорони праці за своєю посадою і заробітною платою прирівнюються до керівників і спеціалістів основних виробничо-технічних служб. В СВК «Агрофірма «Маріампольська» середня кількість працюючих в еквіваленті повної зайнятості становить більше 300 осіб, що підтверджується штатним розписом підприємства та даними звітів з праці форми № 1-ПВ. В зв'язку з цим, відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону праці», на цьому підприємстві в обов'язковому порядку повинна бути створена служба охорони праці, керівники та спеціалісти якої за своєю посадою і заробітною платою прирівнюються до керівників і спеціалістів основних виробничо-технічних служб. Пунктом 1.2 Типового положення про службу охорони праці (затверджено наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 15.11.2004 року №255, зареєстровано в Міністерстві юстиції 01.12.2004 року за №1526/10125) передбачено, що структуру служби охорони праці, її чисельність, основні завдання, функції та права її працівників визначає роботодавець відповідно до законодавства. Рішенням правління СВК «Агрофірма «Маріампольська» від 11.02.1999 року (протокол №2) було створено службу охорони праці на підприємстві та затверджено Положення про службу охорони праці. Зазначене Положення діяло до 31.05.2013 року, п. 2 Положення передбачалось, що згідно із Законом України «Про охорону праці», на підприємстві створено службу охорони праці в особі спеціаліста з охорони праці, який входить до основних виробничо-технічних служб і підпорядковується безпосередньо керівникові агрофірми. Рішенням правління СВК «Агрофірма «Маріампольська» від 31.05.2013 року (протокол № 3), з метою приведення положення про службу охорони праці СВК до типового положення про службу охорони праці, затверджено Положення про службу охорони праці в СВК «Агрофірма «Маріампольська», згідно якого, керівником служби охорони праці є інженер з охорони праці [PERSON] ( абз. 4 п. 1.1 Положення), керівник служби охорони праці за своєю посадою та заробітною платою прирівнюється до керівників основних виробничо - технічних служб, та повинен відповідати кваліфікаційним вимогам, зазначеним у Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників ( Наказ міністерства праці і соціальної політики від 16 лютого 1998 року № 24) ( п.2.3 Положення). Позивач повністю відповідає встановленим вимогам: має повну вищу технічну освіту та необхідні посвідчення. Специфіка роботи та повноваження інженера з охорони праці СВК Агрофірма «Маріампольська» до 31.05.2013 року та після зазначеної дати, тобто дати затвердження нової редакції Положення про службу охорони праці, ніяким чином не змінювалась: службу охорони праці очолює інженер з охорони праці, який за своїми посадовими обовязками надає, в тому числі і головним спеціалістам, обовязкові для виконання приписи ( розділ 5 Положення). Оскільки відповідачем служба охорони праці створена зі штатною чисельності в кількості однієї штатної одиниці, особа, що займає посаду інженера по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії одночасно є керівником цієї служби та відповідно по своїй посаді і заробітній платі повинна бути прирівняна до керівника однієї з основних виробничо - технічних служб підприємства, найбільш підходящою для порівняння є посада головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська». Однак, заробітна плата інженера по охороні праці та головного інженера СВК «Агрофірма «Маріампольська» фактично є неспіврозмірними, інженер по охороні праці в декілька разів отримує меншу заробітну плату ніж головний інженер господарства, якого середня заробітна плата за 2014 -2015 роки становить близько 6 тисяч гривень. Таким чином, встановлена роботодавцем заробітна плата для керівника служби охорони праці не прирівняна до заробітної плати керівника основної виробничо-технічної служби, що є порушенням вимог ст. 15 ЗУ «Про охорону праці». Відповідно до ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 21, ст. 22 Закону України «Про оплату праці», законодавчі та інші нормативні акти є підставою організації оплати праці. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до п. 5.2 [PERSON] договору між правлінням СВК «Агрофірма «Маріампольська» Петрівського району та профспілковим комітетом первинної організації профспілки СВК «Агрофірма «Маріампольська» на 2014-2016 роки, затвердженого на загальних зборах трудового колективу СВК від 28 лютого 2014 року, зареєстрованого Управлінням соціального захисту населення Петрівської районної державної адміністрації, реєстраційний № 8 від 03 березня 2014 року ( [PERSON] договір на 2014 2016 роки), зазначено, що «розміри заробітної плати визначити згідно з тарифними ставками і схемою посадових окладів встановленими згідно з Законом України «Про оплату праці», галузевою угодою». Враховуючи те, що відповідно до [PERSON] договору на 2014-2016 роки, розміри заробітної плати в СВК визначаються згідно з тарифними ставками і схемою посадових окладів встановленими згідно з Законом України «Про оплату праці», галузевою угодою, при встановленні заробітної плати інженеру з охорони праці СВК [PERSON] підлягає застосуванню, відповідно до п. 5.6 Галузевої угоди між Міністерством аграрної політики та продовольства України, Всеукраїнським обєднанням організацій роботодавців «Федерація роботодавців агропромислового комплексу та продовольства України» і Професійною спілкою працівників агропромислового комплексу України в сільському господарстві на 2014-2016 роки, зареєстрованої в Міністерстві соціальної політики України 16.01.2014 р. за №2, мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців до посадового окладу техніка всіх спеціальностей (без категорії) згідно з додатком 4. За розрахунком проведеним на підставі зазначених вище вимог Угоди мінімальний розмір посадового окладу головного інженера підприємства, як і інших головних спеціалістів, має становити протягом періоду з 01.01.2014 року по 31.08.2015 року - 3376,30 грн. щомісячно, з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року 3819,82 грн. щомісячно. Відповідно до Примітки до додатку 4 Галузевої угоди, «розміри посадових окладів працівників з охорони праці визначаються в колективних договорах підприємств з дотриманням встановлених у цьому додатку мінімальних гарантованих розмірів посадових окладів тих категорій працівників, до яких вони належать за посадами». На порушення вище зазначених вимог закону України «Про оплату праці», закону України «Про охорону праці», [PERSON] договору на 2014-2016 роки, Галузевої угоди, адміністрацією СВК «Агрофірма «Маріампольська», як суб'єктом організації оплати праці працівників підприємства, встановлена заробітна плата керівнику служби охорони праці підприємства, у розмірі, що не відповідає законодавству з питань оплати праці керівника служби охорони праці, внаслідок чого за одностороннім рішенням відповідача погіршено умови на оплату праці, встановлені законодавством для такої категорії працівників. Згідно зі ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту, визначаються цим Кодексом, ЗУ «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. В даному випадку питання оплати праці керівників та спеціалістів служби охорони праці на підприємстві з чисельністю працюючих 50 і більше осіб врегульовано на державному рівні у ст. 15 ЗУ «Про охорону праці». У зв'язку з цим та на підставі ст. 9 КЗпП України, умови трудового договору, які погіршують його становище в питаннях прирівнювання його посади і заробітної плати до посади і заробітної плати керівника основної виробничо-технічної служби СВК «Агрофірма «Маріампольська», порівняно з законодавством про працю, є недійсними. Відповідно до розрахунку проведеного за положеннями Галузевої угоди між Міністерством аграрної політики та продовольства України, Всеукраїнським обєднанням організацій роботодавців «Федерація роботодавців агропромислового комплексу та продовольства України» і Професійною спілкою працівників агропромислового комплексу України в сільському господарстві на 2014-2016 роки, зареєстрованої в Міністерстві соціальної політики України 16.01.2014 р. за №2 посадовий оклад інженера по охороні праці СВК [PERSON]І має становити за період з 01.01.2014 року по 31.08.2015 року 3376,30 грн., з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року 3819,82 грн. , однак для розрахунку його заробітної плати СВК використовує його оклад 1986,00 грн. Виходячи із зазначеного розміру посадового окладу та посадового окладу встановленого для [PERSON] СВК «Агрофірма «Маріампольська», різниця між посадовими окладами інженера по охороні праці, пожежній безпеці і промсанітарії [PERSON]І та посадового оклада який він мав би отримувати згідно чинного законодавства становить у період з 01.01.2014 року по 31.08.2015 року 1390,30 грн. (3376,30 1986,00 = 1390,30), та у період з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року 1833,82 грн. ( 3819.82 1986.00 = 1833,82). Таким чином, позивачу відповідачем не доплачено посадового окладу: - За період з 01.01.2014 року по 31.08.2015 року ( 20 місяців) 27\~806.00 грн. (1390,30 х 20 = 27\~806,00); - За період 01.09.2015 року по 31.12.2015 року (4 місяці) 7\~335,28 грн.( 1833,82 х 4 = 7\~335,28). Всього з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року -- 35 141,28 грн. (27\~806,00 + 7\~335,28 = 35\~141,28). Однак, враховуючи те, що за положеннями ст.15 Закону України «Про охорону праці» керівник служби охорони праці прирівнюється до керівників основних виробничо технічних служб саме по розміру заробітної плати , а не посадового окладу ( ці поняття мають різну суть), сума недоплати заробітної плати позивачу є значно більшою, ніж розрахована вище на підставі посадового окладу. Так відповідно до п. 5,6 [PERSON] договору між правлінням СВК «Агрофірма «Маріампольська» Петрівського району та профспілковим комітетом первинної організації профспілки СВК «Агрофірма «Маріампольська», затвердженого на загальних зборах трудового колективу СВК від 28 лютого 2014 року на 2014-2016 роки, зареєстрованого Управлінням соціального захисту населення Петрівської районної державної адміністрації, реєстраційний № 8 від 03 березня 2014 року, СВК «Агрофірма «Маріампольська» зобовязана виплачувати винагороду за безперервний стаж працівника в кооперативі при стажі 2-5 років у розмірі 8 % . Отже недоплаченою позивачу заробітною платою за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року є кошти в сумі 37\~952,58 грн., що є різницею між сумою заробітної плати головного інженера та сумою заробітної плати [PERSON] ( 35\~141,28 + (35\~141,28 х 8% : 100%) = 37\~952,58), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відшкодувати працівнику моральну шкоду у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливостіі вважає, що вона підлягає частковому задоволенню в сумі 7000 гривень, при цьому суд враховує тяжкість та тривалість страждань позивача. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст.61ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до\~ст.58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1\~ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що позивач довів свої позовні вимоги. Згідно ч.1 та ч.2 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору позивачеві стягуються пропорційно задоволеного позову, тому з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок. Також у відповідності з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. В звязку з цим з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 4\~000 гривень, які підтверджуються наданими представником позивача документами, а саме квитанцією від 11.12.2015 року, розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу від 11.12.2015 року та актом прийому передачі виконаних робіт за договором надання правової допомоги та оплати гонорару від 13.05.2016 року. Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про оплату праці» та Кодексом законів про працю України.

Outcome: partial