Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 17.03.2014 року о 17-15 годин по вул. Уборевича, 3 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Сааб реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до звіту № 543 про оцінку автомобіля Сааб, реєстраційний номер [NUMBER], вартість відновлювального ремонту складає 62912,81 грн. та вартість автомобілю у пошкодженому стані складає 13728,36 грн.. Тобто, 62912,81 грн. - 13728,36 грн. = 49184,45 грн. (тотальне знищення транспортного засобу). Зазначена шкода чиновником ДТП відшкодована не була. Власник забезпеченого автомобіля [NUMBER], на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АС/6484445 від 08.11.2013 року, звернувся до страхувальника з заявою про виплату страхового відшкодування. У зв'язку з настанням події, позивачем повністю виконані покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, 10.06.2014 року було здійснено виплату постраждалій стороні у розмірі 49 185,45 грн. 04.06.2014 року МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію у добровільному порядку витрат, який залишено без задоволення. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 49 185,45 грн. та судові витрати. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме судовими повістками за адресою місця реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на розгляд справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, відповідно до вимог статті. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплачено відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода, завдана одній із осіб з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Між Моторним (транспортним) страховим бюро України та [PERSON], був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АС/6484445 від 08.11.2013 року, згідно з умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER]. [PERSON] 17.03.2014 року в 17-15 годин, по вул. Уборевича, 3 в м. Києві, керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ, державний номерний щзнак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], не дотримався безпечної дистанції до транспортного засобу - автомобіля Сааб, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався попереду, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив п.п.2.5,13.1 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ч.2 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортними засобом на три роки. [PERSON], який є власником транспортного засобу Сааб, реєстраційний номер [NUMBER], 16.05.2014 року звернувсь до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Зі звіту № 543 про оцінку автомобіля Сааб, реєстраційний номер [NUMBER] вбачається, що вартість відновлювального ремонту складає 62912,81 грн. та вартість автомобілю у пошкодженому стані складає 13728,36 грн. Моторне (транспортне) страхове бюро України на виконання умов договору страхування № АС/6484445 від 08.11.2013 року, на підставі наказу № 2933 від 03.06.2014 року та розрахунку суми страхового відшкодування, перерахувала на рахунок потерпілого суму страхового відшкодування у розмірі 49184,45 грн., про що свідчить платіжне доручення № 1/1-23314 від 05.06.2014 року. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодування завданої шкоди виникає за умови, що дії останнього були неправомірними; між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок; є вина визначеної особи, а коли це було наслідок дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. При цьому, страховик, що виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування, а [PERSON], який є винним у вчиненні ДТП, має відшкодувати суму страхового відшкодування у розмірі 49 184,45 грн. Згідно до вимог ст.11ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, яка за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до статей 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. За положенням ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-V? «Про граничний розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» Зокрема частиною першою наведеного Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, у яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення суду, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 48 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року (із змінами і доповненнями від 25.09.2010 року) «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем не надано жодного документу, окрім довіреності представника, отже, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають із наведених вище підстав. Окрім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1378,00 грн.; витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1205,00 грн. на підставі платіжного доручення № 6246 від 26.05.2014 року. На підставі викладеного, ст. ст.1166,1188,1191 ЦК України, ст.ст. 25,27 Закону України «Про страхування», ст.ст.12,22,36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: partial