Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що відповідач [PERSON] не виконує батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Крім того, позивач зазначив, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], але фактично не проживає з 13 червня 2014 року, не цікавиться життям сина, здоров'ям та утриманням, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Вихованням [PERSON] займається його бабуся [PERSON]. Мати [PERSON], [INFO] позбавлена батьківських прав 16 листопада 2005 року Катеринопільським районним судом Черкаської області відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Також на підставі викладеного, позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] та стягнути з останнього аліменти на його утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Катеринопільської селищної ради Батюк В.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог повідомила, що відповідач самоусунувся від виховання сина, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник зацікавленої особи [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність передбачених п. 2 ч.1 ст. 164 СК України Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені обставини, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає, що ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини полягає у тому, що він: не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкувався з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, чим фактично залишив дитину без батьківського піклування. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність передбачених п. 2 ч.1 ст. 164 СК України СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки судом встановлено факт його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. На підставі викладеного,

Outcome: partial