Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що у травні 2012 року на підставі усних домовленостей між ним та відповідачем, [PERSON] взяв на себе зобовязання виготовити три одиниці дверей, сім одиниць вікон та встановити їх на будинку за адресою м. Ужгород, вул. Панькевича, 102. На виконання замовлення позивачем було надано відповідачу аванс в сумі 10000,00 грн., що підтверджується розписками відповідача. Позивач зазначає, що виготовлення вікон та дверей повинно було здійснено до 25 травня 2015 року і остаточний розрахунок повинен був бути здійснений після їх встановлення відповідачем у вищевказаному будинку. Однак відповідачем взяті на себе зобовязання належним чином виконані не були, та станом на 10.06.2016 року були виготовлені дві одиниці дверей на суму 2400,00 грн., внаслідок чого позивач просить суд стягнути з [PERSON]А суму боргу в сумі 14215,61 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за наявними доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з наданої позивачем розписки від 18.09.2015 року, відповідач зобовязався виготовити вікна в кількості 7 штук до 20 жовтня 01 листопада, а в разі невиконання зобовязання повернути завдаток 7600 грн. Згідно наявної в матеріалах справи розписки від 06.04.2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] зобовязався виготовити вікна в кількості 7 штук [PERSON]А, мешканцю м. Ужгород, вул. Панкевича, 102. В разі невиконання зобовязання, відповідач зобовязався повернути позивачу аванс в розмірі 7600 грн. з урахуванням інфляції. 13.06.2016 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про виконання зобовязання, в якій просив відповідача добровільно виконати зобовязання і повернути йому суму боргу в розмірі 7600,00 грн. з врахуванням інфляційних втрат. Однак [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав, внаслідок чого сума боргу склала 14215,61 грн., з яких: 7600,00 грн. сума надана відповідачу; 6615,61 грн. інфляційні втрати. Відповідно до\~ст.1046\~\~ЦК України\~\~за договором\~\~\~\~позики\~\~\~\~одна\~\~\~\~сторона (позикодавець) передає у власність другій\~\~\~\~стороні\~\~\~\~(позичальникові)\~\~\~\~грошові\~\~\~\~кошти або\~\~\~\~інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник\~\~\~\~зобов'язується\~\~\~\~повернути позикодавцеві таку ж суму\~\~\~\~грошових коштів (суму позики) або таку ж\~\~\~\~кількість\~\~\~\~речей того\~\~\~\~ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Вказана вище правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13. Згідно вимог п.1 ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями статті\~530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON]слід стягнути на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 14215,61 грн., а також відповідно до вимог ст.88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved