Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] зайво виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам у розмірі 5328,71 грн. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] з 27.05.2015 року перебував на обліку в УСЗН Кальміуського району як внутрішньо переміщена особа та отримував щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на себе в розмірі 884 грн. За період з 27.05.2015 року по 26.11.2015 року [PERSON] було виплачено державну адресну допомогу в розмірі 5328,71 грн. При оформленні документів щодо надання щомісячної адресної допомоги відповідач надав відомості, що ні він, ні члени його сімї не мають у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Також відповідач був попереджений про обовязок своєчасно повідомити про всі обставини, що впливають на виплату допомоги. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником домоволодіння №9 по вул.Кишинівській в м.Маріуполі. Місто Маріуполь не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження або населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року. Після виявлення факту переплати [PERSON] був попереджений про необхідність відшкодувати переплату, однак до теперішнього часу суму не відшкодував. Просив стягнути з відповідача зайво виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам у розмірі 5328,71 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до такого. Встановлено, що [PERSON] з 27.05.2015 року перебував на обліку в УСЗН Кальміуського району як внутрішньо переміщена особа та отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на себе у розмірі 884 грн., що підтверджується рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №58408112 від 29.04.2016 року вбачається, що відповідачу належить домоволодіння № 9 по пров.Кишинівському в м.Маріуполі. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. За положеннями ст.4 цього Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені у частині 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Статтею 5 вказаного Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Згідно з п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності жиле приміщення, розташоване в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно з п.10 вказаного Порядку, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. В п.11 Порядку визначено, що у разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до п.12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Управлінням соціального захисту населення на адресу відповідача направлялася вимога про повернення нарахованої допомоги, проте, за твердженнями позивача дана вимога залишена без уваги. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути зайво виплачену щомісячну адресну допомогу. Оскільки позивач при подачу позову був звільнений від сплати судового збору, то ці витрати в сумі 1600 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved