Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення боргу за розпискою та інфляційних витрат, посилаючись на те, що він надав відповідачу [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 200 000 грн. На підтвердження факту отримання коштів 13 жовтня 2013 року відповідачем було надано розписку, підписану їм власноручно, зі встановленням строку повернення позики до 30 січня 2015 року. Також він надав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 200\~000 грн. На підтвердження факту отримання коштів 15 жовтня 2013 року відповідачем було надано розписку, підписану їм власноручно, зі встановленням строку повернення позики до 30 січня 2015 року. За виконання зобовязань відповідача [PERSON] поручився відповідач [PERSON] На даний час відповідачами кошти не повернуті, на неодноразові звернення щодо погашення заборгованості, відповідачі не реагують. Просив суд стягнути з відповідачів на його користь 400\~000 грн. заборгованість за позикою, 3% річних в сумі 33961,64 грн. та інфляційних в сумі 255\~634,51 грн., а всього 689\~596,15 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач скерував заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідачів та їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, [PERSON] надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 200 000 грн. На підтвердження факту отримання коштів 13 жовтня 2013 року відповідачем було надано розписку, підписану їм власноручно, зі встановленням строку повернення позики до 30 січня 2015 року. В подальшому, 15 жовтня 2013 року надав в борг [PERSON] позику в сумі 200\~000 грн. строком до 30 січня 2015 року, що підтверджується розпискою. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і\~умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. У встановлений розписками строк, відповідач [PERSON] кошти не повернув, його борг перед позивачем складає 400 000 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] то дані вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що під час надання в борг коштів був присутній [PERSON] який поручився за повернення вказаних коштів. У відповідності зі ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручився перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Договір поруки повинен бути укладений в письмовій формі. В даному випадку договір поруки між сторонами не укладався. Основне зобовязання було оформлено в письмовій формі, а тому і договір поруки повинен бути оформлений в письмовій формі. Більше того, відповідач [PERSON] не ставив свого підпису в розписках від 13 жовтня 2013 року та 15 жовтня 2013 року, а тому не може нести солідарну відповідальність з боржником. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України вказано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому три проценти річних, які нараховуються на суму заборгованості становить 33961,64 грн., інфляційні збитки 255\~634,51 грн., які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Суд погоджується із розрахунком інфляційних та 3% річних, наданих позивачем. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 6895,96 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача грошові кошти в сумі 400 000 грн., 3% річних в сумі 33\~961,64 грн. та інфляційні в сумі 255\~634,51 грн., а всього 689\~596,15 грн.

Outcome: approved