Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] і примусово зняти її з реєстраційного обліку в квартирі та стягнути з неї понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачі є співвласниками зазначеної квартири, у якій разом із позивачем [PERSON] зареєстрована його колишня дружина [PERSON] З 20 лютого 2016 року відповідач залишив квартиру та з цього часу не проживає у ній, що підтверджено актами Львівського комунального підприємства. Оскільки реєстрація відповідача за зазначеною адресою покладає на позивачів додаткові витрати, в тому числі оплату за житлово-комунальні послуги, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачі не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про місце і час розгляду справи; подали на адресу суду заяви про слухання справи у їх відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечують. У судове засідання представник відповідача Центру надання адміністративних послуг у Сихівському районі м.Львова не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився у судове засідання, хоча належним чином була повідомлена, суду не відомі причини неявки, від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи з дотриманням вимог ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення суду. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить позивачам [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 08 квітня 2005 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7271626 від 18.05.2005. Із довідки ЛКП «Під Зуброю» від 07 серпня 2017 року №4500 вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані - [PERSON] (співвласник квартири) та [PERSON] (колишня дружина співвласника квартири). Згідно з акта ЛКП «Під Зуброю» від 10.08.2016, 03.02.2017 та 28.04.2017, які складені у присутності сусідів, на момент складання акта у квартирі [ADDRESS] [PERSON] була відсутня та дійсно не проживає за вказаною адресою. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі понад встановлені законодавством строки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що оскільки відповідач добровільно залишив квартиру [ADDRESS], без поважних причин не проживає у вказаній квартирі понад встановлений строк збереження права користування такою, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює, а тому суд приходить висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], а позовну вимогу у цій частині задовольнити. Щодо частини позовної вимоги про примусове зняття з її реєстрації відповідачем Центром надання адміністративних послуг у Сихівському районі м.Львова, суд приходить до наступного. Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Таким чином, оскільки зняття з реєстрації місця проживання є похідною вимогою від основної та може бути здійснено на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, а його відсутність унеможливлює таке зняття, суд приходить до висновку про відмову у даній позовній вимозі за безпідставністю. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд виходить із такого. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно з квитанцій, наявною у матеріалах справи, позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено 640 грн. 00 коп. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі ст. 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: partial