Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором. Позов обґрунтовує тим, що 31.10.2011р. між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено договір №40809 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії/стипендії/грошової допомоги (та інших виплат) та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетовою платіжною схемою. Згідно додаткового договору №1 від 13.11.2012р., сторони внесли зміни до п.7.1, п.7.2.1, 7.2 договору. Згідно договору, банк встановив позичальнику кредит у сумі 6380,00 грн. Строк дії кредитної лінії встановлюється на період дії БПК. Термін дії платіжної картки 21.12.2014 року. [PERSON] активно користувався картковим рахунком, здійснював зняття готівки, проводив платежі, що підтверджується наданою до позову випискою по рахунку за період з 04.12.2012р. по 22.06.2018р. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 процентів річних, яка сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 процентів річних. У разі відсутності на рахунку клієнта власних коштів помісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту списується за рахунок кредиту. Відповідно до п.6.1.7 договору позичальник зобов`язаний одержувати до 15 числа місяця, наступного за звітним, звіт (виписку) по рахунку у спосіб, що зазначений в заяві анкеті, або через уповноважену особу банку. Відповідно до заяви-анкети, виписку по рахунку позичальник вирішив одержувати в банку особисто. Відповідно до п.6.1.2 договору позичальник зобов`язаний у разі наявності заборгованості за договором, зазначеної у виписці, погасити заборгованість шляхом поповнення рахунку до 25 числа місяця, наступного за звітним. Неотримання звіту (виписки) по рахунку не звільняє клієнта від виконання зобов`язань за цим договором та сплати пені за несвоєчасний розрахунок згідно зі щомісячним звітом (випискою) по рахунку. В зв`язку з тим, що заборгованість не ліквідовувалось, а зростала, банк 16.03.2018 року за № 41.2/25149/2018- 13/вих направив позичальнику вимогу, якою вимагав повернення всієї суми кредиту та здійснення платежів за нарахованими процентами за користування кредитом. Зазначена вимога отримана відповідачем 21.03.2018 р. Станом на 27.09.2018р. розмір заборгованості відповідача перед банком становить 12 020 (дванадцять тисяч двадцять) гривень 85 коп., з яких: залишок боргу по кредиту в розмірі 6\~323 (шість тисяч триста двадцять три) гривень 54 коп.; залишок відсотків за користування кредитом в розмірі 0,00 грн.; залишок прострочених платежів по відсотках в розмірі 2\~470 (дві тисячі чотириста сімдесят) 02 коп.; прострочена комісія в розмірі 7 (сім) гривень 88 коп.; нарахована пеня в розмірі 428 (чотириста двадцять вісім) гривень 69 коп.; 3% річних від прострочених сум заборгованості в розмірі 314 (триста чотирнадцять) гривень 05 коп.; інфляційні витрати в розмірі 2\~476 (дві тисячі чотириста сімдесят шість) гривень 67 коп. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача наявну заборгованість в розмірі 12 020 (дванадцять тисяч двадцять) гривень 85 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 00 коп. Матеріали справи поступили до Франківського районного суду м. Львова 08.10.2018 та відповідно до ухвали від 19.11.2018 призначені до розгляду. 15 травня 2019 року відбувся повторний авторозподіл справи та на підставі розпорядження керівника апарата справу передано для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України. \~ \~ \~ Судова\~справа прийнята\~суддею Кузем\~В.Я.\~до провадження\~з урахуванням\~рішення зборів\~суддів Франківського\~районного суду\~м.\~Львова від\~25\~липня 2019\~року,\~яким підтверджено\~рішення від\~13.05.2019\~року.\~\~\~ Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.08.2019р. у справі призначено судове засідання. Представник позивача в чергове судове засідання не прибув, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить такий задоволити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання не прибував, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності та відзиву на позовну заяву суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~розгляд справи\~проведено судом\~за відсутності\~осіб,\~які беруть\~участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2011 року відповідачем [PERSON] підписано заяву анкету № [NUMBER] на відкриття рахунку фізичній особі та випуск платіжної картки. 31 жовтня 2011 року між акціонерним товариством «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір №40809 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії/стипендії/грошової допомоги (та інших виплат) та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетовою платіжною схемою. Відповідно до п. 6.1.1 клієнт, відповідач [PERSON] , зобов`язується неухильно дотримуватись умов цього договору та правил користування платіжною карткою, а згідно п.6.1.2 сплачувати банку грошові кошти, визначені в цьому пункті. Відповідно до п. 6.1.9 договору клієнт зобов`язується, зокрема, у разі неналежного невиконання зобов`язань за даним договором всім належним клієнту майном. П.7.2 договору вказує на те, що клієнт несе повну відповідальність за погашення заборгованості по договору всім належним йому майном, в тому числі грошовими коштами. Згідно додаткової угоди №1 від 13.11.2012р. до договору №40809 від 31 жовтня 2011 року, сторони внесли зміни до п.7.1, п.7.2.1, 7.2 договору. Згідно договору, банк встановив позичальнику кредит у сумі 6380,00 грн., процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 24%, проценти за перевищення витратного ліміту встановлюються в розмірі 35%. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, банківську вимогу про повернення всієї суми кредиту та здійснення платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та інших платежів, відповідча отримав 21 березня 2018р. До матеріалів справи представником позивача долучено довідку від 08.12.2020р. №111.41.2, згідно якої нумерація договору про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії/стипендії/грошової допомоги (та інших виплат) та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетовою платіжною схемою №40809 від 31.10.2011 року по клієнту [PERSON] , змінено на №622526 від 04.12.2012 року, внаслідок переходу банку із програмного забезпечення системи КОНТС до програмного забезпечення системи WAY4. Згідно розрахунку за договором №622526 від 04.12.2012 року, загальна заборгованість становить 12\~020 (дванадцять тисяч двадцять) гривень 85 коп., з яких: залишок боргу по кредиту в розмірі 6\~323 (шість тисяч триста двадцять три) гривень 54 коп.; залишок відсотків за користування кредитом в розмірі 0,00 грн.; залишок прострочених платежів по відсотках в розмірі 2\~470 (дві тисячі чотириста сімдесят) 02 коп.; прострочена комісія в розмірі 7 (сім) гривень 88 коп.; нарахована пеня в розмірі 428 (чотириста двадцять вісім) гривень 69 коп.; 3% річних від прострочених сум заборгованості в розмірі 314 (триста чотирнадцять) гривень 05 коп.; інфляційні витрати в розмірі 2\~476 (дві тисячі чотириста сімдесят шість) гривень 67 коп. \~ \~ Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивачем доведено, що у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором. Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав. \~ \~ \~ Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доведено, що у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором. Для спростування доводів позову відповідач жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За змістом ст. 210 ЦПК\~України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.\~ Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ ЄСПЛ вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). На підставі викладеного,

Outcome: approved