Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], якій на праві спільної часткової власності належало 19/100 частин жилого блоку (секції) 507, 508а, [NUMBER], 509, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Померла була зареєстрована та фактично проживала за вказаною адресою з 04 грудня 2002 року по 24 вересня 2015 року. Крім того, за даною адресою з 21 лютого 2015 року зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. У 2017 році відповідач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю з померлою [PERSON] Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2017 року позов задоволено та визнано факт проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю у період з 15 січня 2010 року по 24 вересня 2015 року. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 15 серпня 2017 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким [PERSON] у задоволенні позову відмовлено. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2017 року визнано спадщину після померлої [PERSON] відумерлою, та передано кімнату [NUMBER], яка складає 19/100 часток від блок-секції № 507-509 по [ADDRESS], у власність територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради. 31 січня 2018 року відповідачу направлено припис про виселення із займаної кімнати до 15 лютого 2018 року, оскільки у останнього відсутні законні підстави для проживання та користування даним жилим приміщенням. Проте відповідач у добровільному порядку кімнату не звільнив. Такими діями [PERSON] чинить перешкоди позивачу у реалізації свого права власності. У зв'язку з цим просить усунути перешкоди у здійсненні Черкаської міською радою права щодо володіння, користування та розпорядження об'єктом права комунальної власності, шляхом виселення відповідача із кімнати [NUMBER], яка складає 19/100 частин від блоку-секції [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстраційного обліку у вказаній кімнаті. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується листом Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 12 серпня 2016 року № 2458/07-02-04-05. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності, станом на 20 березня 2015 року померлій [PERSON] на праві спільної часткової власності належало 19/100 частин жилого блоку (секції) [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Померла була зареєстрована та фактично проживала за вказаною адресою з 04 грудня 2002 року по 24 вересня 2015 року, що підтверджується по квартирною карткою. Крім того, за даною адресою з 21 лютого 2015 року зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. У 2017 році відповідач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю з померлою [PERSON] Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2017 року позов задоволено та визнано факт проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю у період з 15 січня 2010 року по 24 вересня 2015 року. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 15 серпня 2017 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким [PERSON] у задоволенні позову відмовлено. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2017 року визнано спадщину після померлої [PERSON] відумерлою, та передано кімнату [NUMBER], яка складає 19/100 часток від блок-секції № 507-509 по [ADDRESS], у власність територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 січня 2018 року, за Черкаською міською радою зареєстровано право комунальної власності на кімнату № [NUMBER], яка складає 19/100 частин від блоку-секції [ADDRESS]. 31 січня 2018 року відповідачу направлено припис про виселення із займаної кімнати та зняття з реєстрації до 15 лютого 2018 року, оскільки у останнього відсутні законні підстави для проживання та користування даним жилим приміщенням. Проте відповідач у добровільному порядку кімнату не звільнив. Позивач вказує, що такими діями відповідач [PERSON] чинить перешкоди у реалізації свого права власності. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, передбачений статтею 391 ЦК України. Згідно з положеннями цієї статті власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням володіння. Згідно ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Аналіз вищенаведених норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійснені права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користування власністю. А тому, аналізуючи надані позивачем докази, суд вважає позов в частині усунення перешкод у здійсненні Черкаською міською радою права щодо володіння, користування та розпорядження об'єктом права комунальної власності, шляхом виселення відповідача із кімнати [NUMBER], яка складає 19/100 частин від блоку-секції [ADDRESS], підлягає до задоволення. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказані поняття: зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Отже зняття з реєстрації (реєстраційного обліку) не належить до компетенції суду. Водночас, відповідно до ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, рішення суду про виселення є достатньою правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, а тому позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 1 762 грн.

Outcome: approved