Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу завданої шкоди, посилаючись на те, що 03 червня 2010 року між ним та відповідачем було укладено Трудовий договір. Відповідно до п. 2 даного договору відповідач зобов'язаний виконувати високоякісно обов'язки водія - експедитора з дотриманням правил охорони праці та нести повну матеріальну відповідальність за отриманий автотранспорт та матеріальні цінності, виконувати правила дорожнього руху. 09 липня 2010 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] та автомобілем «Опель Аскона», д/н [NUMBER], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 серпня 2010 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Вказаний автомобіль «Івеко» 11 березня 2010 року був застрахований відповідно до Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». 02 листопада 2010 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплатила на користь власника пошкодженого легкового автомобіля «Опель Аскона» страхове відшкодування в розмірі 11 122 грн. Відповідно до рішення Господарського суду Черкаської області від 28 листопада 2013 року з позивача, як роботодавця відповідача, на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було стягнуто 11 122 грн. страхового відшкодування та 1 720 грн. 50 коп. судового збору. Враховуючи викладене, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення грошових коштів в сумі 12 842 грн. 50 коп. в порядку регресу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 12 842 грн. 50 коп. та судові витрати. Відповідач до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Як встановлено в судовому засіданні, 03 червня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено Трудовий договір, зареєстрований 03 червня 2010 року Черкаським міським центром зайнятості. Відповідно до п. 2 даного договору відповідач зобов'язаний виконувати високоякісно обов'язки водія - експедитора з дотриманням правил охорони праці та нести повну матеріальну відповідальність за отриманий автотранспорт та матеріальні цінності, виконувати правила дорожнього руху. 09 липня 2010 року о 17 год. 40 хв., на трасі Київ - Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача, та автомобіля «Опель», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 27 серпня 2010 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 11 березня 2010 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та позивачем було укладено Поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВЕ/2620425. Предметом страхування є автомобіль «Івеко», 2000 року випуску, д/н [NUMBER]. Згідно аварійного сертифіката від 01 листопада 2010 року та Страхового акту № 00051443 від 19 жовтня 2010 року, ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» 02 листопада 2010 року сплатила на користь власника пошкодженого легкового автомобіля «Опель Аскона», д/н [NUMBER], 11 122 грн. страхового відшкодування. Відповідно до рішення Господарського суду Черкаської області від 28 листопада 2013 року з позивача, як роботодавця відповідача, на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було стягнуто 11 122 грн. страхового відшкодування та 1 720 грн. 50 коп. судового збору, а всього 12 842 грн. 50 коп. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, в межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому тільки різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на умови договору страхування, дану дорожньо-транспортну пригоду було визнано страховим випадком, про що було складено страховий акт та проведено розрахунок суми страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 28 листопада 2013 року повністю здійснив відшкодування шкоди, завданої відповідачем, а тому в даному випадку відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу понесені витрати в порядку регресу в сумі 12 842 грн. 50 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої представником позивача квитанції розмір витрат по сплаті судового збору становить 243 грн. 60 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу грошові кошти в сумі 12 842 грн. 50 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 13 086 грн. 10 коп.

Outcome: approved