Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], 17 вересня 2016 року, який зареєстрований Компаніївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 26. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на протязі тривалого періоду сімейного життя між нею та відповідачем виникають непорозуміння, немає довіри, взаємовідносини погіршились, що в кінцевому відношенні привело до припинення шлюбних відносин, починаючи з березня 2018 року не проживають однією сімєю. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], донька проживає з відповідачем та після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Рішенням суду аліменти на утримання доньки [PERSON] з відповідача стягнуто. Просить розірвати шлюб. Крім того, позивач просить стягнути аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку до досягнення донькою [PERSON], трьох років та стягнути понесені нею судові витрати В судове засідання позивач не зявився, відповідно до поданої заяви просив суд розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить змінити її шлюбне прізвище «Бутько» на «Харенко». В судове засідання відповідач не зявився, відповідно до заяви визнав позов в частині розірвання шлюбу, в частині стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити, в обґрунтування зазначив, що не працює офіційно, має мінливий дохід з якого сплачує аліменти на утримання доньки, на підтвердження свого не працевлаштування надав до суду копію трудової книжки, просив суд розглядати справу у його відсутність. Ухвалою суду від 27.08.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27.09.2018. Від сторін надійшли клопотання про проведення судового розгляду без участі сторін, позивач позов підтримує, відповідач позовні вимоги визнав частково. Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 вересня 2016 року Компаніївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-ОЛ № 95438 від 17.09.2016. (а.с.7). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO].(а.с.8). Компаніївським районним судом Кіровоградської області 29.03.2018 ухвалено Судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частина заробітку (доходу) платника аліментів.(а.с.9-10) З наданих відповідачем доказів, а саме копії трудової книжки вбачається, що [PERSON] на час розгляду справи не працює, з його слів має мінливий дохід з якого сплачує аліменти на утримання доньки. Аналізуючи надані суду документи судом встановлені наступні факти. Позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, та припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.2 ст.104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.109\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сімю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, а подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам подружжя. За змістом ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст.\~294\~ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач виявила бажання змінювати прізвище після розлучення на дошлюбне Харенко. Згідно ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Крім цього, статтею 75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно\~статті 84 СК України\~«Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85\~СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом досліджено копію трудової [PERSON], та встановлено, що на час розгляду справи відповідач не працює, сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON]. Враховуючи викладене, врахувавши матеріальний стан відповідача, суд вважає, що останній не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial