Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті його батька [PERSON] залишився житловий будинок № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів. Жовківська ДНК відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно. Просив визнати його право власності на житловий будинок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представники відповідача та третьої особи Жовківською ДНК в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак ними надіслано заяви про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у відсутності їхніх представників. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона проживала на час смерті [PERSON] в будинку № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. З довідки № 2380 від 01.07.2016 року, виданої Куликівською селищною радою, вбачається, що згідно 6 сесії 21 скликання від 04.10.1991 року вулиця Леніна в смт. Куликів була перейменована на вулицю Загорода. З копії заповіту від 04.03.2008 року вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів позивачці. З копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 236552 вбачається, що [PERSON] помер 05.01.2011 року. З довідки № 2609 від 28.07.2016 року, виданої Куликівською селищною радою, вбачається, що власником житлового будинку № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів був [PERSON], померлий 05.01.2011 року. З Архівного витягу з протоколу № 4 від 04.07.2016 року вбачається, що Куликівською селищною радою на засіданні 16.02.1966 року вирішено задовільнити прохання [PERSON] і дозволити перебудову будинку в с. Куликів по вул. Леніна, 22. З довідки № 2/9391 від 11.07.2016 року, виданої ОКП БТІ та ЕО, вбачається, що станом на 29.12.2012 року по житловому будинку № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів реєстрації не проводилось та свідоцтва права власності не видавалось. З довідки № 2438 від 11.07.2016 року, виданої Куликівською селищною радою, вбачається, що позивачка та [PERSON] до дня його смерті проживали разом і вели спільне господарство. З витягу № 44349368 від 05.07.2016 року про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що в Жовківській державній нотаріальній конторі 05.07.2016 року зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] З заяви [PERSON] від 28.07.2016 року вбачається, що вона відмовляється від оформлення частки в майні подружжя та права успадкування обовязкової частки після смерті чоловіка [PERSON] З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2016 року вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів після смерті [PERSON], померлого 05.01.2011 року, позивачу відмовлено у звязку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно. З листа Жовківської ДНК № 1693/01-16 від 19.08.2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] є відкрита спадкова справа № 324/2016 за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] Інші спадкоємці не звертались. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Спадщина після померлого [PERSON] відкрилась 05.01.2011 року, тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. З довідки № 2609 від 28.07.2016 року, виданої Куликівською селищною радою, вбачається, що власником житлового будинку № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів був [PERSON], померлий 05.01.2011 року. З Архівного витягу з протоколу № 4 від 04.07.2016 року вбачається, що Куликівською селищною радою на засіданні 16.02.1966 року вирішено задовільнити прохання [PERSON] і дозволити перебудову будинку в с. Куликів по вул. Леніна, 22. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При встановленні кола спадкоємців, які прийняли спадщину, суд бере до уваги наступне. З копії заповіту від 04.03.2008 року вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів позивачці. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки № 2438 від 11.07.2016 року, виданої Куликівською селищною радою, вбачається, що позивачка та [PERSON] до дня його смерті проживали разом і вели спільне господарство. З витягу № 44349368 від 05.07.2016 року про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що в Жовківській державній нотаріальній конторі 05.07.2016 року зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2016 року вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів після смерті [PERSON], померлого 05.01.2011 року, позивачу відмовлено у звязку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно. Таким чином встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті батька. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина після померлого [PERSON] відкрилась 05.01.2011 року. [PERSON] 28.07.2016 року відмовилась від оформлення частки в майні подружжя та права успадкування обовязкової частки після смерті чоловіка [PERSON], що стверджується заявою [PERSON] від 28.07.2016 року. Відповідно до позиції ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від спадщини чинним законодавством України не передбачено. Таким чином [PERSON] пропустила строк, встановлений ст. 1270 ЦК для відмови від прийняття спадщини. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] народжена 15.10.1941 року, тобто на час відкриття спадщини 05.01.2011 року була непрацездатною по віку. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як вбачається із матеріалів справи та вказано третьою особою [PERSON] в судовому засіданні, вона проживала на час смерті [PERSON] в будинку № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів, а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняла у спадщину після смерті [PERSON] 1/4 частину житлового будинку № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів. З листа Жовківської ДНК № 1693/01-16 від 19.08.2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. За таких обставин встановлено, що позивач після смерті батька прийняв у спадщину 3/4 частини житлового будинку № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів. Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2016 року вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 22 по вул. Загорода в смт. Куликів після смерті [PERSON], померлого 05.01.2011 року, позивачу відмовлено у звязку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За таких обставин позовну вимогу слід задовольнити частково. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: partial