Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання шлюбу недійсним, який було укладено між ним та відповідачем посилаючись на наступне. 19.10.2009 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис. Позивачу стало відомо, що відповідач, під час перебування в шлюбі з ним, з 2002 року перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, який було розірвано у листопаді 2011 року місцевим судом Бергхайму (Федеративна Республіка Німеччина). Посилаючись на те, що відповідачем було порушено принцип одношлюбності, позивач просив задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник, в судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог та вказали, що позивач знав про те, що на момент знайомства з відповідачем остання перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON], разом заповнювали документи, які необхідні для розлучення з ним та здійснювали всі відповідні дії для нормального співжиття. Однак з часом, відносини стали погіршуватися. 07.12.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюбний договір за змістом якого, сторони визначили статус майна, яке було ними набуте. 24.04.2017 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.07.2017 року було залишено без змін, шлюб між сторонами було розірвано. Посилаючись на наведене вище та те, що шлюб не може бути визнано недійсним у випадку його розірвання за рішенням суду, відповідач та його представник заперечували проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача та його представників, пояснення відповідача та його представника, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи,16.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №665. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2017 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.07.2017 року було залишено без змін, шлюб між сторонами було розірвано. З Актової книги реєстрації актів про шлюб убачається, що між відповідачем та гр. [PERSON] 24.07.2002 року було зареєстровано шлюб, який місцевим судом Бергхайму ( Федеративна республіка Німеччина) 23.11.2011 року було розірвано. Посилаючись на те, що відповідачем було порушено принцип одношлюбності, позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню. З такими висновками суд погодитися не може виходячи із наступного. Положеннями ст. 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Судом встановлено, що відповідач, під час реєстрації шлюбу з позивачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. За таких обставин, принцип одношлюбності, визначений чинним законодавством України, відповідачем було порушено. Разом із цим, суд не вбачає законних підстав для визнання шлюбу недійсним. Частиною 1 ст. 39 СК України визначено, що недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В той же час, ч. 2 ст. 43 СК України визначено можливість визнання шлюбу недійним за умовами якої, якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред'явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу. Тобто, з системного аналізу норм чинного законодавства України убачається, що не може існувати два рішення суду про розірвання шлюбу та про визнання його недійсним. Як було встановлено, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.04.2017 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.07.2017 року було залишено без змін, шлюб між сторонами було розірвано. Зі змісту зазначених рішень убачається, що позивач не вказував на можливість недійсності укладеного між ним та відповідачем шлюбу, з підстав перебування її в іншому зареєстрованому шлюбі, що є предметом позову. Просив надати час на примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог. Наявні в матеріалах справи докази та пояснення учасників, висновків суду не спростовують. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed