Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення суми боргу. В обґрунтування позову посилається на те, що 09.02.2012 року він передав відповідачу 8000,00 грн. у борг. Відповідач написав розписку, в якій зобов'язалася повернути суму боргу до 10.10.2012 року. Однак в обумовлений строк відповідач борг не повернув. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики з урахуванням 3% річних у сумі 9024,00 грн. та судові витрати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, за участю її представника - адвоката Самохіної Т.Л. Представник позивачки у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач по справі у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 09.02.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на загальну суму 8000,00 грн., яку відповідач зобов'язався повернути у термін до 10.10.2012 року, що підтверджується розпискою (а.с. 3). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачу розписку про позичені гроші, яка ніким не оспорюється. Така форма надана договору за бажанням сторін. Належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Таким чином, факт підписання відповідачем договору позики є доказом отримання ним від позивача позики в сумі 8000,00 грн. Доказів повернення відповідачем зазначеної суми суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В порушення умов договору позики відповідачі до теперішнього часу не повернули позивачу грошові кошти, як передбачено договором, вони порушили зобов'язання. Таким чином на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача сума позики у розмірі 8000,00 грн. Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних від простроченої суми боргу теж підлягають задоволенню, як законні та обгрунтовані. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved