Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності, мотивуючи це тим, що 17.07.2011року близько 9 год. 30 хв. на автодорозі Петрово - Жовті Води сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого відносно нього була порушена кримінальна справа за ч.2 ст.286 КК України. За ч.2 ст.286 КК України йому безпідставно було пред'явлене обвинувачення, обрано міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд, складено обвинувальний висновок та направлено справу до суду. Постановою Олександрійського міськрайсуду від 20 лютого 2013 року справу направлено для проведення додаткового розслідування. Під час додаткового розслідування кримінальне провадження відносно нього було закрито та незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Петрівського районного суду від 15 липня 2013 року провадження у справі було закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою заступника начальника ВР ДТП СУ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] від 05 червня 2014 року кримінальне провадження відносно нього закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Незаконними діями відповідачів йому завданні моральні страждання, так як його незаконно притягнуто до кримінальної та адміністративної відповідальності, обрано міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд, неодноразово незаконно притягували в якості обвинуваченого, чим принизили його честь та гідність серед членів сім'ї, односельців, сусідів та співробітників газети в якій він працював та звільнився через постійні виклики до правоохоронних органів, а тому просить стягнути з Державної казначейської служби України на його користь 200000 гривень за спричинену моральну шкоду. Також незаконними діями відповідачів йому завдано матеріальну шкоду, так як під час дорожньо - транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження і йому необхідно було лікуватися в Петрівській центральній районній лікарні, на лікування він витратив 1478 гривень 53 коп. Також він витратив на послуги судово медичної експертизи 106 гривень 03 коп. та проведення комп'ютерної томографії 280 гривень, а всього 1478 гривень 53 коп., а тому просить стягнути з Державної казначейської служби України на його користь вказану суму. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимого підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову та розглядати справу без його участі. Представник відповідача прокуратури Кіровоградської області позов не визнав і вказував на наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Представник відповідача держави України, в особі Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про день і час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.07.2011року близько 9 год. 30 хв. на автодорозі Петрово - Жовті Води сталася дорожньо-транспортна пригода з участю позивача. 26 серпня 2011 року по даному факту була порушена кримінальна справа за ознанаками ч.2 ст.286 КК України. 09 грудня 2011 року відносно позивача порушено кримінальну справу про порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознанаками ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується постановою (а.с.7). 22 грудня 2011 року позивача притягнуто як обвинуваченого та обрано запобіжний захід підписку про невиїзд (а.с 8-9). 15 липня 2011 року затверджено обвинувальний висновок і кримінальну справу по обвинуваченню позивача у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України направлено до суду (а.с. 14-24). 08 травня 2012 року кримінальну справу повернуто на додаткове розслідування, що підтверджується довідкою про рух кримінальної справи (а.с. 33). 11 липня 2012 року під час додаткового розслідування знову притягнуто як обвинуваченого (а.с.12-13). 20 липня 2012 року після додаткового розслідування знову затверджено обвинувальний висновок і кримінальну справу по обвинуваченню позивача у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України направлено до суду (а.с. 25-33). Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2013 року кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України повернуто прокурору Кіровоградської області для проведення додаткового розслідування і залишено запобіжний захід - підписку про невиїзд ( а.с. 37-43). Під час додаткового розслідування кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито постановою слідчого від 29 червня 2013 (а.с.37-45), за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення та виділені матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності. Постановою Петрівського районного суду від 15 липня 2013 року провадження у справі було закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.46). Постановою заступника начальника ВР ДТП СУ УМВС України в Кіровоградській області [PERSON] від 05 червня 2014 року кримінальне провадження відносно позивача [PERSON] закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.. Суд бере до уваги психологічні хвилювання позивача протягом тривалого часу внаслідок порушення кримінальної справи відносно нього, порушення його нормальних життєвих зв'язків, оскільки він значний проміжок часу повинен був витрачати на явки до органів досудового слідства та суду, вжити заходів щодо захисту своїх прав проти обвинувачення. Згідно ч.ч.1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Підстави, порядок і розмір вищевказаної шкоди визначений спеціальним Законом - Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної Прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року (із змінами та доповненнями внесеними наказом № 14/5/6/52 від 03.04.1998 року). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» ( в редакції чинній на час виникнення правовідносин), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у разі закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Пунктам 5 ч.1 ст.3 цього ж Закону та п.7 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено відшкодування шкоди у вигляді судових витрат та у вигляді моральної шкоди. Частиною 1 ст.4 вказаного Закону передбачено порядок відшкодування шкоди, визначеної п. 5 ст.3 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету. Згідно ч.ч.5, 6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та абз.1, 2 п.17 Положення, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Абзацами 5-7 п.17 Положення передбачено, що розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з ч. 3 ст.13 вищевказаного Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Абзацом 2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Суд вважає доведеним те, що позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, при цьому, моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, слідства, прокуратури, суду, оскільки мається постанова про закриття кримінального провадження відносно позивача за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, незаконність його перебування під слідством та судом встановлено цією постановою. Проте, щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з часу незаконного перебування під слідством та судом позивача, а саме з 09.12.2011 року ( порушення кримінальної справи ) по 05.06.2014 року ( винесення постанови про закриття кримінального провадження ), що складає 29 місяців 28 днів, з розміру мінімальної заробітної плати, яка відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» на час розгляду справи в суді складала 1218 гривень. Виходячи з мінімальної заробітної плати 1218х12 міс.:365 днів х 28 днів = 1121,23 грн., 1218х29 міс. = 35322,00 грн. + 1121,23 грн = 36443,23 грн. В задоволені решти позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 1478,53 грн. не підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що позивач отримав тілесні ушкодження під час дорожньо-транспортної пригоди і проходив обстеження та лікування пов'язані з цим. Із зазначеного слідує, що витрати понесенні позивачем не підпадають під дію ч.1 ст. 1176 УК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» і позивачем позов пред'явлений в цій частині до неналежного відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Державної казначейської служби України матеріальної шкоди в сумі 1478,53 грн необхідно відмовити.

Outcome: partial