overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] посилаючись на припинення шлюбних відносин через непорозуміння відсутність узгодженності в сімейних справах, що призвело до припинення шлюбних відносин і неможливість подружнього життя. [PERSON], його представник [PERSON] позов підтримали. [PERSON] позов визнала. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подружнє життя сім'ї [PERSON] не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин в жовтні 2015 р.. Сторони не бажають поновлювати шлюбні відносини, проживають окремо і не ведуть спільного господарства. За таких обставин збереження сім'ї [PERSON] неможливе, протирічатиме нормам моралі, інтересам їх неповнолітньої доньки, тому шлюб необхідно розірвати, а позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] посилаючись на припинення шлюбних відносин через різницю в поглядах на сім'ю, що унеможливлює збереження шлюбу. [PERSON] позов підтримав. [PERSON] позов визнала. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подружнє життя сім'ї [PERSON] не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин у 2014 р.. Сторони проживають і ведуть господарство окремо, не бажають поновлювати шлюбні відносини, не мають спільних дітей. За таких обставин збереження сім'ї [PERSON] неможливе, протирічатиме нормам моралі, тому шлюб необхідно розірвати, а позов задовольнити. Згідно ч. 3 ст.88 ЦПК України із відповідачки на користь держави необхідно стчягнукти судовий збір, від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] посилаючись на те, що через непорозумніння, тривале перебування відповідачки за кордоном призвело до припинення шлюбних відносин. [PERSON] позов підтримав. Відповідачка [PERSON] незважаючи на належний виклик в судове засідання не з'явилася, не подала заяву про перенесення розгляду справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подружнє життя сім'ї сторін не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин, позивач проживає сам, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільних дітей, [PERSON] не бажає поновлювати шлюбні відносини. За таких обставин збереження сім'ї сторін неможливе, протирічатиме нормам моралі, тому шлюб необхідно розірвати, а позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], який мотивував тим, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, який 24.06.1997 р. зареєстровано виконкомом Русівської сільської ради Снятинського р-ну Івано-Франківської обл., актовий запис №5. Від цього шлюбу у них є донька [PERSON] [INFO], яка на даний час уже створила власну сім'ю. Позивач вказує, що вже протягом восьми років вони з відповідачкою живуть окремо, оскільки відповідачка увесь час перебуває за межами України, тому позивач вважає, що їх шлюб існує формально, подальше збереження сім'ї є неможливим, і тому просить суд цей шлюб розірвати. Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити, а справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідачки. Відповідачка в судове засідання не з'явилася за невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи судом була повідомлена належним чином, а тому, враховуючи, що представлені у справі докази є достатніми для ухвалення рішення, суд вважає, що можливо провести заочне судове засідання у відсутності відповідачки (ст. 224 ЦПК України). На підставі наведеного суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, позов про розірвання шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. Дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали суд приходить до висновку, що оскільки сторони однією сім'єю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, враховуючи, що відповідачка не заявляла вимог щодо прізвища, яке їй присвоїти після розірвання шлюбу, суд вважає, що відповідачці слід залишити прізвище «[PERSON]». Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути 243,60 грн. судового збору в користь [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на наступні обставини. З 18 грудня 1999 року сторони перебували у зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 1184, шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. У шлюбних відносинах сторони не перебувають більше року, між ними втрачені почуття любові та взаємної поваги. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав заявлені у позові вимоги, просив суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18 грудня 1999 року між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1184, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спір між сторонами з приводу майна існує, але буде вирішуватись позасудовим шляхом або окремо від спору про розірвання шлюбу, в іншому провадженні. У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 551,20 грн. На підставі ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що Сторони більше року живуть окремо, не ведуть спільного господарства, мають різні погляди на права та обов'язки подружжя, а також тим, що між Сторонами значно погіршились відносини, шо призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Між сторонами відсутній спір щодо поділу їх спільного майна. Позивач у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач на судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову та постановленням заочного рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України виходячи з наступного. Судом встановлено, що Сторони перебувають у шлюбі з 04.07.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у м. Києві 26.10.2016 року, актовий запис № 404 (а.с.6). Встановлено, що Сторони не мають спільних дітей. З матеріалів справи вбачається, що на даний момент Сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї.В обґрунтуванні свого позову він зазначив, що з 11.11.2005 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. З початку 2015 року вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. За час окремого проживання він дійшов до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Спірних питань у них не має. Дочка проживає з матірю (відповідачкою), а він на утримання дочки надає допомогу добровільно.Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, письмово просять розглянути справу за їх відсутністю. Позивачка позов підтримала, відповідач з позовом згодний. Суд, дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог установив наступне. [PERSON] зареєстрували шлюб 11 листопада 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 11 листопада 2005 року зроблено актовий запис № 471. [PERSON] мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Встановлено, що з початку 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, вони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання подружжя продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON]Х і [PERSON] , та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Відповідачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї.В обґрунтуванні свого позову він зазначив, що з 12.09.2008 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. З червня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. За час окремого проживання він дійшла до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Спірних питань у них не має. Дитина проживає з відповідачкою, а він на утримання дочки буде сплачувати аліменти.Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання сторони не зявились, письмово просять розглянути справу за їх відсутністю. Позивач позов підтримав, відповідачка з позовом згодна. Суд, дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 12.09.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 12 вересня 2008 року зроблено актовий запис № 372. Подружжя мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Встановлено, що з червня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, вони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання подружжя продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON] , та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Відповідачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї.В обґрунтуванні свого позову він зазначив, що з 22 квітня 2000 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. З початку вересня 2015 року вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. Він дійшов до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Спірних питань у них не має. Дитина проживає з матірю, а він на утримання сина сплачує аліменти.Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання сторони не зявились, письмово просять розглянути справу за їх відсутністю. У письмовій заяві сторони зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю, строк для примирення їм не потрібний. Суд, дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 22 квітня 2000 року у виконавчому комітеті Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 22 квітня 2000 року зроблено актовий запис № 4. Подружжя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Встановлено, що з початку вересня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, вони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання подружжя продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON] , та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Позивачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї.В обґрунтуванні свого позову він зазначив, що з 25 лютого 1995 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, постійно виникали сімейні конфлікти. Між ними втрачені почуття любові та поваги. Вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами. За час окремого проживання він дійшов до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Спірних питань у них не має. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання сторони не зявились, письмово просять розглянути справу за їх відсутністю. Позивач позов підтримав, відповідачка з позовом згодна. Представник відповідачки просить розглянути справу за його відсутністю, позов підтримує. Суд, дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 25 лютого 1995 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міськвиконкому Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 25.02.1995 року зроблено актовий запис № 63. Подружжя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з початку 2015 року, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Відповідачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що сімейне життя не склалося, оскільки у нього з відповідачем різні характери, погляди на життя та виховання дітей. Протягом чотирьох років позивач з відповідачем не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства. Позивач переконаний, що збереження шлюбу з відповідачкою є неможливим. Подальше перебування у зареєстрованому шлюбі суперечить його інтересам. Так, як відповідачка відмовляється розірвати шлюб за взаємною згодою, тому змушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов - визнала. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 01 березня 1986 року, Палацом шлюбів м. Хабаровська, актовий запис № 556, шлюб - перший, шлюб фактично розпався, причина розпаду - несумісність характерів сторін, втрата почуття любові та взаємоповаги, сім'я фактично розпалась, поновлювати її сторони не збираються, збереження сім'ї неможливе. Враховуючи вищезгадане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved