Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та ТОВ «Ласточка про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частину майна, яка є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У своєму позові та уточненому позові від 27.11.2015 р. позивач вказав, що в березні 1996 року він почав проживати з [PERSON], відповідачем по справі. 29.12.1999 року вони зареєстрували шлюб. 26.04.2012 року шлюб між ними був розірваний. За їх спільне життя, як подружжя, 27.03.1997 р. на базі організації орендарів «Ласточка» було створено ТОВ «Ласточка». До складу учасників товариства входило 14 осіб. Головою правління була обрана його дружина [PERSON] Було створено статутний фонд товариства у розмірі 9\~375 грн., який був розподілений на частки. Одна частка становила 5 грн. На момент створення товариства частка [PERSON] в уставному фонді підприємства складала 575 часток. На всіх інших учасників товариства було розподілено по 100 часток (по 500 грн.) Позивач теж разом з [PERSON] працював на вищезазначеному підприємстві. Протягом 1997 року вони із спільного сімейного бюджету внесли до статутного фонду підприємства холодильник «Смоленск-33» та машину для частки меблевої обшивки та килимів на загальну суму 2363 грн. У червні 1997 року [PERSON] було призначено директором ТОВ «Ласточка» і з того часу ТОВ «Ласточка» постійно здійснювало господарську діяльність під керівництвом постійного директора [PERSON] 13 жовтня 2006 року відповідно до договору № 235 купівлі-продажу обєкта комунальної власності було передано у право власності комунальне майно м. Запоріжжя, яке належало територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на підставі рішення Запорізької міської ради від 29.04.1992 року № 7 шляхом приватизації способом викупу будівлі-хімчистки загальною площею за внутрішніми замірами 1150,7 кв.м з парканом та замощенням, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Орджонікідзе/Євпаторійська,25/5. Право власності на зазначений обєкт нерухомості перейшов до ТОВ «Ласточка в особі директора [PERSON] Вартість придбаного обєкта, сплаченого з виключного капіталу та оборотних коштів ТОВ « Ласточка» склала 555\~816 грн. 26 листопада 2008 року частка [PERSON] в статутному капіталі ТОВ «Ласточка» була збільшена за рахунок придбання з їх спільного сімейного бюджету додаткових часток у інших учасників товариства та склала відповідно протоколу б/н від 26.11.2008 року 1375 часток на суму 6875 грн. Кількість засновників товариства було зменшено до 4 осіб. Позивач вважає, що придбання [PERSON] 1375 часток в ТОВ «Ласточка» є спільним сумісним майном подружжя. У 2012 році після розірвання шлюбу позивач заявив свої права на 1/2 частину часток, що належать [PERSON] Спочатку вона уникала від розподілу часток і згодом повідомила позивача, що розподіл часток між ними неможливий, адже на теперішній час вона є директором ТОВ «Ласточка», а не співвласником. Позивач вважає, що має право на отримання компенсації 1/2 вартості частки, тому вважає можливим стягнути на його користь компенсацію 1/2 частки, що належала [PERSON] відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ласточка» та додатково підлягає розподілу дивіденди та доходи підприємства, що були придбані за рахунок спільних коштів подружжя [PERSON], а саме нерухоме майно у вигляді будівлі-хімчистки. У звязку з тим, що [PERSON] мала 1375 часток уставного капіталу ТОВ «Ласточка» на суму 6875 грн., її частка складала 73% від уставного капіталу товариства, таким чином спільне нажите нерухоме майно становить 73/100, а після розподілу спільного сумісного майна подружжя частка [PERSON] складає 1/2 частину від 73/100 часток [PERSON] О,О., що становить 37/100 частин від будівлі. Позивач у своєму позові просить встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу його, [PERSON] та [PERSON] з березня 1996 року по 29.12.1999 року. Визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя та осіб, що проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, що підлягає розподілу наступне майно: в статутному капіталі ТОВ «Ласточка» - 1375 часток на суму 6875 грн., будівля хімчистки з парканами та замощенням загальною площею 1150, 7 кв.м, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя вул.Орджонікідзе,25/Євпаторійська,5. Провести розділ майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши позивачу 1/2 частину в статутному капіталі ТОВ «Ласточка»1375 часток на суму 6875 грн.; 37/100 частин будівлі хімчистки з парканами та замощенням. Стягнути з [PERSON] на його користь компенсацію 1/2 частини вартості частки в статутному капіталі ТОВ «Ласточка» -1375 часток. Визнати право власності [PERSON] на 37/100 частин будівлі хімчистки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Орджонікідзе,25/Євпаторійська,5. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просить його задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні вважає позов обгрунтованим і просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала і суду пояснила, що вона знайома з [PERSON] з 1996 року, але однією сімєю не проживали і спільне господарство не вели. [PERSON] ніякого відношення до статутного капіталу ТОВ «Ласточка» не має. Просить у задоволенні його позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] та ТОВ «Ласточка» у судовому засіданні пояснила, що позов [PERSON] є безпідставним і необґрунтованим. Просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. У своїх письмових запереченнях вказала, що майно, на яке заявляє свої вимоги позивача це будівля хімчистки, за придбання якої товариством «Ласточка» було сплачено 555816 грн. власних коштів. Ні [PERSON], ні [PERSON] ніколи не були власниками цього майна і крім того, це майно не є та ніколи не було спільним сумісним майном подружжя [PERSON]. З моменту державної реєстрації підприємства товариство стало власником майна, яке передане йому учасниками у власність. Частка [PERSON] в статутному капіталі ТОВ «Ласточка» дійсно була збільшена, але не рахунок придбання зі спільного сімейного бюджету з позивачем часток інших учасників, а за рахунок безкоштовного перерозподілу часток від інших учасників за рішенням зборів, про що свідчить рішення зборів учасників ТОВ «Ласточка», оформлене протоколом від 05.08.2005 року. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення сторін , їх представників, пояснення свідків,суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі знаходились у зареєстрованому шлюбі з 29.12.1999 року. Із свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що 26.04.2012 року шлюбі між сторонами було розірвано. Із рішення апеляційного суду Запорізької області від 30.09.2015 року встановлено, що заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: ТОВ «Ласточка» про поділ спільного майна подружжя, яким позов [PERSON] було задоволено та ухвалено нове рішення: у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя відмовити з тих підстав, що позивачем не доведено, що [PERSON] використала саме спільні кошти, вклавши їх у 1997 році до статутного капіталу ТОВ «Ласточка», а тому права на компенсацію вартості частини коштів у [PERSON] не виникло. Згідно п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому, суд вважає, що в частині позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на частину майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки рішенням апеляційного суду встановлено обставини щодо відсутності у [PERSON] права на поділ спільного майна подружжя і повторно не доказуються. Згідно ст.17 Закону України «Про власність» який був чинний на момент придбання спірного майна, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї,є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Частка в майні сторін повинна визначатися залежно від участі кожного з них у його набутті і розмір такої частки кожного визнається ступенем його трудової участі. Позивачем [PERSON] в даній цивільній справі не доведено своєї участі в набутті спільного майна подружжя: в чому полягала його участь та ступень його трудової участі, не надано доказів, а всі твердження [PERSON] про те, що він та його колишня дружина [PERSON] були власниками майна, яке придбало ТОВ «Ласточка»,є безпідставними. Так, із договору купівлі-продажу № 235 від 30.10.2006 року (а.с.62) вбачається, що сторонами за даним договором виступає управління у справах приватизації Запорізької міської ради та ТОВ «Ласточка». Не знайшло у судовому засіданні і твердження позивача [PERSON] про те, що до статутного фонду товариства було внесено майно, що належало їм з відповідачкою на праві спільної сумісної власності подружжя. Так, ст.74 СК України передбачено закріплено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Але, Сімейний кодекс набрав чинності разом з новим Цивільним кодексом України у 2004 році. На момент фактичного проживання сторін по справі з 1996 року діяв КпШС, згідно якого ст.22 передбачено, що спільною сумісною власністю є саме майно подружжя. Частка [PERSON], що перейшла до неї у звязку з перерозподілом часток у статутному капіталі товариства, так саме як і її частка, зроблена на момент створення товариства, була особистою власністю відповідачки на той час, та надавала їй відповідні особисті корпоративні права. Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони працювали у ТОВ «Ласточка», де директором була [PERSON] У цьому товаристві працював і [PERSON] Вони бачили, як [PERSON] разом з [PERSON] готували собі їжу в підсобній кімнаті і вирішили, що вони проживають однією сімєю. Але у них вдома ніколи не були. [PERSON] виконував свої трудові обовязки у ТОВ «Ласточка». Тому, щодо позовних вимог про встановлення факту проживання однією сімєю суд вважає, що вимоги [PERSON] не знайшли свого обґрунтування, а тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] також не підлягають задоволенню у звязку з недоведеністю. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved