Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із позовом\~до [PERSON] про визнання правочину дійсним,\~обґрунтовує свій\~позов тим,\~що у вересні 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений попередній договір купівлі авто марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого та зареєстрованого 12.08.2017 року, центром 2347, дата першої реєстрації 18.06.2008 року, який належав позивачу на праві власності. Після того коли відповідач передав позивачу 65000 грн. за даний авто, в присутності приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Малихіної Т.А., відповідач повідомив про те, що в грудні 2017 року він переоформить автомобіль на себе, оскільки це були знайомі позивача він погодився, надалі позивач видав відповідачу довіреність на право користування та розпорядження даним авто та розписку. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про переоформлення авто на нього, однак відповідач це відтягував. Відповідач виконав свої зобов`язання згідно попереднього договору виплатив запропоновану позивачу суму, а позивач її прийняв, однак, не укладав договір купівлі-продажу. Відповідно до розписки, [PERSON] продав автомобіль марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , відповідачу та отримав грошові кошти у сумі 65000 грн. Відповідно до копії довіреності від 05 вересня 2017 року [PERSON] передав на праві керування та розпорядження автомобіль марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [PERSON] . Договір купівлі-продажу був підтверджений шляхом передачі грошей позивачу, який видав довіреність від 05 вересня 2017 року на право управління автомобілем і розпорядження вказаним автомобілем та передачею позивачу належного йому автомобіля, отримавши від позивача вартість в сумі 65 тис. грн., що підтверджується розпискою. Таким чином сторони насправді вчинили договір купівлі-продажу, який приховали за првовідносинами договору доручення від 05 вересня 2017 року на право управління та розпорядження автомобілем марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належав позивачу на праві власності. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати довіреність від 05 вересня 2017 року яка була укладена між [PERSON] та [PERSON] на керування та розпорядженням автомобілем марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] - не дійсною. Визнати дійсним договір купівлі продажу від 05 вересня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] автомобіля марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] на придбання [PERSON] вказаного автомобіля. Від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору \~ [PERSON] надійшов зустрічний позов до [PERSON] та [PERSON] про виконання обов`язку в натурі, визнання права власності на автомобіль марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Зустрічний позов обґрунтований тим, що 10 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] у позику строком на один рік суму у розмірі 70 тис. грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань по зазначеному договору позики виступає автомобіль марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Сторони передбачили у договорі позики таку умову: «В разі, якщо сума боргу з урахуванням неустойки не буде повернута протягом 1 (одного) року відповідач зобов`язаний передати [PERSON] автомобіль марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який ним придбаний за довіреністю від 05 вересня 2017 року, яку видав [PERSON] на керування та розпорядженням автомобілем. Автомобіль марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 05 вересня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] не виконав умови договору позики, не повернув [PERSON] гроші у розмірі 70 тис. грн. через рік до 10.12.2020 року, і не передав [PERSON] у власність автомобіль, який вони визначили заставним майном. Відповідно до вартості аналогічного автомобіля на сайті АВТОРІО від 22.09.2021 року, оцінка автомобіля марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, становить суму у розмірі 65000 грн., яка співмірна та відповідає сумі боргу. \~ \~ \~ \~Так як на сьогодні за [PERSON] зареєстровано право власності на вищевказаний автомобіль він є належним співвідповідачем за позовом [PERSON] . У зустрічному позові позивач просить зобов`язати [PERSON] виконати обов`язок в натурі за договором позики від 10 грудня 2019 року та зобов`язати [PERSON] передати автомобіль марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] у власність [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). \~ \~ \~ \~ Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ Зобов`язати Мелітопольський територіальний сервісний центр МВС України в Запорізькій області № 2343 (м.Мелітополь, вул.Інтеркультурна, 172/1) здійснити реєстрацію транспортного засобу марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] за власником [PERSON] . Від представника позивача [PERSON] на підставі довіреності [PERSON] на адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла заява в якій він просить розглянути справу без участі позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, не заперечую проти задоволення зустрічного позову [PERSON] . Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про те, що він не заперечує проти об`єднання позовів, просить провести судове засідання та розглянути справу без його участі, винести рішення на підставі доказів, доданих до справи. Від позивача за зустрічним позовом надійшла до суду заява в якій він просить розглянути справу та винести рішення без участі позивача за зустрічним позовом, на задоволенні зустрічного позову наполягає, не проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали позову, приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.14 ЦПК України цивільні обов`язки виконуються у межах,\~\~ встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків \~забезпечується\~ засобами заохочення\~ та\~ відповідальністю,\~ які\~ встановлені\~ договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена\~ від\~ цивільного\~ обов`язку \~або його\~ виконання\~ у\~ випадках,\~ встановлених\~ договором\~ або актами цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.15 ЦПК України кожна\~ особа\~ має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~ інтересу,\~ який\~ не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема,\~ примусове виконання обов`язку в натурі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння\~ відмова\~ від\~ зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов\~ договору\~ та\~ вимог\~ цього\~ Кодексу,\~ інших актів цивільного \~законодавства,\~ а за відсутності таких умов та вимог -\~ відповідно до звичаїв ділового\~ обороту\~ або\~ інших\~ вимог,\~ що\~ звичайно ставляться. Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з приписом ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснено, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Отже, укладення удаваного правочину само по собі не спричиняє недійсності правочину, оскільки згідно з ч. 2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. А тому такий правочин може бути визнаний судом недійсним лише у тому разі, коли буде встановлено, що правочин, який сторони насправді вчинили, не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюють інші правовідносини. Правилами ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Суд прийшов до такого висновку за первісним позовом, оскільки, [PERSON] та [PERSON] при укладенні правочину довіреності 05 вересня 2017 року досягли істотних умов цього договору, а право власності на придбаний автомобіль виникає з моменту його державної реєстрації на підставі укладених правочинів чи на підставі рішення суду та отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, то задоволення вимоги позивача про визнання укладеним між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , є недоцільною з огляду на визнання [PERSON] та [PERSON] зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на те саме авто. Так, враховуючи, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики від 10 грудня 2019 року, який передбачав у разі його невиконання обов`язку повернути борг у розмірі 70\~000 грн. у позичальника виникає обов`язок передати рухоме майно у рахунок компенсації за неповернення боргу, а саме: авто марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , яке ним було придбано за договором купівлі-продажу у [PERSON] . На підставі\~вищевикладеного,\~суд вважає,\~що у\~зв`язку з укладенням між [PERSON] та [PERSON] удаваного правочину договору доручення у формі довіреності від 05 вересня 2017 року на право управління автомобілем і розпорядження вказаним автомобілем та передачею позивачу належного йому автомобіля марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , отримавши від позивача вартість в сумі 65 тис. грн., що підтверджується розпискою, фактично між сторонами відбувався правочин купівлі-продажу, який не суперечить закону. Поряд з цим, порушенням відповідачем [PERSON] за зустрічним позовом умов договору позики перед [PERSON] вимоги якого були забезпечені рухомим майном у разі неповернення суми боргу вчасно, визнанням позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на автомобіль марки\~ЗАЗ-ДЕУ,\~модель ЛАНОС,\~2008\~року випуску,\~тип \~загальних легковий\~седан \~В,\~шасі,\~ [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] в рахунок неповернутого боргу є обґрунтованими, законними.\~ Визнання позовних вимог відповідачем [PERSON] за зустрічним позовом суд розцінює, як згоду на відчуження та звернення стягнення на об`єкт рухомого майна автомобіль марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] \~на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). Виходячи із викладеного, суд вважає, що первісні позовні вимоги позивача про визнання правочину дійсним не підлягають задоволенню, оскільки ніким не оспорюються та відповідно до цивільного законодавства з визнанням права власності на рухоме майно до набувача переходять всі правомочності щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем і визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля між попередніми відчужувачем та переднім набувачем не має правової необхідності та обґрунтованої доцільності. Таким чином, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на автомобіль марки ЗАЗ-ДЕУ, модель ЛАНОС, 2008 року випуску, тип загальних легковий седан В, шасі, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , визнані відповідачами,\~а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial