Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання своє статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачам за адресою: [ADDRESS] . Так, як даний будинок є багатоповерховим, опалення до зазначеної квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Відповідачі не здійснювали у повному обсязі оплату за надані послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2013 року по 01.02.2018 року утворилась заборгованість на суму 16766,91 грн. Тому, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості та судовий збір. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на відзив не скористався. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оприлюднення інформації на офіційному веб порталі судової влади України. Правом на відзив не скористався. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа», як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: [ADDRESS] . Житлове приміщення перебуває у комунальній власності, наймачем є [PERSON] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] (а.с. 8). На даний час за вказаною вище адресою зареєстрований [PERSON] (а.с. 8, 24). Будинок, в якому зареєстрований відповідач [PERSON] , є багатоповерховим, опалення квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку. Водночас інформація щодо реєстрації та споживання послуг відповідачем [PERSON] за вказаною адресою відсутня (а.с. 26). Відповідач [PERSON] у вказаний у позові період накопичення заборгованості ніяких заяв про припинення теплопостачання до підприємства позивача не надавав та не звертався. Отже, оскільки опалення багатоквартирного будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового багатоквартирного будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку, в тому числі, і опалення квартири відповідача, тому відповідач є таким, що фактично спожив надані послуги. На підставі зазначених фактів, конклюдентних дій відповідача та приписів норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року, - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з централізованого теплопостачання. Відтак, позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії за адресою [PERSON] , однак останній належним чином не виконував своїх зобов`язань по оплаті за отримані послуги, у зв`язку з чим, у нього перед КПТМ «Криворіжтепломережа» утворилася заборгованість за період з 01.10.2013 року по 01.02.2018 року на суму 16766,91 грн. (а.с. 9). Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п.5 ч.3 ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або законом. Обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію також встановлено ст.\~19\~Закону України «Про теплопостачання». У судовому засіданні встановлено, що розмір плати за послуги, які надавались КПТМ «Криворіжтепломережа», встановлений відповідно до Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 614\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення заборгованості з [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 1\~Закону України\~«Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Як вже судом було встановлено, позивач заявляє позовні вимоги також до [PERSON] , при цьому інформація щодо споживання послуг останнім в матеріалах справи відсутня. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Зі встановлених обставин слід дійти до висновку, що у даному випадку відповідач [PERSON] не є належним відповідачем, оскільки він не є споживачем комунальних послуг в розумінні Закону України «Про теплопостачання», а тому і не є суб`єктом, який має здійснювати оплату за надані послуги в даному випадку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі по 1762,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial