Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування в порядку регресу в розмірі 3 716 грн.63 коп. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 грудня 2014 року в м. Києві по вул. Металістів, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», д. н. АА8828СА, під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Pajero», д. н. АА4171ІО під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана ДТП сталася в звязку з порушенням ПДР України водієм [PERSON] За фактом настання страхового випадку позивач на виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0101-14-00607 від 10.11.2014 та рахунків-фактур і акту виконаних робіт перерахував на користь ТОВ «НІКО [PERSON]» страхове відшкодування в загальному розмірі 3\~716 грн. 93 коп. Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 26.12.2014 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП за вказаним фактом ДТП. Відповідно до встановлених позивачем даних на підставі загальнодоступної інформації із Централізованої бази М(Т)СБУ виданий страховиком відповідачу страховий поліс, що був оформлений на імя відповідача, визначений як втрачений бланк. Представник позивача в судові засідання не зявився, його заяви про здійснення судового розгляду в режимі відеоконференції були залишені без задоволення як заявлені безпідставно. Однак, в матеріалах справи є заява представника відповідача про розгляд справи в його відсутності, про згоду на ухвалення заочного рішення в справі. Заяви про відкликання такої заяви до суду не подано. Відповідач в судове засідання не зявився, його неявка відповідно до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Підстави для ухвалення заочного рішення немає. Судом встановлено, що постановою Соломянського районного суду м. Києва від 26.12.2014 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15.12.2014 в м. Києві по вул. Металістів. В результаті цієї ДТП було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi Pajero», д. н. АА4171ІО під керуванням [PERSON] За фактом настання страхового випадку позивач на виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0101-14-00607 від 10.11.2014, що був укладений між ним та [PERSON], а також на підставі рахунку-фактури № 00001447 від 16.12.2014 та страхових актів № ДКА-41778 від 22.12.2014 та № ДККА-41778/1 від 22.01.2015 здійснив страхове відшкодування в розмірі 3\~716 грн. 93 коп. Зазначену суму було перераховано на поточний рахунок ТОВ «НІКО [PERSON]», що підтверджується копіями платіжних доручень № 30642 від 22.12.2014 та № 1255 від 23.01.2015. Відповідно до встановлених позивачем даних на підставі загальнодоступної інформації із Централізованої бази М(Т)СБУ виданий страховиком відповідачу страховий поліс, що був оформлений на імя відповідача, визначений як втрачений бланк. Іншого в судовому засіданні не встановлено, така обставина відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із положенням ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про відшкодування шкоди у розмірі 1600 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Доказів щодо інших витрат, що повязані з розглядом справи, позивач суду не надав. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved