Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду мотивуючи свої вимоги тим, що 28.07.2016 між [PERSON] (далі - Відповідач) та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» укладений Договір № АС/7561666 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів предметом якого є страхування транспортного засобу «Honda СR-V» д.р.н. [NUMBER]. Позивач зазначає, що 08.03.2014 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda СR-V» д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Hyundai Accent» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 27.06.2014 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Honda СR-V» д.р.н. [NUMBER], [PERSON] п.п. 2.10 ,13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., тобто вчинення ним правопорушення, яке передбачене ст. 124,122-4 КпАП України. Транспортний засіб постраждалої сторони на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору добровільного страхування № 933953-02-10-01 від 05.06.2013 року. До ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулась власник пошкодженого авто «Hyundai Accent» д.р.н. [NUMBER], в особі [PERSON], з заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», згідно рахунку-фактури № КР- 0001423 ТОВ «Автоком кузовний ремонт» на підставі страхового акту № 1647 від 23.04.2014 року було здійснено страхове відшкодування в розмірі 2 504 грн. 99 коп. ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою на виплату страхового відшкодування № 2402. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на виконання своїх зобов'язань взятих на себе згідно договору № АС/7561666, було сплачено на користь заявника 1 994 грн. 99 коп. Як вбачається з Постанови Святошинського районного суду м. Києва [PERSON] будучи причетним до вищезазначеної ДТП з місця пригоди поїхав. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору. 22.12.2017 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулась до [PERSON] з регресивною вимогою № 09-06-08/10366 від 22.12.2017. 26.01.2018 відповідач своїм листом повідомив компанію про відмову сплати коштів. У зв'язку з вищевикладеним просив суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 1 994,99 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. До суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштової кореспонденції та оголошенням на офіційному веб-сайті Судова влада України, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 28.07.2016 між [PERSON] та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» укладений Договір № АС/7561666 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів предметом якого є страхування транспортного засобу «Honda СR-V» д.р.н. [NUMBER]. 08.03.2014 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda СR-V» д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Hyundai Accent» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 27.06.2014 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Honda СR-V» д.р.н. [NUMBER], [PERSON] п.п. 2.10 ,13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., тобто вчинення ним правопорушення, яке передбачене ст. 124,122-4 КпАП України. Транспортний засіб постраждалої сторони на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору добровільного страхування № 933953-02-10-01 від 05.06.2013 року. До ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулась власник пошкодженого авто «Hyundai Accent» д.р.н. [NUMBER], в особі [PERSON], з заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», згідно рахунку-фактури № КР- 0001423 ТОВ «Автоком кузовний ремонт» на підставі страхового акту № 1647 від 23.04.2014 року було здійснено страхове відшкодування в розмірі 2 504 грн. 99 коп. ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою на виплату страхового відшкодування № 2402. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на виконання своїх зобов'язань взятих на себе згідно договору № АС/7561666, було сплачено на користь заявника 1 994 грн. 99 коп. Як вбачається з Постанови Святошинського районного суду м. Києва [PERSON] будучи причетним до вищезазначеної ДТП з місця пригоди поїхав. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору. 22.12.2017 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулась до [PERSON] з регресивною вимогою № 09-06-08/10366 від 22.12.2017. 26.01.2018 відповідач своїм листом повідомив компанію про відмову сплати коштів. Згідно п. г ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За даних обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Статтею 141 ЦПК встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позивачем до суду було надано оригінал платіжного доручення про сплату судового збору, суд стягує з Відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved