Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Вимоги мотивовано тим, що після смерті чоловіка позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: с. Чорнянка Каховський район Херсонська область, вул. Леніна, № 47. Позивач є спадкоємцем померлого за законом, спадщину прийняла шляхом проживанням разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Звернувшись до Каховської районної державної нотаріальної контори, однак нотаріус відмовив позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вище зазначене нерухоме майно, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті чоловіка. За вказаних обставин просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: с. Чорнянка Каховський район Херсонська область, вул. Леніна, № 47, що складається з: житлового будинку А, загальною площею 104,3 кв.м., житловою площею 54,9 кв.м.; господарчої прибудови А-1; ганку а1; гаражу Б; літньої В; веранди в; ганку в-1; погрібу з шийкою Д; сараю Е; навісу З; сараю К; навісу Л; сараю М; вбиральні Н; огорожі 1,2; споруди 3,4. Позивача в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягала у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання представник Чорнянської сільської ради Каховського району не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої позов визнав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 23 серпня 2011 року, помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 23 серпня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 33 (а.с. 4). Згідно договору купівлі-продажу укладеного, 18 лютого 1992 року між представником правління колгоспу ім. Леніна [PERSON] (продавець) та [PERSON] (далі покупець), покупець придбав належний продавцю на праві приватної власності житловий будинок з господарськими приміщеннями, розташований в с. Чорнянка Каховського району Херсонської області, вул. Леніна (а.с. 6). Як слідує з виданої колективним сільськогосподарським підприємством імені Леніна довідки від 06 червня 1999 року, [PERSON] в 1992 році повністю сплатив вартість житлового будинку в розмірі 21\~ 832,13 карб. (а.с. 12). Відповідно до технічного паспорту виготовленого станом на 22 червня 1999 року, обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: с. Чорнянка Каховський район Херсонська область, вул. Леніна, № 47, складається з: житлового будинку А, загальною площею 104,3 кв.м., житловою площею 54,9 кв.м.; господарчої прибудови А-1; ганку а1; гаражу Б; літньої В; веранди в; ганку в-1; сараю Г; погрібу з шийкою Д; сараю Е; навісу З; сараю К; навісу Л; сараю М; вбиральні Н; огорожі 1, 2; споруди 3,4 (а.с. 7 11). Як слідує з довідки виданої комунальним підприємством Каховське бюро технічної інвентаризації від 10 жовтня 2014 року, обєкту нерухомого майна в с. Чорнянка Каховський район Херсонська область належного [PERSON] на праві приватної власності за даними обліку не зареєстровано (а.с. 12 а). 08 квітня 1962 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 6 (а.с. 5). Відповідно до виданої Чорнянською сільською радою Каховського району довідки від 16 жовтня 2014 року, [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], б. № 47. Разом з ним проживала його дружина [PERSON] (а.с. 13). Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 15 жовтня 2014 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 47, який знаходиться в с. Чорнянка Каховського району Херсонської області, вул. Леніна, відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 277/2012. Спадкоємцем відповідно до матеріалів спадкової справи є дружина померлого [PERSON] Свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Підставою для відмови у видачі свідоцтва слугувало те, що заявником не надано нотаріусу жодного правовстановлюючого документу на житловий будинок щодо належності його спадкодавцю (а.с. 14). Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадщина приймається шляхом подання заяви про прийняття спадщини, особисто спадкоємцем (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілько спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч. 1 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. За договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК України 1963 року). Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (ст. 227 ЦК України 1963 року). Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди (ст. 153 ЦК України 1963 року). Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вище наведені норми цивільного права, суд приходить до висновку про те, що укладений між [PERSON] та колгоспом ім. Леніна договір купівлі-продажу житлового будинку не суперечить цивільному законодавству і є дійсним. Сторонами умови договору, виконані, але у звзку із ліквідацією радгоспу, відсутністю правонаступників та смертю [PERSON] нотаріально оформити його на теперішній час не можливо. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів (ст.ст. 11, 60 ЦПК України). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Суд, дослідивши надані письмові докази, вбачає, що оскільки після ліквідації радгоспу ім.. Леніна та смерті [PERSON] позивач позбавлена можливості зареєструвати нерухоме майно або отримати у нотаріуса свідоцтво про право влсності на спадкове майно, а саме придбаний батьком позивача в радгоспі житловий будинок, чим порушуються її законні права та інтереси, як спадкоємця за законом, тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею право власності. Вбачає правомірність набуття права власності [PERSON] на спадкове майно житловий будинок. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачем дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами.

Outcome: approved