Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, яка станом на 12 червня 2017 року становила 10921,24 грн. та складалась з наступного: 5696,21 грн. - заборгованості за основним боргом (тілом кредиту); 3210,56 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1736,94 грн. - інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості; 277,53 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 червня 2012 року сторони уклали договір [NUMBER]/03-ДК про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення розрахунково - касового обслуговування за дебетово - кредитною схемою, згідно умов якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію у розмірі 5700,00 грн. та видав кредит у цій же сумі, зі сплатою 24 % річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 6.1.2. Договору, відповідач зобов'язався у разі виникнення заборгованості погашати заборгованість шляхом поповнення рахунку у безготівковому порядку чи шляхом внесення готівки до 25 числа місяця, наступного за звітним. Відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує у зв'язку з чим станом на 12 червня 2017 року утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Повторно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, сторони по справі клопотань щодо її розгляду в порядку загального позовного провадження або про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі до суду не надавали, тому суд вважає за доцільне на підставі ч. 8 ст. 279 ЦПК України, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, шляхом дослідження доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що 21 червня 2012 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі ТВБВ №10004/0169 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір [NUMBER]/03-ДК про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною системою, відповідно до п. 1.1 якого, банк відкриває клієнту рахунок [NUMBER] в Гривні для обліку по ньому грошових коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього Договору відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та тарифів за послуги Банку. Відповідно до Умов кредитування за вищевказаним Договором, банк відкриває клієнту кредитну лінію за заявою клієнта з лімітом кредиту 5700,00 грн. Строк дії кредитної лінії встановлюється на строк дії платіжної картки. За користування кредитом клієнт зобов'язаний сплачувати банку проценти, ставка яких за користування кредитом встановлена в розмірі 24,00 % річних, а проценти за перевищення витратного ліміту (овердрафту) у розмірі 35,00 % річних. Згідно п.п. 7.3., 7.5., 7.6. цих Умов, сплата нарахованих процентів за користування кредитом та процентів за перевищення кредитного ліміту (овердрафту) здійснюється щомісячно шляхом договірного списання коштів з рахунку клієнта в порядку, передбаченому п. 2.11 та 6.1.2 цього Договору. Клієнт зобов'язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку, відповідно до пункту 6.1.7. цього Договору. Погашення заборгованості за Договором, в тому числі за кредитом та нарахованими процентами, здійснюється шляхом договірного списання коштів з рахунку клієнта. У пункті 6.1.2. Договору зазначено, що у разі відсутності коштів на рахунку та наявності заборгованості за Договором, зазначеної у звіті (виписці) по рахунку, клієнт зобов'язаний погасити заборгованість шляхом поповнення рахунку у безготівковому порядку чи шляхом внесення готівки до 25 числа місяця, наступного за звітним. Неотримання звіту (виписки) по рахунку не звільняє клієнта від виконання зобов'язань за цим договором. Відповідно до п. 7.9. Договору, у випадку наявності протягом трьох місяців перевищення витратного ліміту (овердрафту) або заборгованості за Кредитом та погашення цієї заборгованості клієнтом банк має право занести платіжну картку в електронний Стоп-список та стягнути заборгованість за цим Договором в судовому порядку. Згідно п. п. 3.1.1, 3.1.7. Договору, банк має право вимагати від клієнта належного виконання зобов'язань за цим договором, та вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, штрафів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов Договору. Згідно п. 6.1.9. Договору, клієнт зобов'язаний відповідати всім належним йому майном за заподіяні банку збитки в повному обсязі у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань по даному Договору як особисто клієнтом, так і держателем БПК, а також відшкодовувати витрати, пов'язані з судовим розглядом спорів з цих підстав та розшуком винної особи. Як встановлено п.11.1., Договір набув чинності з дати його підписання сторонами та діє до дня закриття рахунку і завершення всіх розрахунків по ньому відповідно до п. 11.4 цього Договору. Як вказує позивач у позовній заяві, на яку відповідачем не надано відзиву із запереченнями проти заявлених вимог, [PERSON] належним чином свої зобов'язання за договором не виконувала, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашала, у зв'язку із чим станом на 12 червня 2017 року заборгованість становить 10921,24 грн., яка складається з: 5696,21 грн. заборгованості за основним боргом (тілом кредиту); 3210,56 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 1736,94 - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості; 277,53 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості. (а.с.12) Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язаннні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі наведеної норми, зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, позивачем за період з 02 жовтня 2013 року по 12 червня 2017 року нараховані та заявлені до стягнення інфляційні витрати від простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 1736,94 грн. та 3% річних простроченої суми заборгованості у розмірі 277,53 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.13-15) Вирішуючи питання щодо стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, суд враховує роз'яснення, викладені у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до яких за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Аналізуючи наведені вище обставини, враховуючи відсутність відзиву з запереченнями проти позовних вимог, суд приходить до висновку про порушення інтересів позивача внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, які підлягають до захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором [NUMBER]/03-ДК від 21 червня 2012 року в сумі 10921,24 грн. та складалась з наступного: 5696,21 грн. - заборгованості за основним боргом (тілом кредиту); 3210,56 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1736,94 грн. - інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості; 277,53 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, в користь позивача із відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі, зокрема, 1600,00 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved