Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 02 липня 2014 року позичив відповідачу 7730,00грн., про що останній надав розписку та зобов'язався їх повернути до 09 липня 2015 року. Відповідач прийняті на себе зобов'язання не виконав, в зв'язку з чим, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики від 02 липня 2015 року в розмірі 7085,00грн., проценти за користування позикою у розмірі 15156,45грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодився з сумою позики, та пояснив, що дійсно 02 липня 2014р. він позичив у позивача іншу суму грошей, меншу ніж заявлена позивачем у позові. Також, на питання суду зазначив, що договір позики грошей він підписував особисто, розписка ним написана особисто, тиску на нього не здійснювалось. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, у тому числі оригінали Договору позики грошей від 02 липня 2014 року та розписки, аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних обставин. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Судом встановлено, що сторони перебували в договірних правовідносинах. 02 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики грошей (далі - Договір) на загальну суму 7730,00 гривень та на підтвердження отримання грошей відповідачем особисто була написана розписка (а.с.6-8). Як передбачає ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Як вбачається з Договору та розписки, відповідач зобов'язався повернути грошові кошти у розмірі 7730,00 грн., згідно графіку погашення боргу, до 09 липня 2015 року. Однак на теперішній час частково виконав прийняті на себе зобов'язання щодо погашення зазначеного боргу, сплативши 08.08.2014 року - 645,00 гривень та 06.03.2015 року - 1998,00 гривень. Таким чином, сума боргу за договором позики становить 7085,00гривень. Згідно п. 4.4 Договору, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2), позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 1% в день від суми простроченої заборгованості та нараховуються до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем (а.с.6). Таким чином, проценти за користування позикою за кожен день несплаченого по договору платежу станом на 08.10.2015року складають 15156,45грн., згідно наданого розрахунку (а.с.4). Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості з урахуванням положень ст.ст.58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. У відповідності до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З приводу зазначеного, суд погоджується з доводами позивача, що мало місце неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань. В свою чергу, суд не бере до уваги доводи відповідача, надані ними в обгрунтування своїх заперечень проти позову, оскільки вони правового значення для вирішення зазначеного правового спору не мають, зазначені посилання є необґрунтованими. Таким чином, сума коштів, що була предметом договору позики та проценти за користування позикою, заявлена в позові підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн., сплачений останнім при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved