Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07.05.2020 в м. Знам`янка Кіровоградської області за участю автомобілів Chevrolet Lacetti сірого кольору 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та ВАЗ 21074 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Останній визнав свою вину у вчиненні ДТП та водіями складено Європторокол, відповідно до умов якого та договору страхування [PERSON] сплатив [PERSON] розмір фрашизи в сумі 2600 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ-21074 [PERSON] застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», позивач звернувся до компанії із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Страховою компанією 04.06.2020 відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що транспортний засіб ВАЗ 21074 державний номер [NUMBER] на момент ДТП був забезпечений в ПрАТ «УСПК» згідно полісу страхування №АО/1228735, що був укладений раніше та діяв на час укладання договору страхування із ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», тому договір страхування із ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» є нікчемним. Відповідно до висновку експертного дослідження від 27 травня 2020 року вартість матеріального збитку завданого пошкодженням його автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 16227,16 гривень. 25 серпня 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 4446,10 грн. Враховуючи, що здійснена відповідачем сплата страхового відшкодування є недостатньою, позивач звернувся до страхової компанії із заявою про доплату страхового відшкодування з врахуванням звіту про незалежну експертну оцінку. Станом на час звернення до суду доплата не здійснена, відповідь на заяву не отримав. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, яка виразилася у нервових переживаннях, моральному дискомфорті і фізичних стражданнях пов`язаних з афективним психологічним станом і переживаннями, які йому довелося пережити внаслідок ДТП. Відповідач по справі надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого не визнав вимоги позову та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Вказав, що 07.05.2020 позивач звернувся до Товариства із повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.05.2020 в м. Знам`янка за участю транспортного засобу «ВАЗ 2107», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 13.05.2020 представником відповідача проведено огляд ТЗ потерпілої особи. Результати огляду зафіксовано в акті огляду пошкодженого транспортного засобу, який було підписано учасниками огляду. На підставі акту огляду, за заявою відповідача, оцінювачем [PERSON] підготовлено Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI», реєстраційний номер [NUMBER] , № 4863 від 03.08.2020 відповідно до якого вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу становить 7 077,22 гривень (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування), вартість матеріального збитку без урахування ПДВ: 6 604,68 грн. 12.08.2020 відповідачем прийнято рішення про виплату на користь [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 4 477,22 грн. та складено страховий акт №31569/20. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 2 600 грн. Того ж дня здійснено перерахунок на реквізити, вказані [PERSON] у заяві від 07.05.2020, страхового відшкодування у розмірі 4 477,22 грн. Вважає недопустимим доказом звіт №15-20 від 30.06.2020 проведений оцінювачем [PERSON] щодо матеріальних збитків пошкодженого автомобіля, так як він проведений після оцінки товариством матеріальних збитків, а потерпілий має право самостійно обирати аварійного комісара або експерта в разі, якщо представник страховика не з`явився у визначений законом строк. Заперечує щодо стягнення вартості проведеної експертизи та врахування суми ПДВ, так як страховики не є платниками ПДВ при визначенні розміру страхових платежів, при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі. Заперечив проти стягнення моральної шкоди, яка є безпідставною та необґрунтованою. Витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень вважає неспівмірними із заявленим вимогами та мають бути зменшені судом враховуючи ступінь складеності справи. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надала заяву, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 07 травня 2020 року в м. Знам`янка Кіровоградської області по вул. Калинова сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобілів Chevrolet Lacetti сірого кольору 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та ВАЗ 21074 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнав свою вину у вчиненні ДТП та водії склали євро протокол. При цьому сторони визнали той факт, що відповідачем сплачено позивачу в рахунок відшкодування матеріальних збитків 2600 гривень, як суму франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідально до євро протоколу, внаслідок ДТП автомобіль [PERSON] Chevrolet Lacetti отримав такі механічна пошкодження: тріщина переднього бамперу, розбита фара, деформація крила. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21074 номерний знак [NUMBER] [PERSON] застрахована в тому числі в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна», договір страхування № 012009-2310-2307369 від 08.10.2019, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/2307369, строк дії з 08.10.2019 до 07.10.2020. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування 21.05.2020. Відмову мотивувала тим, що на дату настання ДТП транспортний засіб ВАЗ 2107 номерний знак [NUMBER] також був забезпечений згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1228735, який укладений з ПрАТ «УПСК» раніше за часом та є першим, тому у товариства немає підстав для виплати страхового відшкодування. Згодом, 25.08.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» вирішило виплатити [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4477,22 гривні. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування №31569/20 від 07.08.2020 встановлена вартість відновлюваного ремонту в розмірі 9269,60 гривень, коефіцієнт фізичного зносу в грошовому виразі 2192,38 гривень, таким чином розмір матеріального збитку встановлений в розмірі 7077,22 гривні. Розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи становить 4477,22 гривні. Відповідно до звіту № 4863 від 03.08.2020 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 7077,22 гривні (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування). Відповідно до вказаного висновку вартість відновлюваного ремонту без урахування фізичного зносу складових, що замінюються, вирахувана наступним чином: вартість ремонтних робіт складає 4242,00 гривні + вартість необхідних для ремонту матеріалів 722,91 гривня + вартість складових, які підлягають заміні 4304,69 гривень. Разом з тим, відповідно до звіту наданого позивачем № 15-20 про незалежну експертну оцінку станом на 27 травня 2020 року, яка здійснена експертом авто товарознавцем фізичною особою - підприємцем [PERSON] , вартість відновлюваного ремонту складає 25024 гривень, вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні становить 16227,16 гривень. Відповідно до вказаного висновку вартість відновлюваного ремонту вирахувана наступним чином: загальна сума вартості робіт 1260,00 гривень + загальна сума фарбування 6169,66 гривень + загальна сума запчастин 17595,00 гривень. При цьому врахована вартість нових запчастин: бампер - 10812,00 гривень, фара - 6438,00 гривень. Позивач звернувся до відповідача 07.06.2021 із заявою про здійснення доплати страхового відшкодування з врахуванням звіту про незалежну експертну оцінку автомобіля № 15-20 від 03.06.2020 в сумі 17978,56 грн. на час розгляду справи доплата не здійснена. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи відомо, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] , забезпечений транспортний засіб ВАЗ21074, реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована згідно полісу №АО/2307369 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 08.10.2019 у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» зі строком дії до 07.10.2020, ліміт страхового відшкодування визначено в розмірі 130 000,00 грн. Відповідно до визначеної суми збитку ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 25.08.2020 виплатило [PERSON] з урахуванням франшизи, 4446,10 грн. Згідно висновку звіту наданого позивачем № 15-20 про незалежну експертну оцінку станом на 27 травня 2020 року, яка здійснена експертом авто товарознавцем фізичною особою - підприємцем [PERSON] , вартість відновлюваного ремонту складає 25024 гривень, вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні становить 16227,16 гривень. Таким чином, спеціальні норми Закону України № 1961-IV встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1. статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Звіт про незалежну експертну оцінку легкового автомобіля № 15-2027 від 27 травня 2020 року здійснений на замовлення позивача після того, як страховою компанією відмовлено йому у виплаті страхового відшкодування та не проведенням страховиком вчасно своєї експертизи пошкоджень автомобіля. Направлення аварійного комісара для проведення огляду пошкоджень автомобіля та складення відповідного акта 13.05.2020 не свідчить про визначення розміру шкоди, а тільки для визначення характеру наявних пошкоджень автомобіля. Тому суд приймає до уваги звіт № 15-2027 від 27 травня 2020 року, яким встановлена вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 16227,16 грн. Ствердження відповідача про те, що при проведенні експертного дослідження він не був залучений до його проведення, суд не приймає до уваги, так як відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування вважаючи, що діючим договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , що діяв на момент настання ДТП є договір, який укладений із ПрАТ «УПСК», поліс №АО/1228735, а договір страхування укладений із ПрАТ «СК «Євроінс Україна», поліс №АО/2307369, є нікчемним. Таким чином на момент проведення експертного дослідження 27.05.2020 не вбачалося необхідності залучення відповідача. Також, враховуючи вище суд вважає необґрунтованим доводи відповідача щодо відсутності в нього обов`язку сплатити вартість проведеного дослідження в розмірі 2100 гривень та вважає стягнути ці кошти на користь позивача. З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що обсяг відповідальності відповідача, як страховика винної у вчиненні ДТП особи, виник за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та є обмеженим лімітом відповідальності, розміром франшизи, зазначеними в полісі, і розраховується з урахуванням зносу деталей, які підлягають заміні у процесі відновлення транспортного засобу, у зв`язку з чим під час визначення розміру матеріального збитку необхідно врахувати фізичний знос транспортного засобу, пошкодженого його страхувальником під час ДТП. Разом з тим, суд вважає, за необхідне включити з розміру шкоди суму податку на додану вартість, через відсутність доказів фактичного проведення ремонту, виходячи з наступного. Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Таким чином, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією винної сторони або стягується судом після дослідження обставин фактично проведеного ремонту та чи є надавач послуг з ремонту автомобіля, який був пошкоджений під час ДТП з вини іншої особи, платником податку на додану вартість. Виходячи з положень зазначеної норми пункту 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок Відповідача відшкодувати різницю на суму ПДВ виникає у разі надання доказів фактично проведеного ремонту. На даний час такі докази в матеріалах справи відсутні, на їх наявність позивач в позовній заяві не посилається. Податок на додану вартість (ПДВ) - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент). Розміри ставок податку визначає Податковий кодекс України. Стандартна ставка відповідно до ст.193 Податкового кодексу України становить 20%. Таким чином, стягненню підлягає сума за вирахуванням ПДВ та сплаченої відповідачем суми в розмірі 8536 гривень. Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За нормою ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода поміж іншого відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з`ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Враховуючи вищевикладене, обсяг заподіяної позивачу шкоди, тривалість його моральних страждань, а також із врахуванням засад розумності та справедливості, суд вважає стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з залученням спеціалістів, експертів, проведенням експертизи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача адвоката Титаренка Г.С. підтверджуються угодою про захист (представництво) та надання правової допомоги №9 від 02.06.2020. На підтвердження наданих адвокатом послуг та їх оплати надано акт виконаних робіт від 12.06.2020 та квитанцію до прибуткового касового ордера від 02.06.2020 на суму 6000 гривень. Відповідно до вказаного акту вартість правової допомоги складає 6000 гривень, враховуючи наступне: надання усної консультації - 500 гривень, збирання доказів по справі - 1000 гривень, складення позовної заяви - 1500 гривень, участь в судових засіданнях - 300 гривень. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи викладене та те, що адвокат Титаренко Г.С. не приймала участь в судових засіданнях, відповідач не обґрунтував не співмірність вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача витрати в розмірі 4000 гривень. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial