Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив прийняти рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив суд їх задоволити, пояснивши, що він є власником будинку по [ADDRESS]. Після укладення шлюбу з відповідачем [PERSON], вона та її дочка [PERSON] були зареєстровані в його житловому будинкку. Після розірвання шлюбу дружина з дочкою в його будинку не проживають, а переселились до будинку її матері в смт.Драбів, на даний час, за інформацією матері, дружина перебуває в США, а дочка з матір»ю дружини перебувають на квартирі в м.Київ, проте де саме, йому не відомо. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], повідмлені про розгляд справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, в судове засідання не з»явились, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи вважає, що в задовлені позову слід відмовити, так як можуть бути порушені житлові права дитини. Водночас дитина повинна перебувати з матір»ю, тому і її не можна позбавити права на користування житловим приміщенням, належним позивачу. Під час розгляду справи працівники служби у справах дітей намагались викликати і відповідача [PERSON] і її матір [PERSON], проте встановити їх місцезнаходження не вдалось. При обстеженні житлового будинку по [ADDRESS], куди за поясненням позивача вибула колишня дружина з дочкою, в даний час ніхто не проживає і де фактично знаходяться відповідачі на даний час не встановлено. Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно ч.3 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом навдених норм передбачена можливість позбавлення прав на житло осіб - членів сім»ї власника, які не користуються житловим приміщенням без поважних причин, більше 1 року. Натомість, як вбачається із копії рішення Драбівського районного суду від 29 липня 2013 року, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 29 липня 2013 року, після чого за поясненням позивача відповідачі перестали користуватись його житловим приміщенням, тобто з цього часу не пройшов рік. Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України, в разі вибуття наймача на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Проте, позивачем не надано належних доказів та не доведено, що відповідачі вибули, тобто переселились в інше місце для постійного проживання. Мати відповідача [PERSON] на допит як свідок в судове засідання не з»явилась, повістки до цього часу їй поштовим відділенням не вручені у зв»язку з відсутністю за місцем проживання [ADDRESS], куди за поясненням позивача переселились відповідачі. Даний факт підтверджують пояснення представника третьої особи про те, що працівники служби у справах дітей так і не змогли провести обстеження житлово-побутових умов неповнолітньої [PERSON] та встановити місцезнаходження її та її матері. Таким чином позивачем не доведено, а третьою особою не встановлено факт того, що на час розгляду справи неповнолітня [PERSON] має право користування чи власності на інше житло. Відповідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed