Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду посилаючись на те, що між ним та [PERSON] був укладений договір про передачу йому в безоплатне користування автомобіля ВАЗ 2103, 1975 року випуску, двигун [NUMBER], шасі [NUMBER], колір, - блакитний (російською голубой), кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], власником якого він є, строком на 1 рік, з датою закінчення 10.07.2000 року. Після закінчення строку дії вищезгаданого договору, він продовжував користуватися вищевказаним автомобілем, позаяк власник ніяких претензій до нього не пред»являв. [INFO] року [PERSON] помер. Спадкоємці до сих пір не зверталися до нього про спадщину, а саме автомобіль ВАЗ 2103. Таким чином, він до сьогодні відкрито, безперервно, добросовісно володіє вищевказаним автомобілем, робить поточні та капітальні ремонти та несе всі витрати пов»язані з користуванням автомобіля, тому вважає, що набув право власності на дане рухоме майно і просить визнати за ним право власності на зазначений автомобіль ВАЗ 2103. У попередньому судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та надав заяву про подальший розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, повідомлений про дату та час розгляду справи був належним чином. Вислухавши позивача, вивчивши справу, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України, згідно приписів якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Частиною 3 цієї ж статі передбачено, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред»явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п»ятнадцять, а на рухоме майно- через п»ять років з часу спливу позовної давності. Згідно ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що згідно технічного паспорту серії [NUMBER] від 20.02.1975 року, виданого Лисичанським МРЕВВорошиловградської області, автомобіль ВАЗ 2103,1975 року випуску, двигун [NUMBER], шасі [NUMBER], колір, - блакитний (російською голубой), кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], належить та зареєстрований за [PERSON] (а.с.3), який помер згідно свідоцтва про смерть [INFO] року (а.с.5). Згідно письмового договору від 10.07.1999 року за життя [PERSON] позивачеві передано в безоплатне користування автомобіль ВАЗ 2103, 1975 року випуску, двигун [NUMBER], шасі [NUMBER], колір, - блакитний (російською голубой), кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], строком на 1 рік (а.с.12). Після закінчення строку дії договору позивач продовжував користуватися автомобілем, позаяк власник ніяких претензій до нього не пред»являв. Спадкоємці до тепер не зверталися до позивача про спадщину, а саме автомобіль ВАЗ 2103 (ас 4). Таким чином, позивач на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред»явив вимоги про його повернення, добросовістно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом одинадцяти років, тобто через п»ять років з часу спливу позовної давності, а тому суд вважає можливим визнати право власності на це майно в порядку набувальної давності, а позов задовольнити.

Outcome: approved