Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 травня 2015 у розмірі у розмірі 26 511, 59 грн. та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного 08 травня 2015 року договору б\\н, відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач погодився на те, що заява на отримання кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить між ним та Банком кредитний договір. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 17 грудня 2017 утворилася заборгованість у розмірі 26 511 грн. 59 коп., яка складається з: 9446 грн. 21 коп. - тіло кредиту, 3713 грн. 85 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 11612 грн 88 коп - нараховано пеня. Указану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07.02.2018 позовна заява ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Врахоуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2015 року [PERSON] і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», уклали кредитний договір, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 3000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку . Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом протягом пільгового періоду відповідач сплачує банку відсотки в розмірі 0, 01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення відповідачем зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом, відповідач сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування (2.1.1.12.2.1) Одночасно пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умовами інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Між тим, відповідно до п. 1.1.2.1.5 Умов та правил надання банківських послуг до обов'язків позивальника відноситься отримання виписки про стан карткового рахунку та про здійснення операцій по картрахункам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статями 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором, що підтверджується п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у том числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимою. За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 17 грудня 2017 складає 26511 грн 59 коп., яка складається з: 9446 грн 21 коп. тіло кредиту, 3713 грн 85 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 11612 грн 88 коп. заборгованість за пенею ; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. (фіксована частина) 1238 грн 65 коп. (процентна складова). Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Суд, на підставі повного і всебічного з'ясування обставин та досліджених доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору, а саме пунктами 2.1.1.12.2.2, 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктам 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за №6-2003цс15, та від 11 жовтня 2017 року у справі за N 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 грн 00 коп. - фіксована частина та 1238 грн 65 коп. - процентна складова, відсутні. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином ч. 3 ст. 551 ЦПК України дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. З урахуванням того, що розмір неустойки (пені) 11612, 88 грн значно більший від розміру боргового зобов'язання 9446, 21 грн., суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини 3 статті 551 ЦК України, та зменшити розмір пені до 9446, 21 грн На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.05.2015 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 22 606 гривень 27 копійок, яка складається з : -тіло кредиту у розмірі 9446 грн 21 коп -заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3713 грн 85 коп -заборгованість за пенею у розмірі 9446 грн 21 коп Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 39 Постанови « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Відповідно до платіжного доручення № PROM1BВE4G від 21 лютого 2017 року при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762, 00 гривень. Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, п. 39 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1495 (одна тисяча чотириста дев'яносто п'ять) гривень 07 (сім) копійок (24 772 грн 94 коп (розмір задоволених позовних вимог, який підлягав би задоволенню, якби зазначений розмір пені судом не було зменшено) х 1600 грн.(сума сплаченого судового збору) / 26511 грн 59 коп (розмір заявлених позовних вимог) = 1495 грн 07 коп).

Outcome: partial