Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Єлістратова С.В. про визнання майна спадковим та його поділу в якому просив визнати спадковим майном квартиру [ADDRESS] (далі спірна квартира), визнати спадковим майном паркувальне місце [NUMBER], розташованого за адресою: проспект Героїв Сталінграду, буд. 6, що в м. Києві (далі паркомісце). В рамках поділу спадкового майна розділити зазначене спадкове майно в рівних частинах між позивачем, його малолітньою дитиною [PERSON], відповідачем [PERSON] та малолітнім [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON], який з 08.10.2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачем, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб від 07.10.2011 року та свідоцтвом про смерть від 27.01.2015 року. [INFO] від зареєстрованого шлюбу у позивача та померлого [PERSON] народився син - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження від 15.11.2011 року. До реєстрації шлюбу між позивачем та померлим [PERSON] останній, до березня 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. Під час зареєстрованого між померлим [PERSON] та відповідачем [PERSON] шлюбу, остання уклала інвестиційний контракт (про інвестування будівництва житла) №88207 від 06.03.2004 року з відповідними додатковими угодами та додатками до нього (далі контракт). Згідно умов контракту відповідач [PERSON] здійснила інвестування в спірну квартиру в розмірі 334895,60 грн., що відповідає 100% проектної загальної площі квартири та підтверджується довідкою від 29.03.2004 року. 21.12.2005 року відповідач [PERSON] уклала договір інвестування у нерухомість та управління майном №91/273 предметом якого, було придбання у власність паркомісця, що підтверджується матеріалами справи. Як убачається із платіжного доручення №1 від 26.12.2005 року повне перерахування коштів в розмірі 97290 грн. відповідно до договору інвестування у нерухомість та управління майном №91/273 від 21.12.2005 року було здійснено відповідачем [PERSON] За час перебування померлого [PERSON] і відповідача [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, у них народилися діти - відповідач [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім цього спадкоємцем відносно майна померлого [PERSON]. є його мати [PERSON] У зв'язку із відмовою від своєї частки в праві на спадщину старшим сином померлого [PERSON] - [PERSON] та матір'ю померлого [PERSON] на користь малолітнього сина позивача [PERSON], прийняття спадщини відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], яка діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] та не вирішення питання про поділ спільного майна подружжя під час перебування померлого в першому шлюбі, позивач вважає, що його вимоги про визнання спірного майна спадковою масою та його поділ відповідно до кількості часток, підлягають задоволенню. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та вказували на те, що спірне майно не є спадковим, оскільки право власності на нього було набуте відповідачем [PERSON] вже після розірвання шлюбу між нею та померлим, тому воно є власністю [PERSON]. Крім того вказували на пропуск позивачем строку позовної давності, що також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність та неправомірність. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На адресу суду надіслала заява про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення учасників, допитавши свідка, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. Під час зареєстрованого між [PERSON] та відповідачем [PERSON] шлюбу, остання уклала інвестиційний контракт (про інвестування будівництва житла) №88207 від 06.03.2004 року з відповідними додатковими угодами та додатками до нього. Згідно умов контракту відповідач [PERSON] здійснила інвестування у спірну квартиру в розмірі 334895,60 грн., що відповідає 100% проектної загальної площі квартири та підтверджується довідкою від 29.03.2004 року (а.с.47). 21.12.2005 року відповідач [PERSON] уклала договір інвестування у нерухомість та управління майном №91/273 предметом якого, було придбання у власність паркомісця, що підтверджується матеріалами справи. Як убачається із платіжного доручення №1 від 26.12.2005 року (а.с.54) повне перерахування коштів в розмірі 97290 грн. відповідно до договору інвестування у нерухомість та управління майном №91/273 від 21.12.2005 року було здійснено відповідачем [PERSON] В березні 2006 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що спірне майно було придбано [PERSON] та [PERSON] під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі. Матеріали справи містять пояснення позивача про те, що спірне майно не є об'єктом спільної сумісної власності померлого [PERSON] та відповідача [PERSON], оскільки за життя померлого, спір щодо порядку користування даним майном та його розподілу не ставився та між сторонами не вирішувався. Тому дана обставина може свідчити лише про те, що все спірне майно повинно бути визнано судом спадковою масою і розподілено відповідно до кількості спадкоємців та їх прав на частки в ній. В свою чергу, відповідач [PERSON] стверджує, що померлий [PERSON] ніколи не набував права власності на спірне майно, оскільки право власності на нього було зареєстровано за відповідачем [PERSON] вже після розірвання шлюбу, що підтверджується свідоцтвами про право власності від 31.07.2006 року та від 25.12.2008 року. Разом із цим, з такими висновками сторін, суд повністю погодитися не може виходячи із наступного. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається із ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. За таких обставин, враховуючи норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що оскільки спірне майно було придбано під час перебування померлого [PERSON] та відповідача [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, то спірне майно було придбано ними в інтересах сім'ї, за їх рахунок та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Факт реєстрації відповідачем [PERSON] права власності на спірне майно вже після розірвання шлюбу із померлим [PERSON], не змінює його правового статусу і не свідчить про право особистої приватної власності одного із колишнього подружжя на нього. Отже, вимога позивача про визнання усього спірного майна спадковим та включення його до спадкової маси, призведе до порушення права власності відповідача [PERSON] на ту частку спільного сумісного майна, яке було набуте нею за час перебування в зареєстрованому шлюбі. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив суду, що він та померлий [PERSON] були близькими товаришами та йому відомо, що за життя, [PERSON] прийняв рішення про своє розлучення з його дружиною - відповідачем [PERSON] та вони мали намір вирішити питання про поділ спірного майна, однак вказане питання так вирішено і не було. Зазначені покази допитаного свідка доводять ту обставину, що померлий [PERSON] відносився до частини спірного майна як до свого, оскільки воно було набуте в період шлюбу. За таких обставин, вимога позивача про віднесення усього спірного майна до спадкової маси, не підлягає задоволенню, оскільки всупереч ст. ст. 10,60 ЦПК України є недоведеною. Крім цього з матеріалів справи вбачається, що в померлого [PERSON] і відповідача [PERSON] в зареєстрованому шлюбі народилися діти - відповідач [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 08.10.2011 року між [PERSON] та позивачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.10.2011 року. Від зареєстрованого між [PERSON] та позивачем шлюбу, [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу до майна померлого. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів спадкової справи убачається, що спадкоємцями щодо майна померлого [PERSON] є його діти від першого шлюбу [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дитина від другого шлюбу [PERSON], [INFO], позивач [PERSON] - друга дружина померлого та мати померлого [PERSON]. Згідно із ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Мати померлого - [PERSON] та син померлого - [PERSON] звернулися із відповідними заявами про відмову від прийняття спадщини за законом, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] на користь його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За таких обставин, з урахуванням відмови вказаних вище спадкоємців від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця тієї ж черги, у померлого [PERSON] лишилося чотири спадкоємці першої черги: [PERSON] - дружина померлого, [PERSON] - малолітній син померлого від другого шлюбу, [PERSON] - донька від першого шлюбу та [PERSON] - малолітній син померлого від першого шлюбу. Зазначені спадкоємці мають право на частку в спадковому майні померлого. Разом із цим, оскільки ні позивач, ні відповідачі не зверталися до суду із вимогою про право спільної власності померлого [PERSON] та відповідача [PERSON] на спірне майно, суд не в змозі визначити частки, які підлягають спадкуванню кожному із спадкоємців, оскільки таким чином, суд вийде за межі позовних вимог, що не допускається та може призвести до порушення прав кожної із сторін. Суд також звертає увагу на те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Після роз'яснення судом сторонам їх прав, жодна із них такими, в повній мірі не скористалася. Наявні в матеріалах справи докази, висновків суду не спростовують. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed