Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . У позові посилається на те, позивач придбав у [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . [PERSON] вказаний будинок належав на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.1992. У позивача виникла необхідність у оформленні кредиту, для чого він звернувся до банку, як банківську заставу мав намір внести вищевказаний будинок, але позивачу було повідомлено, що договір купівлі-продажу будинку не був нотаріально посвідчений. З метою належного оформлення документів, позивач розпочав пошук колишнього власника будинку [PERSON] , але виявилося, що він помер. Позивач з 2001 року проживає у зазначеному будинку, добросовісно та безперервно володі ним та земельною ділянкою, утримує його, робить ремонт. В усній формі позивач звертався до Карлівської міської ради для оформлення права власності на будинок, але позивачу було повідомлено, що для вирішення даного питання, необхідно звертатися до суду. В судове засідання позивач не з`явився, але мається заява у якій підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надійшла заява, відповідно до якої просили розглядати справу без уповноваженого представника на підставі наявних доказів, покладаються на розсуд суду. Дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про можливість задоволення позову, з огляду на наступне. Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 344 частина 1 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно договору купівлі-продажу від 07.03.2001 [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлям в [ADDRESS] (а.с.7). Даний договір не посвідчений нотаріально, маються лише підписи сторін. [PERSON] зазначений будинок належав на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.1992 року (а.с.8-9), на даному договорі мається реєстровий напис про право особистої власності, з якого вбачається, що вказаний у договорі купівлі-продажу жилий будинок зареєстрований в Полтавському БТІ на праві особистої власності за [PERSON] . Згідно інформації Карлівського РВ ДРАЦС від 17.05.2019 (а.с.21), [PERSON] помер, актовий запис №08 від 02.02.2011. Те, що позивач близько 18 років постійно безперервно вільно володіє та користується вищевказаним будинком, підтверджують письмові пояснення його сусідів (а.с.16,17). У 2004 році позивачем було укладено договір про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, викладене, суд вважає за можливе, задовольнивши позов, визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] .

Outcome: approved