Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача - КП «Залізничне» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації у якому просив стягнути заборгованість з виплати посадового окладу, щомісячної премії, компенсації за невикористану відпустку за період з 14.03.2014 року по 30.04.2015 року, вихідної допомоги, з яких утримано обов'язкові податки та збори у сумі 4688,67 грн; стягнути з відповідача 8987,84 грн. середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період 25.04.2015 року по 25.08.2015 року; стягнути моральну школу в розмірі 4000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 14.03.2012 року відповідно до Наказу № 43-к була прийнята на посаду комірника в КП «Залізничне» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Проте, у зв'язку з скороченням штату була звільнена із займаної посади на підставі Наказу № 112-к від 20.04.2015 року. Позов мотивований тим, що на день звільнення відповідачем нарахована, але не вилачена заробітна плата в сумі 4688,67 грн. А також, оскільки відповідачем було затримано розрахунок з позивачем за період з 24.04.2015 року по 25.08.2015 року сума заборгованість за цей період становить 8987,84 грн. Також позивач просив стягнути моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн. В подальшому позивач подала заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме в частині вимог щодо стягнення виплат посадового окладу, щомісячної премії, компенсації за невикористану відпустку за період з 14.03.2014 року по 30.04.2015 року, вихідної допомоги, з яких утримано обов'язкові податки та збори у сумі 4688,67 грн. Відповідно до ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 04.12.215 року провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, грошової компенсації за невикористану відпустку закрито. А також подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з КП «Залізничне» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 12760,25 грн середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 25.04.2015 року по 07.10.2015 року. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги та заяви підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та враховуючи заяви позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 14.03.2012 року по 20.04.2015 року працювала у «Залізничне» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з скороченням. Встановлено, що в день звільнення відповідач не в повному обсязі розрахувався з позивачем, тому остання вважає, що має право на середній заробіток за весь час затримки. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При визначенні розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з підприємства в зв'язку з затримкою виплати заробітної плати, суд керується положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так судом встановлено, що відповідач 07.10.2015 року провів виплати всіх сум, що належали позивачу при звільнені. Оскільки, затримка виплати заробітної плати складає 115 днів, а середньоденна заробітна плата складає 141,58 грн (2775,34 грн + 3029,44 грн) : 41 робочих дні = 141,58 грн), тому середній заробіток за час затримки становить 16281,70 грн. (141,58 грн х 115 робочих днів = 16281,70 грн). Судом встановлено, що позивачу за вказаний період було виплачено допомогу по безробіттю у сумі 2906,56 грн., що підтверджується випискою за особовим рахунком від 19.08.2015 року, а також 07.10.2015 року позивачу було виплачено аванс на 448,18 грн, в результаті чого сума по невиплаченому середньомісячному заробітку становить 12926,96 грн (16281,70 грн - 2906,56 грн - 448,18 грн = 12926,96 грн). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, беручи до уваги вказану норму, враховуючи заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині середнього заробітку за час затримки розрахунку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 12760,25 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки несвоєчасна виплата заробітної плати спричинила позивачу моральні страждання, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, виходячи з засад розумності та справедливості суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 500 грн. В силу ст.88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial