Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обгрунтування позову зазначає, що вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») є дочкою [PERSON] . [INFO] спадкодавець [PERSON] померла в с. Попівка Хорольського району Полтавської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто земельну ділянку розміри 3,1500 га, що розташована на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області. В свою чергу, спадкодавець [PERSON] , [INFO] склала заповіт, за яким заповіла позивачці, [PERSON] , земельну частку ( пай), розміром 2, 23 в умовних кадастрових га, яка знаходиться на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, що належить на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ПЛ № 0278780. У позовній заяві вказується, що у 2002 році взамін сертифіката ПЛ № 0278780 було видано Державний акт на право приватної власності на землю, оригінал якого не надано. Позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої [INFO] [PERSON] , однак питання про спадкування земельної ділянки чи земельної частки (паю) не може вирішуватись в нотаріальному порядку у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на майно, яке позивач бажає успадкувати. Тому, позивач просить суд визнати за нею, [PERSON] в порядку спадкування за заповітом майна померлої [PERSON] право вланості на земельну ділянку площею 3,1500 га, що розташована на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області з кадастровим номером 5324884200:00:015:0013. 23.12.2019 року провадження по справі відкрито та визначено розглядати її в межах загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 15.01.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, протягом строку, встановленого судом, відзив не подав, однак подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги повністю в повному обсязі та просив їх задовольнити, просив розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у позовній заяві просив суд розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом із наявних в матеріалах справи письмових документів вбачається, що позивач, [PERSON] ( дошлюбне прізвище « [PERSON] »), є дочкою [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] . [INFO] спадкодавець [PERSON] померла в с. Попівка Хорольського району Полтавської області, спільно з нею на день смерті постійно проживали і були зареєстровані: син [PERSON] , 1953 р.н., невістка [PERSON] , 1955 р.н., внучка [PERSON] , 1978 р.н., що підтверджується копією свідоцтва про її смерть Серії [NUMBER] та копією довідки, виданої виконкомом Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області №1917 від 09.12.2019 року. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто земельну ділянку розміром 3,1500 га, що розташована на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324884200:00:015:0013, що належала їй на підставі розпорядження Хорольської РДА від 07.09.2016 року № 219 Про надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки для заміни сертифікату на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0278780, що доводиться копією повідомлення відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19 та копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-5306240082017 від 29.08.2017 . Судом встановлено,\~що спадкова\~справа до\~майна [PERSON] \~відкрита у\~Хорольській державній нотаріальній\~конторі 04.05.2019\~року за\~№ 111/2019\~на підставі\~заяви позивача\~про прийняття спадщини за заповітом та заява про прийняття спадщини за всіма підставами, подана сином спадкодавця [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією повідомлення державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори Решти С [PERSON] від 06.09.2019 року за № 1086/02-14. 04.10.2012 року спадкодавець [PERSON] , склала заповіт, посвідчений Роменською З.Г., секретарем виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області 04.10.2012 року за реєстровим № 342, за яким [PERSON] заповіла позивачу земельну частку ( пай), розміром 2, 23 в умовних кадастрових га, яка знаходиться на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, що належить на підставі Сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ПЛ № 0278780, що доводиться копією заповіту, посвідченого Роменською З.Г., секретарем виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області 04.10.2012 року за реєстровим № 342. Належність вказаного спадкового майна померлій [INFO] [PERSON] доводиться копією сертифікату на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0278780, копією довідки відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 23.10.2019 року за № 1001/116-19 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-5306240082017 від 29.08.2017. Копією довідки, наданої відділом у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 02.09.2019 року, підтверджується той факт, що [PERSON] взамін сертифіката ПЛ № 0278780 було видано Державний акт на право приватної власності на землю. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За\~ст. 1236 ЦК України\~заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до вимог статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України в редакції від 31 березня 2006 року). Законом України від 05 червня 2003 року «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначені організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину (стаття 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (стаття 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) (стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). За вимогами пункту 9 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07 липня 2011року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 5 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Оцінка судом обставин, встановлених під час розгляду справи. Матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавиці [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,23 в умовних кадастрових га, яка знаходиться на території Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0278780. Дане право було дійсне до виділення померлій [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 5324884200:00:015:0013 в натурі. Так як сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення їх власникам у натурі земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю, суд вважає, що померла [PERSON] за свого життя, отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5324884200:00:015:0013, виділивши її в натурі, припинила право на земельну частку (пай), підтверджене сертифікатом. Земельна частка (пай) являє собою умовну частку сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах. На відміну від земельної ділянки, яка має чітко визначені межі й розмір у фізичних гектарах, місцезнаходження та межі земельної частки (паю) є невизначеними. Аналізуючи приведені норми законодавства та практику суду касаційної інстанції, можна зробити висновок, що право на земельну частку (пай), посвідчене відповідним сертифікатом, та виділена в натурі земельна ділянка, на підставі державного акту, не є ідентичними об`єктами права власності. Таким чином, з огляду на те, що в заповіті від 04.10.2012 року спадкодавицею здійснено розпорядження на право на земельну частку (пай), а не на земельну ділянку, до складу спадщини [PERSON] не може входити не охоплена заповітом земельна ділянка, право власності за якою просить визнати позивачка. Правом, передбаченим статтею 1254 Цивільного Кодексу України, згідно якої заповідач мала право у будь-який час скасувати заповіт, скласти новий заповіт, чи внести до заповіту зміни, [PERSON] не скористалась. Зважаючи на те, що визнання права власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, про що просить позивач, є неможливим, так як спірне майно не входить до складу спадщини померлої [PERSON] , суд не вбачає підстав задля задоволення позовних вимог. Разом з тим, суд констатує, що позивачка не позбавлена можливості оформити спадкові права на спадщину, не охоплену заповітом, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером 5324884200:00:015:0013, у порядку спадкування за законом.

Outcome: dismissed