Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним. 03.09.2014 року позивач надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 50000,00 грн. на строк: 25000,00 грн. - до 11.09.2014 року, 25000,00 - до 11.11.2014 року, на підтвердження чого була складена відповідачем письмова розписка, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Однак, до теперішнього часу відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. З поверненням боргу відповідач зволікає, що свідчить про небажання повертати борг.У звязку з тим, що відповідач своєчасно не повернув борг, позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу у розмірі 50000,00 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 460,26 грн., проценти за користування позикою у розмірі 2142,11 грн. Позивач та його педставник в судове засідання не з'явилися, згідно наданої заяви позовні вимоги підтримують, просять суд розглянути справу у їх відсутність та не заперечують проти розгляду судом справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення у пресі, що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України, письмових заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню. Судом встановлено, що 03.09.2014 року позивач надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 50000,00 грн. на строк: 25000,00 грн. - до 11.09.2014 року, 25000,00 - до 11.11.2014 року, на підтвердження чого була складена відповідачем письмова розписка, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13, зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування не виконаного зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі N 6-24цс12). Позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки, який міститься в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сума боргу становить 50000,00 грн. Оскільки на день розгляду справи у суді борг позивачу відповідачем у повному розмірі не повернутий, він підлягає стягненню з нього у судовому порядку. В ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом. Розмір 3% річних від простроченої суми складає: за період з 12.09.2014 року по 10.11.2014 року: 25000,00 грн. х 3 х 60 (кількість днів прострочення) : 365 : 100 = 123,28 грн. за період з 11.11.2014 року по 31.01.2015 року: 50000,00 грн. х 3 х 82 (кількість днів прострочення) : 365 : 100 = 336,98 грн., а всього 460,26 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Враховуючи, що між сторонами не було передбачено договором позики сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і прорядок сплати, а також не передбачено застереження щодо безоплатної позики, позивач з підстав передбачених ч. 1 ст. 1048 ЦК України, має право на одержання процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ, що підлягають сплаті щомісячно до дня повернення позики. Згідно даних НБУ розмір облікової ставки з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року встановлено в розмірі 12,5% річних, з 13.11.2014 року - 14% річних. Так, за період з 03.09.2014 року по 10.11.2014 року проценти за користування позикою складають: 25000,00 грн. х 12,5% (облікова ставка НБУ за цей період) х 71 (кількість днів прострочення) : 365 =607,87 грн.; за період з 13.11.2014 року по 31.01.2015 року: 50000,00 грн. х 14% (облікова ставка НБУ за цей період) х 80 (кількість днів прострочення) : 365 = 1534,24 грн. Таким чином, загальна сума процентів за користування позикою складає: 2142,11 грн. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони усі понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved