Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду і по уточнюючій позовній заяві просить визнати договір №2479154 від 03.06.2020 недійсним у зв`язку з його нікчемністю, мотивуючи тим, що 03.06.2020 між ним та відповідачем було укладено договір №2479154 про надання фінансового кредиту. Однак, він вважає даний договір таким, що укладений з рядом порушень чинного законодавства України, а тому і нікчемним з наступних підстав. Так, договір повинен відповідати вимогам Закону України «Про електронну комерцію», загальним положенням про договір та положенням про кредитний договір, які визначені в ЦК України. Звернув увагу на Розділ 10 договору «Реквізити та підписи сторін»: на місці підпису в графі «Товариство» є напис «Директор / [PERSON] /» з відображенням підпису та печатки. У відповідності до пункту 9.6 договору зі сторони представника товариства для підписання цього договору використовується аналог власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства. Однак, зазначений пункт договору не містить наведених зразків підпису уповноваженої особи Товариства та не містить зразку відтиску печатки товариства. Тому ця умова договору фактично не є погодженою сторонами договору, оскільки договір не підписано представником товариства. Прийняття (акцепту) шляхом заповнення формуляра заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписання відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» не вважається вчиненням договору у письмовій формі. У цьому контексті у випадку простого приєднання до договору заповненням формуляру, «кліком»/згодою чи простого обміну електронними поштовими повідомленнями - договір буде вважатися вчиненим в усній формі. А пунктом 9.2 договору передбачено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. В результаті цього відбувається пряме порушення статтей 207, 1055 ЦК України, які встановлюють нікчемність кредитного договору, так як письмова форма договору, фактично є порушеною. Що є стосується використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, цей підпис взагалі не відповідає положенням статті 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис», що має результатом неможливості його використання. Тому вважає, що цей договір і ним не підписано. Крім того, ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає не тільки письмову форму такого договору, а й те, що кожна сторона договору отримує по одному примірнику підписаного договору з усіма підписаними додатками до нього. Це стосується і правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна». Однак, йому так і не вдалося знайти ці правила на сторінці товариства. Електронний договір не містить відомостей, в тому числі про порядок створення і накладення електронних підписів сторонами договору та відомості про порядок та умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів. У ньому немає відомостей про його згоду на укладення договору в електронній формі та використання саме одноразового ідентифікатора для підписання договору. Що ж стосується правил, зазначив, що на сайті товариства він цих правил так і не знайшов, а в договорі ці правила мало того, що не підписані ним, вони взагалі відсутні. Ці правила повинні були бути надані йому перед підписанням договору. У договорі навіть відсутнє посилання на сторінку на сайті товариства на ці правила. Хоча, враховуючи позицію частини 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, містячи посилання на інший документ, повинен містити перенаправлення на інший електронний документ, на який є посилання у договорі. У його ж випадку таке перенаправлення відсутнє. Крім того, пунктом 9.12 договору визначено, що всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною цього договору. Так як правила сторонами договору не підписані сторонами договору, в тому числі і ним у будь-який спосіб, логічним є висновок, що ці правила не є невід`ємною частиною договору, а тому не підлягають обов`язковому виконанню. Пункт 2.2 договору передбачає, що графік платежів підлягає коригування шляхом зміщення дати повернення кредиту. Новий графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті. Тобто, фактично графіки платежів не зрозуміло яким чином врегульовуються. Звернув увагу, що як і власне договір, так і графік платежів не є підписаним сторонами з причин, що наведені вище. Тому відповідно, що це графік платежів, по- перше, не узгоджений сторонами, по-друге, не підписаний сторонами, а тому не є дійсним і наданим йому як стороні спірного договору. Таким чином, відповідачем порушено пункт 3 постанови правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, а саме ненадання боржнику графіку платежів із зазначенням мінімальної суми платежу в розрізі суми погашення суми боргу, процентів, супутніх послуг тощо та строку сплати. Відповідач не впевнився, що він зрозумів всі особливості цього договору. А формальне проставлення «галочок» не дає впевненості відповідачу у цих фактах. Вказані обставини вносять в цей договір дисбаланс прав та обов`язків сторін договору. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить повністю відмовити в задоволенні заявлених вимог стосовно визнання договору №2479154 про надання фінансового кредиту від 03.06.2020 недійсним, посилаючись на те, що позов є необгрунтованим, завідомо безпідставним та таким, що має очевидно штучний характер і не відповідає вимогам чинного законодавства. Так, позивач є клієнтом товариства з 15.03.2020 та до оспорюваного кредитного договору уклав ще один кредитний договір, належним чином виконавши всі зобов`язання за ним. Тобто, позивач був повністю ознайомлений з порядком укладення (підписання) та умовами кредитування в товаристві. Що стосується кредитних правовідносин та ознайомлення позивача перед укладенням кредитного договору з текстом правил та усіма умовами кредитного договору зазначив, що вся процедура укладення з товариством договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - правила) та проходить в онлайн-режимі. Перед укладенням кредитного договору товариство шляхом розміщення на власному веб-сайті надає клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. Разом з тим, серед іншого, саме на першій сторінці веб-сайту товариства міститься/містилась інформація про: акційну/знижену процентну ставку; стандартну процентну ставку; про максимальний строк кредиту; про максимальну суму кредиту; умови пролонгації; способи отримання кредиту, тощо. Окрім того, на першій сторінці веб-сайту товариства міститься посилання на вкладку обов`язкова інформація для клієнта», де міститься інформація про: товариство, як надавача фінансової послуги. Також, на першій сторінці веб-сайту товариства міститься посилання на вкладку «Документи», де містяться правила, примірні кредитні договори, що укладаються з товариством, а також архів документів, що містить редакції правил, що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору. Також, на першій сторінці веб-сайту товариства міститься посилання на вкладку «правила», що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору. Так, перед подачею заявки на отримання кредиту, клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з правилами та відповідним примірним кредитним договором, що розміщені на веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих правилах, при цьому, він повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. Також, звернув увагу, що б без такого підтвердження (проставляння відповідної відмітки) у позивача була б відсутня технічна можливість перейти на іншу сторінку/вкладку інформаційно - реєструючої електронної системи товариства для подальшого оформлення кредитного договору. Некоректне/неповне ознайомлення клієнта з правилами та умовами надання кредиту, текстом самого кредитного договору, що планувався до укладення, а також з інформацією, розміщеною на веб - сайті товариства, про умови та порядок надання товариством кредитів, не позбавляє клієнта обов`язку щодо належного виконання своїх збов`язань за укладеним кредитним договором та не надає позивачу підстав посилатись у позові на відсутність його ознайомлення з правилами. Причому, на веб-сайті товариства не встановлено часові обмеження для ознайомлення з вищевказаною інформацією для прийняття клієнтом/клієнтами обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання кредиту та визначитись з його істотними умовами. Переказ коштів відповідачем було здійснено 03.06.2020 шляхом перерахування на банківську картку клієнта № [NUMBER] , відкриту в АТ КБ «Приват Банк», яку було вказано особисто клієнтом в заяві на отримання кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, підтверджується копією інформаційної довідки, складеної у відповідності до вимог законодавства, та яка містить усі необхідні реквізити, а сам платіжний провайдер має відповідну ліцензію НБУ на здійснення переказів грошових коштів та внесений в державний реєстр фінансових установ. Звернув увагу, що, навіть якщо припустити, що позивач не ознайомився належним чином з правилами та умовами кредитного договору для свідомого прийняття рішення, то у разі незгоди з умовами кредитного договору, він не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», і, відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору, натомість таких дій позивач не вчинив, а навпаки на підтвердження/визнання умов кредитного договору позивачем було здійснено платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Позивачем невірно трактуються норм цивільного кодексу України щодо неможливості застосування до кредитних правовідносин норм ст. 1048 ЦК України. Так, очевидно і зрозуміло, що позивач у своїй позовній заяві помилково стверджує, що товариство вводить його в оману, застосовуючи до кредитних правовідносин положення ст.1048 ЦК України. Пунктом 12 ч.1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи вимоги чинного законодавства, кредитний договір було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» - «(Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М416062, 03.06.2020 20:28:09 / [PERSON] /». Крім того, зі сторони товариства кредитний договір правомірна було підписано директором товариства [PERSON] .. Враховуючи вимоги Закону України «Про електронну комерцію», укладення кредитного договору з позивачем відбулося в такому порядку: 03.06.2020 позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті товариства, вказавши особисті дані, банківську платіжну картку для перерахування кредитних коштів, строк та суму кредиту. Товариство повідомило клієнта про прийняття заявки на отримання кредиту шляхом відповідного інформаційного повідомлення у особистому кабінеті; після отримання заявки товариство здійснило оцінку кредитоспроможності клієнта достовірності наданої клієнтом інформації за допомогою багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень; після аналізу наявної інформації товариство прийняло рішення про можливість укладання з клієнтом кредитного договору, про яке повідомило клієнта шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення (CMC-повідомлення на номер телефону клієнта); в особистому кабінеті клієнт отримав для ознайомлення пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі кредитного договору, що містить усі істотні умови; клієнт мав можливість прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції; клієнт повідомив про готовність прийняти пропозицію (оферту), натиснувши відповідну клавішу (ПОГОДЖУЮСЬ), у особистому кабінеті, після чого товариство надіслало клієнту засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, в даному випадку М416062; введенням одноразового ідентифікатора, що є його електронним підписом, клієнт підтвердив, що ознайомився до укладення кредитного договору з правилами надання коштів у позику, умовами кредитного договору та підписав їх; товариство після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило клієнту його примірник кредитного договору у формі електронного документу на електронну адресу. В даному випадку на адресу [INFO] ; товариство повідомило клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку (CMC-повідомленням на номер телефону). Отже, враховуючи викладене, та з урахуванням вимог ч. З ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, між товариством та клієнтом, був укладений кредитний договір. Кошти перераховувалися на банківську картку № [NUMBER] , відкриту в AT КБ «ПРИВАТ БАНК», яку клієнт вказав при заповненні заявки на отримання кредиту. Отже, посилання позивача на те, що товариство не надало для ознайомлення кредитний договір та правила; відсутнє підтвердження про ознайомлення з кредитним договором та правилами, інформацією для прийняття позивачем зваженого рішення щодо укладення кредитного договору; не повідомлено позивача про умови кредитування в обсязі, в якому вимагає законодавство для укладення договору про споживче кредитування; товариство неправовмірно застосовує положення статті 1048 ЦК України; товариством не дотримано письмову форму укладення кредитного договору; між сторонами не погоджено спосіб підписання кредитного договору; кредитний договір не містить відомості щодо створення і накладення електронних підписів та використання при підписі одноразового ідентифікатора; є абсолютно безпідставними та не відповідають дійсності. Не заслуговує на увагу і посилання позивача, що товариством не врегульовано порядок зміни графіку платежів. Так, згідно умов кредитного договору, а саме п.2.2. чітко заначено, що сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), заначений в п.1.4 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті. Звернув увагу суду, що у своїх позовних вимогах, що стосуються узгодження графіку платежів, посилається на положення Постанови НБУ №168 від 10.05.2007, яка по-перше втратила чинність ще 10.06.2017, а по-друге - її норми застосовувались виключно для банків установ, а товариство не є банківською установою. Також, вважає, що позивач навмисно зловживає своїм правом звернення до суду з метою уникнення (затягування) виконання зобов`язання за кредитним договором. Персональні дані позивача невідомим (третім) особам не розголошувалися. Крім того, укладений кредитний договір містить положення, згідно яких п.9.5 кредитного договору передбачено: що з укладенням цього договору споживач надає свою однозначну, беззастережну і необмежену згоду на обробку персональних даних, у тому числі, на їх збір, систематизацію, накопичення, зберігання, уточнення (оновлення та зміну), використання, розповсюдження, передачу, знеособлення, блокування та знищення будь-якої інформації, що стосується споживача. Споживач також дає дозвіл на передачу товариству своїх персональних даних, а також дає згоду на те, що товариство має право направляти SMS-повідомлення/ листи - повідомлення на електронну адресу споживача/повідомлення, відправлені іншими засобами, комерційні пропозиції товариства та рекламні матеріали, при цьому споживач погоджується з тим, що направлення вказаної інформації на електронну пошту /номери телефонів, повідомлені споживачем, товариство буде здійснювати як самостійно, так і з залученням контрагентів (операторів мобільного зв`язку тощо), споживач погоджується і розуміє, що саме він несе всі ризики, пов`язані з тим, що направлена товариством інформація стане доступною третім особам. Споживач ознайомлений з тим, що в будь-який момент дії договору може відмовитись від отримання вказаних повідомлень. З огляду на вищевикладене, усі посилання позивача на порушення його прав як споживача є необгрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи. Дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За змістом ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В абзаці другому частини другої ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.12,13 ч.1 ст.1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. В ч.1 ст. 215 ЦК України законодавець закріпив, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга та третя статті 215 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). В п.8 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 03.06.2020 між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] було укладено договір №2479154 про надання фінансового кредиту. Згідно п.1.2 договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 4 500 гривень. Тип кредиту - кредит ( п.1.3 договору). Відповідно до п.2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі їх перерахування на платіжну картку споживача № [NUMBER] або іншу платіжну картку реквізити якої надані споживачем в особистому кабінеті. Згідно кредитного договору, сторони погодили усі істотні умови договору : кредит видається строком на 30 днів; договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань цим договором; знижену процентну ставку за кредитним договором на 30 днів - 1,33% від суми кредиту за кожень день користування кредитом; стандартну процентну ставку - 1,9% від суми кредиту за кожен день користування кредитом застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп. 1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно і п.4.1- 4.6 цього договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнеш прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 Цивільного Кодексу України. Відповідно до п.9.6 договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Підписуючи договір, споживач підтверджує, що перед укладанням цього договору йому було в чіткій та зрозумілій формі надання інформації, вказана в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», розміщені на веб-сайті та затверджені наказом №53-ОД від 16.01.2020, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися ( п.9.8 договору). В п.10 договору зазначені реквізити та підписи сторін, а саме: підписом [PERSON] є електронний підпис одноразовим ідентифікатором М416062, 03.06.2020 20:28:09 / [PERSON] /, а підписом ТОВ «Авентус Україна» підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання /Директор підпис [PERSON] /. (а.с.6-8, 21-25). Вказаними електронними підписами підписано і додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №2479154 від 03.06.2020 (графік платежів до договору про надання фінансового кредиту №2479154) (а.с.26). Позивачем долучено до матеріалів справи свій примірник договору та детальну інформацію про юридичну особу - ТОВ «Авентус Україна» з відображенням реквізитів та підписів обох сторін, що було б неможливим без накладання електронного підпису, яким і завершується створення електронного документа (а.с.6-8, 21-25, 27-30). Відповідачем до відзиву долучено копії: правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція) (затвердженого Наказом №53-ОД директора ТОВ «Авентус Україна» від 19.01.2020); кредитних даних; персональної інформації; правил та договірних документів; умов оформлення кредиту, які свідчать, що на сайті товариства розміщена правова інформація про компанію, умови оформлення онлайн-позики та правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна». Копії: витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Авентус Україна», розпорядження від 28.03.2017 за №756 про видачу ТОВ «Авентус Україна» ліцензії на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), свідчать про детальну інформацію на юридичну особу - ТОВ «Авентус Україна». Копія додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №2479154 від 03.06.2020 (графік платежів до договору про надання фінансового кредиту №2479154), долучений відповідачем до відзиву, також підписано електронним підписом позивача, аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, і підтверджує факт ознайомлення позивача з інформацією про умови надання кредиту та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно, проходження позивачем реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства підтверджує його ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затвердженими Наказом №53-ОД ТОВ «Авентус Україна» від 16.01.2020, та іншою необхідною йому інформацією. Тому, посилання позивача на не можливість знайти Правила на сторінці відповідача та ознайомитись з ними суд не може покласти в основу рішення по справі. Долучена до матеріалів відзиву довідка про розрахунки за договором №2479154 про надання коштів у позику від 03.06.2020, підтверджується факт переказу 03.06.2020 ТОВ «Авентус Україна» на картковий рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 4500 гривень, а також факт внесення грошових коштів позивачем на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в сумі 1795 грн. 50 коп.. Таким чином, укладення даного кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, і укладений ним з відповідачем правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди. За таких обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, що без входу позивача на веб-сайт товариства і здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між ним та відповідачем не був би укладений, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним та відповідно і для задоволення позову. Позивача від сплати судового збору звільнено на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: dismissed