Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № 151/С/ПФ від 20.12.2007р., яка станом на 09.09.2016 року становила 7736,26 грн. та судових витрат у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позову покликався на те, що відповідно до укладеного договору № 151/С/ПФ від 20.12.2007р. відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 15 000,00 грн. та зобовязувалась в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, та інші платежі в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобовязання за договором виконав. Відповідачка ухилялась від виконання зобовязання, тому станом на 23.09.2016р. виникла заборгованість в розмірі 7736,26 грн., яка складається з: 4375,00 грн. - неповернута сума кредиту; 685,79 грн. - прострочені відсотки; 2675,47 грн. - заборгованість по пені. Відповідно до пункту 7.1 Кредитного договору, договір набуває чинності з підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобовязань. Згідно пунктів 4.1 та 4.2 Кредитного договору, позичальник забовязаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені Договор Погашення кредиту може здійснюватися шляхом безготівкових перерахунків внесенням готівки в касу Банку. Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 Кредитного договору, за несвоєчасне викона грошових забовязань за цим Договором Позичальник, крім відшкодування збитків сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в пункті 3.2 цього Догові, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. За невиконання взятих на с забов'язань по поверненню кредиту Позичальник, крім сплати пені, відшкодовує Банку заподіяні збитки в поєному обсязі, в тому числі й упущену вигоду. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором, 20.12.2007 року [PERSON] уклав з ВАТ «КРЕДОБАНК» Договір поруки №151/С/ПФ, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним йому майном та грошовими коштами. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання, в якому наполягав на позовних вимогах, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявились, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідачів та ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 525 ЦК України не передбачає односторонньої відмови від виконання зобовязання. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.ст.610,611,612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 151/С/ПФ від 20.12.2007р. [PERSON] отримала кредит в розмірі 15000,00 грн. на строк до 01.01.2010р. (п.2.1 договору); банк зобовязується надати у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти (п.1.1); за користування кредитом позичальник сплачує банку 26% річних. ПАТ «Кредобанк» свої зобовязання за договором виконав належним чином, надавши відповідачці кредит у встановленому договором розмірі. Остання зобовязання за договором не виконала, у визначений договором строк не повернула кредитні кошти, не сплатила відсотки та інші платежі, передбачені договором. У звязку з порушенням виконання зобовязання за кредитним договором заборгованість відповідачки станом на 09.09.2016 року становила 7 736,26 грн., яка складається з: 4375,00 грн. - неповернута сума кредиту; 685,79 грн. - прострочені відсотки; 2675,47 грн. - заборгованість по пені. З метою забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за вищевказаним Кредитним договором 20.12.2007 року [PERSON] уклав з ВАТ «КРЕДОБАНК» Договір поруки №151/С/ПФ, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним йому майном та грошовими коштами. Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. ВСУ у справі №6-1006цс16 від 14.06.2017 року прийшов до висновку, що «умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя». У постанові за наслідками розгляду справи № 6-125цс14 Верховний Суд України зазначив: «…предявленням вимоги до поручителя є предявлення до нього позову». Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов'язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов'язання ним виконано відповідно до умов договору, або не виконано не з його вини. Як вбачається з матеріалів справи, банком на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, в якому відображено всі операції щодо отримання позичальником [PERSON] кредиту, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та наявність заборгованості (а.с.10-20). Всупереч вищенаведеному відповідачкою [PERSON] не подано жодного доказу на спростування розрахунку поданого позивачем та належного виконання зобовязань за договором. Виходячи з наведеного, суд вважає, що є всі підстави стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 20.12.2007р. Водночас в задоволенні позову в частині солідарного стягнення коштів з поручителя [PERSON] слід відмовити, оскільки відповідно до умов договору поруки п.4.6 цей договір діє до повного виконання сторонами зобовязань по кредитному договору №151/С/ПФ від 20.12.2007р., а згідно п.2.1 договору №151/С/ПФ від 20.12.2007р. кредит [PERSON] надано в строк до 01.01.2010р. Тому, непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання 01.06.2011р. є підставою для припинення поруки. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved