Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на дві земельні ділянки, які належали його батьку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його батька, він, як єдиний його спадкоємець за законом звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна. Однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність правовстановлювальних документів на дане спадкове майно. Сторони в судове засідання не прибули, надали суду заяви у яких просили розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.05.2005 року (а.с. 11). Спадкоємцем померлого за законом є його син - позивач по даній справі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.02.1954 року (а.с. 10). Позивач звернувся до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого батька. Постановою державного нотаріуса Васильківської районного державної нотаріальної контори Київської області Шевченко Ю.В. від 08.02.2020 року № 153/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого батька, оскльки спадкоємцем не подано документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с. 6). Норма частини першої статті 125 Земельного кодексу України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця передбачала, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця, право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Так, з наданих позивачем на підтвердження своїх вимог письмових доказів, досліджених судом під час розгляду справи в судовому засіданні вбачається, що на ім`я [PERSON] виготовлено: - Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 152145-52617 на земельну ділянку, площею 0,250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221487801:00:0011494, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 152146-52618 на земельну ділянку, площею 0,349 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221487801:01:029:0019, що розташована по [ADDRESS] . Крім того, із вказаних державних актів судом встановлено, що їх видано на підставі рішення 12 сесії XXIV скликання Тростинської сільської ради від 28.06.2004 року № 78. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із пунктом «б» частини першої статті 81 ЗК України (в редакції, що діяла станом на дату смерті спадкодавця), однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому суд враховує, що з наведених вище об`єктивних причин спадкодавець позивача не встиг отримати державні акти на отримані за рішенням органу місцевого самоврядування дві земельні ділянки. Отже, слід зробити висновок, що відповідно до вимог земельного законодавства спадкодавець позивача набув право власності на дані земельні ділянки з підстав їх отримання за рішенням органу місцевого самоврядування, що не суперечить законодавству. У зв`язку з цим, суд вважає, що та обставина, що [PERSON] за життя не встиг оформити право власності на вказані дві земельні ділянки належним чином не є достатньою підставою для відмови у визнанні за його спадкоємцем права власності на вказане нерухоме майно, яке залишились після смерті його батька. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на дане нерухоме майно. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved