Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] помер його дід - [PERSON], про що видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 26 серпня 2014 року, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з належних останньому: земельної ділянки площею 3,792 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Чернетчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER], яка належала йому на підставі державного акта на право власності на землю серія [NUMBER] від 27 лютого 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010412300822 та земельної ділянки площею 5,3711 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Чернетчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER], яка належала йому відповідно до державного акта на право власності на землю серія [NUMBER] від 17 травня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010712300406. За життя померлий [PERSON] залишив заповіт від 19 листопада 2013 року, посвідчений секретарем Чернетчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 30, в якому заповідав вище вказані земельні ділянки йому, тому він є спадкоємцем за заповітом, а дружина померлого [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 1241 ЦК України є спадкоємцем обов'язкової частки як непрацездатна особа, однак остання відмовилась від прийняття обов'язкової частки спадщини на його користь. Для оформлення свідоцтва на спадщину він звернувся до нотаріальної контори, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено право на звернення до суду, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача - адвокат Морозова О.Ю., що діє на підставі угоди про представництво клієнта адвокатом від 20.02.2014 року (а.с. 4, 5) не з'явилась, до суду надійшла заява (а.с. 24), згідно якої просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Чернетчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, до суду надано заяви (а.с. 20, 25-26), в якій просять суд справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення, при цьому відповідач [PERSON], як особа що має право на обов'язкову частку у спадщині, відмовляється від неї на користь позивача. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення при попередньому розгляді справи, згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 13) - [PERSON], про що видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 26 серпня 2014 року (а.с. 16), після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з належних останньому: земельної ділянки площею 3,792 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Чернетчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER], яка належала йому на підставі державного акта на право власності на землю серія [NUMBER] від 27 лютого 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010412300822 (а.с. 10, 11) та земельної ділянки площею 5,3711 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Чернетчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER], яка належала йому відповідно до державного акта на право власності на землю серія [NUMBER] від 17 травня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010712300406 (а.с. 9, 12). За життя померлий [PERSON] залишив заповіт від 19 листопада 2013 року, посвідчений секретарем Чернетчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 30 (а.с. 8), в якому заповідав вище вказані земельні ділянки позивачу, тому він є спадкоємцем за заповітом, а дружина померлого [PERSON], [INFO] (а.с. 15, 26), відповідно до ст. 1241 ЦК України є спадкоємцем обов'язкової частки як непрацездатна особа, однак остання відмовилась від прийняття обов'язкової частки спадщини на користь позивача (а.с. 25). Для оформлення свідоцтва на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено право на звернення до суду, тому позивач звернувся до суду з даним позовом (а.с. 1, 2-3). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст.ст. 1235, 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, при цьому заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. У відповідності до ст.ст. 1268, 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець за законом чи за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку для прийняття спадщини подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Право позивача на спадщину в порядку спадкування за заповітом підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах цивільної справи в їх сукупності та які були приведене вище, а також копією спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] за № 166/2013 (а.с. 25-31). Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачем право власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачами, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність земельних ділянок спадкодавцю, суд вважає за необхідним постановити рішення про визнання за позивачем права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом, яке не успадковане та від частини якої відмовилась інший спадкоємець. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved