Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позовні вимоги у встановленому законом порядку уточнив, в кінцевому просить стягнути: суму страхового відшкодування в розмірі 35097,89 грн., пеню у розмірі - 1600,76 грн., три процента річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі - 400,97 грн., інфляційні втрати в розмірі 1134,97 грн., моральну шкоду в розмірі - 10000 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі - 9000 грн., та судовий збір в розмірі - 1681,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, яка мала місце 25.05.2020 р. о 08 год. 27 хв. по вул. Личаківській, 47 у м. Львові з вини водія [PERSON] , який керував на законних підставах транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , пошкоджено автомобіль марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] , належний [PERSON] . Відповідальність транспортного водія транспортного засобу «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Просить врахувати, що згідно Висновку експертного дослідження №16/1/40 по заяві [PERSON] від 27.05.2020р., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER] , становить 75238,92 грн. 25 червня 2020 року позивач звернувся із заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування в розмірі 75238,92 грн., однак страховою компанією було виплачено кошти в розмірі 40141,05 грн., на письмові вимоги щодо виплати відшкодування в повному розмірі товариство не відреагувало. Оскільки, виплата повного страхового відшкодування у встановлені законом терміни не відбулась, то відповідно до ст. 36.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 1600,76 грн., та у відповідності до ст.ст. 536,625 ЦК України три процента річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі - 400,97 грн., інфляційні втрати в розмірі 1134,97 грн. та судові витрати. У підтвердження вимог покликається на копію постанови суду, копію полісу, копію висновку експертного дослідження та інші документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову. Тому просить позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримав по наведеним вище мотивам, просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, скерував до суду відзив на позовну заяву з якого вбачається, що проти позову заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Мотивує тим, що ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням зносу та за мінусом ПДВ та виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 40141,05 грн. Звертає увагу, що якщо сума відшкодування перераховується безпосередньо на рахунок потерпілої особи, тоді сума що відповідає розміру оціненої шкоди зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, згідно п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, вважає, що відшкодування моральної шкоди, як вид відповідальності страховика за неналежне виконання зобов`язання за договором нормами «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено. Тому просить вимоги відхилити. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів. У судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП, яка мала місце 25.05.2020 р. о 08 год. 27 хв. по вул. Личаківській, 47 у м. Львові з вини водія [PERSON] , який керував на законних підставах транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , пошкоджено автомобіль марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] , належний [PERSON] . З представленої суду копії постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2020 року, вбачається, що [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. (а.с. 10) Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9) автомобіль марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] . Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 (№1961-IV). Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідальність транспортного водія транспортного засобу «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , га момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с. 11). Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», тому позивач звернувся до у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з вимогою про відшкодування збитків, однак виплата страхового відшкодування в повному обсязі згідно висновку експертного дослідження здійснена не була. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов`язання сторін. Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно Висновку експертного дослідження №16/1/40 по заяві [PERSON] від 27.05.2020р., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER] , становить 75238,92 грн. (а.с. 12-35) Покликання відповідача на те, що сума, яка відповідає розміру оціненої шкоди зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, не береться до уваги, оскільки з розрахунку проведеного судовим експертом Яровим О.Д. вбачається, що згідно формули розрахунку ПДВ у вказану вартість збитку не включалось, а отже вартість збитку в розмірі 75238,92 грн. проведена без врахування ПДВ. (а.с. 28-29) Таким чином розмір невиплаченого ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхового відшкодування позивачу становить 35097,87 грн. (75238,92 грн. - 40141,05 грн. = 35097,87 грн.) Відповідно до вимог ст. 36.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. При таких обставинах суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 1600,76 грн. Тому у судовому порядку слід стягнути вказану суму пені за прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 400,97 грн. та 1134,97 грн. - інфляційних втрат. Судом перевірено і прийнято до уваги представлений розрахунок суми, яка підлягає до стягнення. Водночас не підлягає до задоволення вимога про відшкодування моральної шкоди, оскільки жодних об`єктивних та документально підтверджених доказів її спричинення позивачу не представлено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Враховуючи вимоги ст.ст. 133, 137 ЦПК України, слід також стягнути 9000 грн. понесених судових витрат позивачем на надання правової допомоги, понесення яких підтверджено долученим детальним описом наданих послуг та квитанцією до прибуткового касового ордеру №16. При цьому у відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved