Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь суму боргу в розмірі 100 000 грн., 2 000 грн. витрат на правову допомогу та судові витрати, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 15.08.2016 року між сторонами було укладено договір майнового лізингу №001314, за умовами якого відповідач передає позивачу автомобіль марки «Шевроле Авео» з об`ємом двигуна 1,4 л, який позивач обирає самостійно, сплачує авансовий платіж та в узгоджені строки вносить на рахунок відповідача узгоджені суми періодичних платежів. Після повної виплати вартості авто, воно стає власністю [PERSON] На виконання умов договору позивач обрав вказаний автомобіль та сплатив на рахунок відповідача 100 000 грн., однак в подальшому в телефонних перемовинах з`ясувалось, що відповідач не в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та пропонує автомобіль за значно більшою вартістю. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до ТОВ «Транспортна компанія «НОВОКАР» з вимогою повернути сплачені кошти, однак вказані вимоги так і не були виконані. В судовому засідання позивач та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.44), з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). 15.08.2016 року між ТОВ «Транспортна компанія «НОВОКАР» та [PERSON] укладено договір №001314 майнового лізингу, за умовами якого відповідач зобов`язався придбати та передати на умовах майнового лізингу у користування майно, а саме автомобіль «Chevrolet Aveo», модифікації LTZ (T4NK57Q), об`єм двигуна 1.4 л, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с.7-18). Відповідно до додатку №1 до вказаного договору, що є невід`ємною його частиною, вартість предмета лізингу становить 370 000 грн., авансовий платіж становить 50% вказаної суми, вартість фінансування складає 20%, термін поставки предмета лізингу 120 днів (а.с.50). На виконання вимог описаного договору, [PERSON] 15.08.2016 року сплатив на рахунок ТОВ «Транспортна компанія «НОВОКАР» вартість фінансування майнового лізингу в сумі 100 000 грн., що підтверджується квитанцією №58Р15103 від 15.08.2016 року (а.с.19). У відповідності до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконанням з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як стверджував позивач у судовому засіданні, а відповідачем не надано доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а саме не надав позивачу автомобіль, індивідуальні ознаки якого, визначені укладеним договором, та пропонував автомобіль значно більшою вартістю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, 23.08.2016 року позивачем на адресу ТОВ «Транспортна компанія «НОВОКАР» було направлено заяву про повернення сплачених ним коштів (а.с.52), однак сплачені кошти не отримав і на день розгляду справи. Оскільки позивач сплатив на рахунок ТОВ «Транспортна компанія «НОВОКАР» вартість фінансування майнового лізингу, тобто він з свого боку виконав умови договору, а сам відповідач у свою чергу не передав [PERSON] визначений договором предмет лізингу, як то передбачає укладений договір, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 грн. вартості фінансування майнового лізингу, сплаченої останнім, тим самим задовольнивши вказаний позов. Згідно ст.88 ЦПК України оскільки задоволено позов у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 000 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, 2 000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved