Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 11.06.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір №DNI0GK00000104, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 26\~400,00 дол США, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач зазначає, що Банк належним чином виконав свої зобовязання та надав відповідачу вказану вище суму грошових коштів, натомість відповідач умови договору не виконує, має заборгованість перед Банком у сумі 20\~358,17дол США, яка складається: -18\~124,48 доларів США заборгованість за кредитом; -1\~149,57 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; -66,33 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -37,73 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; -11,16 доларів США штраф (фіксована частина); -968,91 доларів США штраф (процентна складова). Зважаючи на вказане вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 20\~358,17 доларів США , що за курсом НБУ еквівалентно 456\~226,62 грн, а також судовий збір 6\~843,40 грн. [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», про порушення прав споживача, визнання кредитного договору недійним з посиланням на те, що Банк не повідомив її, як споживача у письмовій формі про кредитні умови перед укладенням договору про надання споживчого кредиту. Також у кредитному договорі відсутні встановлені цивільним законодавством обовязкові умови, а саме: не зазначено річну відсоткову ставку за кредитом; не зазначено детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача; не встановлено умов надання кредиту про наслідки настання валютних ризиків для позичальника; не встановлено, не розкрито та відсутні умови, щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу, шляхом оприлюднення їх у письмовій формі, до укладення такого договору. Зважаючи на викладене, [PERSON] просить визнати порушеними її прав, під час придбання нею послуги з надання кредиту та визнати недійсним кредитний договір. У судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав, надав аналогічні пояснення, що викладені в позовній заяві та просив первісний позов задовольнити. Позовні вимоги зустрічного позову не визнав та просив у його задоволені відмовити. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просив в задоволені первісного позову відмовити. Позовні вимоги зустрічного позову підтримала, надала пояснення та просила його задовольнити. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 11.06.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір №DNI0GK00000104, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 26\~400,00 дол США, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Банк належним чином виконав свої зобовязання та надав відповідачу вказану вище суму грошових коштів, натомість відповідач умови договору не виконує, має заборгованість перед Банком у сумі 20\~358,17дол США, яка складається: -18\~124,48 доларів США заборгованість за кредитом; -1\~149,57 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; -66,33 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -37,73 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; -11,16 доларів США штраф (фіксована частина); -968,91 доларів США штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Зважаючи на те, що позивач свої обовязки за кредитним договором виконав повністю, а свої договірні зобовязання відповідач належним чином не виконує, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 18\~124,48 доларів США заборгованість за кредитом; 1\~149,57 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 66,33 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 37,73 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, всього: 19\~378,10 доларів США. Так, як штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, та їх одночасне застосування за одне й те саме порушення тягне за собою подвійну відповідальність, суд вважає, що в частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу слід відмовити. Суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», про визнання кредитного договору недійсним задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Судом встановлено, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; зустрічний позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які підписані зустрічним позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Крім цього, [PERSON] до підписання договору, мала можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами. Позичальником не надано жодного підтвердження факту того, що при укладенні кредитного договору банком не була надана йому необхідна інформація. Як дієздатна особа, розуміючи значення своїх дій, під час підписання договору кредиту позивач за зустрічним позовом розумів наслідки укладеного та підписаного договору. При укладенні даного кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, [PERSON] повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те що зміна цього курсу можливо настане, а тому мала би передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за договором. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Позивачем за зустрічним позовом не доведено, що сторони при укладенні договору були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане. У [PERSON] існувала можливість передбачити в момент укладення кредитного договору зміну курсу гривні відносно долара США враховуючи динаміку зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні - і її девальвації та можливість отримання ним кредиту в національній валюті, а тому одна з обов'язкових умов для зміни кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин відсутня. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що підстави для визнання кредитного договору недійсним відсутні, оскільки кредитний договір відповідає вимогам цивільного законодавства, доводи [PERSON] є безпідставними та не обґрунтованими і зводяться до її субєктивної думки, а фактичні дії [PERSON] свідчать про її обізнаність щодо умов кредитного договору та порядку його виконання. Враховуючи те, що підстав для визнання кредитного договору недійсним суд не вбачає, суд вважає, та вважає, що в задоволені зустрічної позовної заяви слід відмовити. На підставі ст.ст.526, 625, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial