Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини. Вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина постійно проживає з матір'ю. Позивач бажає та намагався після розлучення брати участь у вихованні спільної дитини, її утриманні та розвитку, проте позбавлений такої можливості через небажання відповідача надати можливість для такого. Для врегулювання спору з приводу участі позивача у вихованні дитини, він звернувся до виконавчого комітету Каховської міської ради. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] було визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з сином, однак зазначене рішення відповідачем ігнорується. Вважає, що його права як батька малолітньої дитини порушені. За вказаних обставин просив зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною, визначити порядок участі у виховання дитини батьком шляхом особистого спілкування: кожної середи з 16.00 години до 19.00 години, щоп'ятниці або щосуботи з 10.00 години до 19.00 години; спільний відпочинок з сином влітку на морі протягом трьох днів (а.с. 2 - 4, 76 - 77). В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, з підстав викладених в позовній та про зміну позовних вимог заявах. Пояснив, що на підставі рішення виконавчого комітету звертався до відповідача з метою домовитися про побачення з дитиною в обумовлений рішенням день, проте отримував відмову. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала частково, вказуючи, що надаватиме можливість для спілкування з дитиною відповідно до рішення виконавчого комітету від 08 жовтня 2013 року. Представник відповідача в судовому засіданні позицію свого довірителя підтримав. Представник виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту проти задоволення вимог позивача не заперечує з урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Вимога підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Відповідно до рішення виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області від 08 жовтня 2013 року № 310, [PERSON] встановлено дні та години спілкування з малолітнім сином [PERSON], [INFO], щосереди з 16.00 години до 19.00 години за місцем проживання батька за попередньою домовленістю між батьками (а.с. 5). Згідно з довідкою-розрахунком проведеним державним виконавцем Кос'яновою В.В. від 01 лютого 2014 року, заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] складає на 01 лютого 2014 року - 1 785,60 грн. (а.с. 49). 16 лютого 2013 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що 16 лютого 2013 року зроблено відповідний актовий запис № 24. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - «[PERSON]» (а.с. 50). Як слідує з висновку про доцільність встановлення днів та годин спілкування [PERSON] з малолітнім сином від 30 січня 2014 року, відділ у справах дітей вважає за доцільне встановлення днів та годин спілкування батька [PERSON] з сином щосереди з 16.00 години до 19.00 години (а.с. 61). З акту обстеження проживання сім'ї від 14 травня 2014 року, слідує, що сім'я [PERSON] проживає у житловому будинку батьків загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м. В будинку створені необхідну умови для проживання дитини: є окрема кімната для дитини, що забезпечена речами необхідними для проведення дозвілля (а.с. 70). Висновком виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області від 28 травня 2014 року, встановлено доцільним та відповідність інтересам малолітньої дитини визначити участь батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] з врахування графіку роботи батька та за попередньою домовленістю між батьками у спосіб спілкування батька з сином щосереди з 16.00 години до 19.00 години та щоп'ятниці або щосуботи з 10.00 години до 19.00 години, а також спільний відпочинок батька з сином на морі протягом трьох днів (а.с. 79). Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як слідує зі ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 6 ст. 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, а відповідно до ч. 2 ст. 141 цього Кодексу, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку (п.2 ч.2 ст. 8 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини (ст. 153 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини ( ст. 159 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON] (діда та матері позивача), [PERSON], [PERSON] (батьків відповідача) щодо спору між сторонами. Покази даних свідків засновані на їх суб'єктивному ставленні до сторін та дитини та власній думці щодо участі позивача у вихованні дитини. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що визначений спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина в частині встановлення часу спілкування щосереди з 16.00 години до 19.00 години та щоп'ятниці з 13.00 години до 19.00 години, є доцільний та такий, що відповідає інтересам дитини, забезпечить її виховання в умовах любові та турботи з боку обох батьків, та не буде порушувати нормальний режим життєдіяльності дитини, усталений порядок харчування (з врахуванням вікових особливостей) відпочинку, відвідування дитячого садка або навчання в школі. Виходячи з вищенаведеного та в першу чергу з інтересів малолітньої дитини, а не тільки її батька, суд вважає, що на даний час встановлення більшого регламенту побачень з дитиною не обґрунтовано, оскільки такий регламент буде суперечити інтересам дитини. Окрім цього, з метою забезпечення нормального спілкування батька і сина, а також виходячи з того, що хоча б раз на рік побачення батька з дитиною мають бути тривалими, суд вважає обґрунтованою і вимогу про надання позивачу можливості спільного відпочинку з сином у літній період протягом трьох календарних днів. Дозволяючи спільний відпочинок батька з дитиною, суд враховує наявність у позивача достатнього самостійного доходу, що зможе забезпечити дитині належні умови проживання та відпочину під час літніх канікул.

Outcome: partial