Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 440/6-11 від 23 вересня 2011 року. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] 23.09.2011 року був укладений кредитний договір № 440/6-11, за умовами якого ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» надало кредит в розмірі 200 000 гривень, а [PERSON] зобовязався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 23% річних. 01.08.2012 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладена додаткова угода №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої ліміт кредитної лінії встановлений в сумі 300\~000 гривень. 14.03.2014 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладена додаткова угода №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої ліміт кредитної лінії встановлений в сумі 580\~000 гривень. 21.05.2014 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладена додаткова угода №3 до кредитного договору. Зазначеною угодою вносилися зміни до п.1.1 та п. 2.2. кредитного договору. 31.07.2014 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладена додаткова угода №4 до кредитного договору. Зазначеною угодою вносилися зміни до п.1.1 та п. 2.2. кредитного договору. У звязку з тим, що відповідач порушив умови зобовязання, що випливають з кредитного договору, у нього виникла заборгованість у розмірі 334 180,29 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2016 року замінено позивача публічне акціонерне товариство акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «ПОРТО-ФРАНКО» [PERSON] на [PERSON] за позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, оскільки не згодна з сумую заборгованості. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] 23.09.2011 року був укладений кредитний договір № 440/6-11, за умовами якого ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» надало кредит в розмірі 200 000 гривень, а [PERSON] зобовязався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 23% річних. 01.08.2012 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладена додаткова угода №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої ліміт кредитної лінії встановлений в сумі 300\~000 гривень. 14.03.2014 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладена додаткова угода №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої ліміт кредитної лінії встановлений в сумі 580\~000 гривень. 21.05.2014 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладена додаткова угода №3 до кредитного договору. Зазначеною угодою вносилися зміни до п.1.1 та п. 2.2. кредитного договору. 31.07.2014 року між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладена додаткова угода №4 до кредитного договору. Зазначеною угодою вносилися зміни до п.1.1 та п. 2.2. кредитного договору. Судом встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору № 440/6-11 від 23 вересня 2011 року, в результаті чого станом на 12.08.2015 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 334 180,29 гривень, яка складається із: 279\~998,21 гривень заборгованості за кредитом, 39\~767,42 гривень заборгованості за відсотками, 14\~414,66 гривень неустойка за виконання простроченої заборгованості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. За таких обставин, враховуючи принцип обовязковості виконання зобовязання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання, суд задовольняє позов та стягує з відповідача суму заборгованості за кредитним договором. При цьому суд бере до уваги, що заборгованість позичальника підтверджена розрахунками наданими позивачем (а.с.7) та рухом коштів по рахункам [PERSON] за період з 23.09.2011 року по 24.03.2016 року (а.с.54-100) Таким чином, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про неправильність та невідповідності наданого позивачем розрахунку заборгованості, оскільки відповідачем не надані докази, які б свідчили про неправильність проведених позивачем розрахунків чи ставили їх під сумнів. Як вказує стаття 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ст. 88 ЦПК України\~визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача при подачі позову звільнено від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 3 341,80 гривні підлягає стягненню з відповідача на користь Держави.

Outcome: approved