Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] із вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.05.2011 р., [PERSON] успадкував від свого брата [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 09.12.2011 р. позивач є єдиним власником вказаної квартири, у якій ніхто не зареєстрований. Однак скористатись своїм правом він не має можливості у зв'язку із тим, що у квартирі з дозволу покійного брата проживає відповідачка. Зважаючи на те, що він не надавав своєї згоди на проживання відповідача у вказаній квартирі, звернувся до відповідача з вимогою звільнити займану нею квартиру, але вона не тільки відмовилась виселятися з квартири, але ще й поміняла вхідні замки, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати без участі відповідача, яка будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі /а.с.125/, у судове засідання не з'явилася без поважних на те причин, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартири, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з квартири [ADDRESS] /а.с.6/. На час розгляду справи спірна квартира належить позивачеві на праві власності /а.с.7/. У судовому засіданні встановлено, що фактично у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], місцем реєстрації якої є [ADDRESS], яка не допускає до квартири позивача, що підтверджується актом ЛКП «Левандівка» /а.с.98/. [PERSON] не перебувала з попереднім власником будинку у родинних відносинах, проте проживала у спірній квартирі зі згоди останнього. Крім цього відповідачка не є членом сім'ї [PERSON] в розумінні ст. 64 ЖК України. Договір найму між [PERSON] та відповідачем не укладався. Також відповідачка не подала до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що вона має право проживати у спірному житлі та користуватись ним на законних підставах. Згідно із ч 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним у будинку /квартирі/, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку /квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З аналізу вказаних норм ЖК України слідує, що чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселились до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Виникнення права особи на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої він вселився, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право особи, який з її згоди був вселений, на користування житлом. Право відповідача, яка не є власником спірної квартири на користування нею було похідним від прав колишнього власника цієї квартири, а з припиненням його права власності, припинилось й право користування житлом відповідача. Окрім цього, після смерті колишнього власника квартири [PERSON] до якого була вселена відповідачка, а [PERSON] набув право власності на спірну квартиру, відповідачка стала тимчасовим жильцем. Відповідно до ч. 2 ст. 98 ЖК України тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, судом встановлено, що у зв'язку з припиненням права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], та відсутністю у відповідачки договірних відносин з новим власником квартири, відповідачка втратила право користування цією квартирою, а тому підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Крім цього відповідачка чинить позивачеві перешкоди у володінні та користуванні квартирою, а відтак останній має право вимагати усунення порушення своїх прав, як це передбачено ст. 391 ЦК України. Крім того на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved