Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «Т-1», що розташована за адресою: [ADDRESS] від 05.04.2016 року та стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 1920 грн. Позов мотивовано тим, що 06.03.2015 року на електронних торгах, що проводились Державним підприємством «Інформаційний центр», позивачем було придбано за 6235 грн. спірну нежитлову будівлю, яка належала ТОВ «Українська технологічна компанія». Навідавшись через деякий час до вказаної будівлі позивач виявив там сторонніх осіб, які представились власниками приміщення. Виявилося, що 05.04.2016 року ТОВ «ДІЛА ЛТД» придбала вказану нежитлову будівлю у ТОВ «Українська технологічна компанія. Правоохоронними органами за зверненням позивача було проведено перевірку та відмовлено в притягненні винних осіб до відповідальності, оскільки існує вказаний договір купівлі-продажу. Позивач вважає договір купівлі-продажу будівлі від 05.04.2016 року недійсним як такий, що укладений в супереч вимогам діючого законодавства, оскільки з березня 2015 року спірна будівля належить йому. За клопотанням позивача судове провадження по даній справі здійснювалось у режимі відеоконференції з Уманським міськрайонним судом Черкаської області за участю позивача. Під час судового розгляду позивач пояснив, що він на електронних торгах придбав приміщення за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з віддаленістю місця проживання позивач не оформив належним чином своє право власності на вказане приміщення, а лише отримав акт про реалізацію предмета іпотеки. Представник відповідача - ТОВ «Українська технологічна компанія» в судове засідання не з`явився. Відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Представник відповідача ТОВ «ДІЛА ЛТД» надала суду відзив на позов (т.1, а.с.29-31), у якому ТОВ «ДІЛА ЛТД» заперечує проти позову та вказує на те, що позивачем не надано повний пакет документів щодо проведених електронних торгів, зокрема відсутній протокол, який складається за результатами проведення електронних торгів та підписується уповноваженим представником організатора торгів, відсутнє свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, відсутні докази належної реєстрації права власності на приміщення за позивачем. Крім того, представник відповідача зазначив, що спірний договір на момент його вчинення не суперечив вимогам законодавства, зокрема вчинений уповноваженими особами, нотаріально посвідчений, відповідав волевиявленню сторін правочину, був спрямований на реальне настання правових наслідків тощо. На момент вчинення правочину нерухоме майно належало на праві власності ТОВ «Українська технологічна компанія», під обтяженням не перебувало, що було перевірено нотаріусом у відповідних реєстрах. Про придбання [PERSON] 06.03.2015 року на електронних торгах спірного нерухомого майна представникам ТОВ «ДІЛА ЛТД», на час укладення договору купівлі-продажу не було відомо. Під час судового розгляду представник відповідача ТОВ «ДІЛА ЛТД» надала пояснення, які тотожні викладеним у відзиві на позов аргументам. Судом встановлено, що 06.03.2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України було проведено електронні торги. Реалізованим майном була нежитлова будівля літ. «Т-1», площею 14,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належала відповідачу ТОВ «Українська технологічна компанія». Переможцем торгів став позивач [PERSON] , який сплатив за вказану будівлю грошові кошти у загальному розмірі 6235 грн. Вказані обставини підтверджуються актом № 42869062 про реалізацію предмета іпотеки, який затверджено 28.04.2015 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області (т.1, а.с.119). 18.05.2015 року вказаний акт було направлено позивачу (т. 1, а.с.118). 05.04.2016 року ТОВ «Українська технологічна компанія» продало ТОВ «ДІЛА ЛТД» нежитлову будівлю літ. «Т-1», що розташована за адресою: [ADDRESS] . Продаж було здійснено шляхом укладання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Івановою О.В. Відповідно до п.1.2 вказаного договору право власності ТОВ «Українська технологічна компанія» на вказану нежитлову будівлю підтверджено договором купівлі-продажу від 24.11.2005 року та відповідним Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1, а.с.4, 32-33). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05.04.2016 року нежитлова будівля літ. «Т-1», що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить ТОВ «ДІЛА ЛТД» на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу (а.с.34). 10.07.2017 року позивач звернувся до Індустріального ВП ГУНП в Харківській області із заявою з приводу заподіяння матеріальної шкоди. Проведено перевірку, обставин на підтвердження вчинення кримінального правопорушення не встановлено (т.1, а.с.8). З інформації з Єдиного реєстру заборон від\-чуження об`єктів нерухомого майна, вбачається що 16.02.2012 року було накладено обтяження на майно ТОВ «Українська Технологічна компанія» у вигляді арешту майна, окрім нежитлових будівель літ Д-3, Д1-1, Е-1, Т-1, загальною площею 6885.50 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . З повної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ТОВ «Українська Технологічна Компанія», код ЄДРПОУ 31644101, вбачається, що арешт на нежитлову будівлю Т-1 за адресою [ADDRESS] , на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.02.2012 року Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, не накла\-дався. Відповідно до відомостей вищезазначених реєстрів, на час вчинення купівлі - продажу нежитло\-вої будівлі Т-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та реєстрації права вла\-сності за ТОВ «ДІЛА ЛТД», тобто на 05.04.2016 року, будь - які заборони були відсутні. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~ст. 203 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного Кодексу України\~якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини 1\~статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до розділу Х Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством, є акт про проведені електронні торги, який видається державним виконавцем на підставі протоколу про проведення електронних торгів.\~У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Судом встановлено, що позивач отримав акт про проведені електронні торги, однак своє право власності на нерухоме майно належним чином не зареєстрував, зокрема не отримав свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, тобто позивач не набув право власності на нерухоме майно, яке було предметом реалізації з електронних торгів нежитлову будівлю літ. «Т-1», що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належало відповідачу ТОВ «Українська технологічна компанія» на праві власності. Таким чином, посилання позивача на те, що він є власником вказаного приміщення, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Крім того, суд зазначає, що наслідком угоди, укладеної поза волею власника, за яким право власності на спірне майно перейшло до добросовісного набувача, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статями\~215,\~216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені\~статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Таким чином, відсутні підстави для визнання недійсним оспорюваного договору на підставі\~статті 215 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed