Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання його втратившим право на користування кімнатою №62 у гуртожитку по вул. Героїв Сталінграда 13 у м. Кіровограді. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] заселився до кімнати №62 у гуртожитку по вул. Героїв Сталінграда, 13 у м. Кіровограді і відповідно до картки прописки Форми №16 зареєструвався за вказаною адресою. Проживши деякий час, [PERSON] в серпні 2001р. самостійно виселився із кімнати №62 і з тих пір не проживає у гуртожитку протягом тривалого часу. Відповідно до акту [PERSON] більше 14 років не користується та не проживає у житловому приміщенні, де він зареєстрований. Заяву про зняття з реєстрації [PERSON] адміністрації підприємства не подавав. Будь-яка інша фактична адреса проживання або перебування громадянина [PERSON] позивачу невідома. За обліковими даними служби управління персоналом (СУП) відповідач звільнений 16.08.2001р. На запит позивача до Управління державної міграційної служби від 07.05.2015 р. №71/5242 отримана відповідь від 21.05.2015р. №1/3-6135 про неможливість надання інформації щодо його реєстрації з посиланням на Закон «Про захист персональних даних». На повторний запит ПАТ «НВП «Радій» до Управління державної міграційної служби від 09.12.2015 р. №71/7834 отримана відповідь від 24.12.2015р. №1/3-18024 про відповідність адреси реєстрації відповідача адресі вул. Героїв Сталінграда, 13 (з 10.07.2001р.) Таким чином, оскільки відповідач більш, ніж шість місяців без поважних причин не проживає у гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда 13, а тому підлягає визнанню таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у гуртожитку. Крім того, через його реєстрацію за вказаною вище адресою ПАТ «НВП «Радій» позбавлений можливості зареєструвати та вселити інших мешканців до кімнати, тобто підприємство не може вільно користуватися та розпоряджатися нею, а тому просить задовольнити позов повністю та стягнути сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 38 ). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с.26,37 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. Публічне акціонерне товариство «Науково- виробниче підприємство «Радій» є власником гуртожитку № 13 по вул. Героїв Сталінграду в м. Кіровограді, що підтверджується копію свідоцтва про право власності від 23.07.2004 року (а. с. 5) . [PERSON] заселився до кімнати №62 у гуртожитку по вул. Героїв Сталінграда, 13 у м. Кіровограді і відповідно до картки прописки Форми №16 зареєструвався за вказаною адресою (а. с. 6). Проживши деякий час, [PERSON] в серпні 2001р. самостійно виселився із кімнати №62 і з тих пір не проживає у гуртожитку протягом тривалого часу, що підтверджується актом обстеження приміщень комісією ПАТ «НВП «Радій» від 07.09.2015 року (а.с. 7). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. 17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст. 8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому економ порядку. Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини, дата підписання 10.12.1948 р., дата набрання чинності 10.12.1948 р. Прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки реєстрація відповідача у вказаній кімнаті створює позивачу перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю та відповідно до акту [PERSON] більше 14 років не користується та не проживає у житловому приміщенні, де він зареєстрований. Заяву про зняття з реєстрації відповідач адміністрації підприємства не подавав. Будь-яка інша фактична адреса проживання або перебування невідома. За обліковими даними служби управління персоналом (СУП) відповідач звільнений 16.08.2001р. (а. с. 4), а тому підлягає визнанню, особою , що втратила право користування кімнатою №62 по вул. Героїв Сталінграда 13 в м. Кіровограді. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 1378 грн. сплаченого судового збору .

Outcome: approved