Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 28 квітня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 28. Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося внаслідок конфліктів на ґрунті взаємного непорозуміння, шлюбні відносини фактично припиненні, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді від 08 липня 2021 року відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, строк на примирення просив не надавати. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Просила залишити їй післяшлюбне прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачкою позову, і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з розірванням шлюбу, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.04.2001 року вбачається, що 28 квітня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що складено відповідний актовий запис № 28 (а. с. 6). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.08.2008 року (а. с. 7). В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер, його відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачкою у позовній заяві. Подальше спільне життя чоловіка [PERSON] та дружини [PERSON] , збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Між ними досягнута згода про місце проживання малолітньої дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Враховуючи вищевикладене, задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається\~зі свідоцтва\~про шлюб,\~у зв`язку\~з реєстрацією\~шлюбу позивачка\~змінила прізвище,\~у якої\~до шлюбу\~було прізвище\~« [PERSON] ».Відповідачка не виявила бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила у своїй заяві, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне після припинення шлюбу між сторонами не змінювати прізвище відповідачки. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абз. 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved