Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просить суд в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ним право власності на ? частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 12.07.2002 року по 26.05.2017 року перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] 26.05.2017 року на підставі рішення суду шлюб між сторонами було розірвано. Вищевказана квартира була придбана позивачем за час шлюбу з відповідачем та є спільною сумісною власністю подружжя, квартира була оформлена на позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. Приймаючи до уваги викладене, що позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 12.07.2002 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Харкова за актовим записом №246 (а.с.72). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26.05.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 06.06.2017 року (а.с.71). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири ВСІ № 492525 від 20.07.2005 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], позивач [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.14-16). Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] (а.с.54-55). Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. З урахуванням викладеного, на підставі наданих суду доказів, суд вважає встановленим факт того, що квартира [ADDRESS] є майном набутим сторонами під час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю сторін по справі. Враховуючи викладене, що суду не надано докази не рівності часток сторін при поділі майна подружжя, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та визнання за позивачем права власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку поділу спільного майна подружжя. Інша ? частина вказаної квартири належить відповідачу [PERSON]. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує витрати на оплату судового збору по справі в розмірі 2700 грн.

Outcome: approved