Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому вказує, що 19 жовтня 1998 року між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, було укладено договір купівлі продажу нерухомості, а саме будинку за адресою м. Новомосковськ, вул. Поштова, 260, розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., землі держфонду. Вищезазначений житловий будинок належав продавцю на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Новомосковською держнотконторою, 24.09.1992 року за реєстровим № 2434, зареєстрованого в БТІ м. Новомосковська за № 64-1, що підтверджувалось довідкою характеристикою, виданою в БТІ за місцем розташування обєкта нерухомості за № 258 від 19.10.1998 року. Відповідно до ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», угода була зареєстрована на Новомосковської товарної біржі нерухомості. 19 жовтня 1998 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти у сумі 18\~853 грн. за продаж вищевказаного житлового будинку. Відповідно до ст. 15 Закону України «про товарну біржу», угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Однак згідно ст. 227 ЦК України ( в редакції 1963 року) договір купівлі продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до вимог цивільного законодавства вказана угода повинна бути нотаріально посвідченою, чого зроблено при укладанні договору не було. Однак сторони по даній справі при укладанні договору купівлі-продажу виконали всі умови, передбачені ч. 3 ст. 47 ЦК України (у старій редакції), і оскільки, вказана угода відповідає усім вимогам законодавства, вона повинна бути визнана дійсною. Фактично всі істотні умови договору купівлі продажу сторонами договору були виконані. За домовленістю між ними будинок був продавцем проданий. Продавцю були передані гроші в розмірі 18\~853,00 грн., а покупець ([PERSON]Г.) прийняв будинок у свою власність. Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, або державної реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і державної реєстрації з моменту його державної реєстрації. Отже, оскільки всі у мови договору купівлі продажу житлового будинку були належним чином виконані обома сторонами договору, позивач вважає за можливе визнати зазначений договір купівлі продажу будинку дійсним, та визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. В судове засідання позивач не зявився, про день слухання справи повідомлена належним чином, письмово просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлена належним чином. Представник 3-й особи Новомосковська товарна біржа в судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлена належним чином. . Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає розглянути справу у заочному порядку, та задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Встановлено, що 19 жовтня 1998 року між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, було укладено договір купівлі продажу нерухомості, а саме: будинку за адресою м. Новомосковськ, вул. Поштова, 260, розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., землі держфонду, та в цілому складається з : житловий будинок А, ганок а, літня кухня Б, прибудова б, ганок б1, прибудова б2, сарай В., вбиральня Г, літній душ Д, погріб Е, сарай Ж, навіс З, гараж И, колодязь К, замощення I, яма вигрібна Я, огорожа № 1, ворота №2, хвіртка №3, цоколь Ц, огорожа №4, огорожа № 5, ворота №6, огорожа №7. Вищезазначений житловий будинок належав продавцю [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Новомосковською держнотконторою, 24.09.1992 року за реєстровим № 2434, зареєстрованого в БТІ м. Новомосковська за № 64-1, що підтверджувалось довідкою характеристикою, виданою в БТІ за місцем розташування обєкта нерухомості за № 258 від 19.10.1998 року. Відповідно до ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», угода була зареєстрована на Новомосковської товарної біржі нерухомості. 19 жовтня 1998 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти у сумі 18\~853 грн. за продаж вищевказаного житлового будинку. Зазначений в угоді купівлі - продажу нерухомості цілий житловий будинок №260 по вул. Поштова, у м. Новомосковську за реєстрований в Новомосковському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], та записаний реєстрову книгу №1, за реєстром №64, від 19.10.1998 року. 07.02.2016 року Новомосковським бюро технічної інвентаризації позивачу виданий технічний паспорт на житловий будинок №260 вул. Поштова, м. Новомосковськ, Дніпропетровської області. Однак, відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 р.) договір купівлі-продажу будинку повинен бути нотаріально посвідченим. У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» вказана угода купівлі-продажу будинку від 19 жовтня 1998 року повністю відповідає вимогам, які вказані у вищезгаданій статті, необхідності у нотаріальній реєстрації не вимагається. Відповідно до вимог цивільного законодавства вказана угода повинна бути нотаріально посвідченою, чого зроблено при укладанні договору не було. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним суди повинні з'ясовувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилась від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Таким чином, однією з необхідних умов для визнання дійсним укладеного між особами правочину на підставі вказаної норми в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення правочину. Суд враховує, що сторони по даній справі при укладанні договору купівлі-продажу виконали всі умови, передбачені ч. 3 ст. 47 ЦК України (у старій редакції), і оскільки, вказана угода відповідає усім вимогам законодавства, вона повинна бути визнана дійсною. Фактично всі істотні умови договору купівлі продажу сторонами були виконані. За домовленістю між ними будинок був продавцем проданий. Продавцю були передані гроші в розмірі 18\~853,00 грн., а покупець ([PERSON]Г.) прийняв будинок у свою власність. Суд вважає, що сторони при укладанні біржового договору купівлі-продажу житлового будинку за вищевказаною адресою виконали всі умови, передбачені для біржового контракту та угоди взагалі, виконали вказану угоду в повному обсязі, тому на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) суд вважає визнати вказаний договір купівлі-продажу від 19 жовтня 1998 р. дійсним. Судом також враховується, що є факт ухилення однієї зі сторін (з боку відповідача [PERSON]О.) від нотаріального посвідчення правочину. Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, або державної реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і державної реєстрації з моменту його державної реєстрації. Отже, оскільки всі у мови договору купівлі продажу житлового будинку були належним чином виконані обома сторонами договору, позивач вважає за можливе визнати зазначений договір купівлі продажу будинку дійсним, та визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Суд вважає визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходяться у м. Новомосковську , вул. Поштова, 260, розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., землі держфонду, та в цілому складається з : житловий будинок А, ганок а, літня кухня Б, прибудова б, ганок б1, прибудова б2, сарай В., вбиральня Г, літній душ Д, погріб Е, сарай Ж, навіс З, гараж И, колодязь К, замощення I, яма вигрібна Я, огорожа № 1, ворота №2, хвіртка №3, цоколь Ц, огорожа №4, огорожа № 5, ворота №6, огорожа №7. Судовий збір сплачений позивачем в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved