Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,який у послідуючому уточнив та зазначив,що 19 липня 2014 року він, [PERSON] уклав з відповідачем, [PERSON], два попередніх договори про завдаток. Відповідач за одним попереднім договором зобов'язався продати йому земельну ділянку, яка розташована за адресою [ADDRESS], ділянка площею, 0,100 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] за 293750 грн. , що є еквівалентом 25000 доларів США на той час. За іншим попереднім договором відповідач по даній справі зобов'язався продати йому в майбутньому земельну ділянку, яка розташована за адресою [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] за 293750 грн. , що є еквівалентом 25000 доларів США, що зазначено в попередньому договорі. Згідно договору сторони дійшли згоди, що для забезпечення договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], передбачений завдаток у розмірі 11750 грн. , що було еквівалентом 1000 доларів США на 19 липня 2014 року. Інший попередній договір щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] був підписаний на тих же умовах, тобто, ним, було передано відповідачу завдаток у розмірі 1000 доларів США. Ці земельні ділянки на лежать відповідачу відповідно до договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 09.01.2014 року. Тобто, ним відповідачу, було передано завдаток за два попередні договори про завдаток у загальній сумі 2000 доларів США. З моменту підписання договорів про завдаток, протягом місяця, до 19 серпня 2014 року повинні були підписати основні договори купівлі-продажу земельної ділянки. До теперішнього часу між ним та відповідачем не укладено ні одного основного договору купівлі-продажу земельної ділянки. Під час підписання попереднього договору про завдаток, відповідач не повідомив його про те, що дані земельні ділянки є предметом спору в суді. Дані попередні договори про завдаток нотаріально не посвідчувалися, оскільки ні одна зі сторін на цьому не наголошувала. З огляду на те, що фактично 19 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередні договори про намір укласти в майбутньому договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості у вигляді земельної ділянки розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га, за одним договором та договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га за другим попереднім договором, а отже у відповідності до ч.1 ст. 220 ЦК України ці попередні договори є нікчемними у зв'язку із недодержанням сторонами вимоги закону його нотаріального посвідчення, тому одержані за цими попередніми договорами грошові кошти в рахунок майбутніх договорів купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна вважаються авансом та підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Крім того 23.01.2015 р. було направлено відповідачу вимогу від 23.01.2015 року про повернення коштів, яка залишилася без відповіді та без задоволення. Оскільки під час підписання попередніх договорів для забезпечення в подальшому договорів купівлі-продажу земельних ділянок сума передавалась в доларах США, в розмірі 2000 $ ,то відповідно до курсу НБУ на 12.03.2015 року сума боргу становить 43100 грн. Позивач просить визнати попередній договір про завдаток, що був укладений 19 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], щодо забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га - недійсним. Визнати попередній договір про завдаток, що був укладений 19 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], щодо забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га - недійсним. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 21550 грн., що є еквівалентом 1000 доларів США, які були заплачені відповідно до попереднього договору про завдаток, щодо забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 21550 грн., що є еквівалентом 1000 доларів США, які були заплачені відповідно до попереднього договору про завдаток, щодо забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га. Стягнути судові витрати в розмірі 431 грн. з відповідача на користь [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала,просила у позові відмовити з тих підстав,що попередні договори від 19.07.2014р про намір купівлі-продажу земельних ділянок нотаріально не посвідчені,а тому відповідно до ст.. 220 ЦК України вони є нікчемними і не потребують визнання недійсними у судовому порядку,тому в даній частині позов не підлягає до задоволення.Щодо стягнення коштів із відповідача,то позивач не надав до суду доказів тих обставин,що він передавав відповідачу зазначені кошти.Самими попередніми договорами передбачений завдаток у розмірі по 11750 гр,але доказів тих обставин,що дані грошові кошти були передані відповідачу,позивач до суду не надав. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що 19 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір відповідно до якого [PERSON] зобов'язався продати [PERSON] земельну ділянку, яка розташована за адресою [ADDRESS], ділянка площею, 0,100 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] за 293750 грн. , що є еквівалентом 25000 доларів США на той час. Також,у судовому засіданні було встановлено,що 19 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір відповідно до якого [PERSON] зобов'язався продати [PERSON] земельну ділянку земельну ділянку, яка розташована за адресою [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] за 293750 грн. , що є еквівалентом 25000 доларів США. Наведені обставини стверджуються у судовому засіданні копіями зазначених попередніх договорів,дані не заперечуються сторонами по справі. Зазначені земельні ділянки належать відповідачу відповідно до договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 09.01.2014 року. Позивач просить визнати попередній договір про завдаток, що був укладений 19 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], щодо забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га та попередній договір про завдаток, що був укладений 19 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], щодо забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га - недійсними. Дані позовні вимоги не підлягають до задоволення. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки ,єдиного майнового комплексу,житлового будинку(квартири)або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 635 ч 1 ЦК України попередній договір укладається у формі ,встановленій для основного договору,а якщо форма основного договору не встановлена-у письмовій формі. За своєю формою укладений договір купівлі-продажу нерухомості повинен відповідати вимогам ст.. 207,209,210 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним . Відповідно до ст.. 215 ч 2 ЦК України недійсним є правочин,якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин).У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом». Враховуючи,що укладені 19.07.2014р між позивачем та відповідачем попередні договори про намір укласти договори купівлі-продажу земельних ділянок по [ADDRESS] не були нотаріально посвідчені,такі договори відповідно до ст.. 220 ЦК України є нікчемними , тому не підлягають визнанню недійсними у судовому порядку. Враховуючи викладене,суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про визнання недійсними попередніх договорів від 19.07.2014р. Позивач також просить стягнути із відповідача на його користь кошти в сумі 21550 грн., що є еквівалентом 1000 доларів США, які були ним заплачені відповідно до попереднього договору про завдаток, щодо забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га. та кошти в сумі 21550 грн., що є еквівалентом 1000 доларів США, які були заплачені відповідно до попереднього договору про завдаток, щодо забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га. Дані позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, а якщо не буде встановлено що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона є авансом. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях». Відповідно до ст.. 27 ч 2 ЦПК України «Особи,які беруть участь у справі позовного провадження,для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов»язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання,а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті». Як вбачається зі змісту попередніх договорів про завдаток від 19.07.2014р (а.с.5 ,52), сторони дійшли згоди, що для забезпечення договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], передбачений завдаток у розмірі 11750 грн. , що є еквівалентом 1000 доларів США. Інший попередній договір щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] передбачений завдаток у розмірі 11750 грн. , що є еквівалентом 1000 доларів США. Однак доказів тих обставин,що на виконання умов даних договорів позивач передав відповідачу зазначені кошти,позивачем до суду не було надано . Враховуючи викладене суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині стягнення з [PERSON] на його користь кошти в сумі 21550 грн., що є еквівалентом 1000 доларів США, відповідно до попереднього договору про завдаток, щодо забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га. та кошти в сумі 21550 грн., що є еквівалентом 1000 доларів США, відповідно до попереднього договору про завдаток, щодо забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], ділянка площею 0,100 га. Поскільки суд відмовив позивачу у позовних вимогах ,то не підлягають до відшкодування і судові витрати,у зв»язку з чим суд відмовляє позивачу у стягненні із відповідача судових витрат в суммі 431гр. На підставі ст.215,220,635,657 ЦК України,

Outcome: dismissed