Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2017 року. Будинок він успадкував після смерті своєї матері на підставі права на спадщину за законом. На правах власника житлового будинку [ADDRESS] , він замовив довідку про склад сім`ї в ЦНАПі Південного району та подав заяву на реєстрацію свого онука [PERSON] [INFO] та батька онука (його зятя) [PERSON] [INFO] . З довідки про склад сім`ї йому стало відомо, що за цією адресою 23.07.2002 року було зареєстровано громадянина [PERSON] . Але такі відомості про реєстрацію громадянина [PERSON] відсутні в Домовій книзі. Громадянин [PERSON] не є ні його родичем, ні його членів сім`ї, та ніколи не проживав в будинку [ADDRESS] . Зв`язок між ними не існує, про його місцезнаходження йому не відомо. Для оформлення права власності на будинок в 2017 році, він замовляв та отримав довідку, завірену головою квартального комітету та Карнаухівської селищної ради про реєстрацію осіб за даною адресою, але відомості про реєстрацію [PERSON] в довідці були відсутні. Будь-яких усних чи письмових домовленостей з відповідачем стосовно його проживання у вказаному будинку не існує. Відповідач ніколи не сплачував за комунальні послуги, його особистих речей в будинку не має і ніколи не було. Комунальні платежі нараховуються згідно з чисельністю зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, то він змушений сплачувати все сам. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Окатою Л.Г., реєстровий № 243, що підтверджується зазначеним свідоцтвом та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20114651 від 24.04.2017 року. Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ч.1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 21/2087 від 08.04.2021 року, у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Згідно з актом від 21.03.2021 року № 21 [PERSON] не проживає у будинку на протязі 19 років. З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ним та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Outcome: approved