Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області, [PERSON] про визнання права власності на спадщину за заповітом, в якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Посилається на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Вказане спадкове майно [PERSON] , в рівних частинах заповіла позивачу та відповідачу [PERSON] відповідно до заповіту від 07.06.2010 року. Спадкоємці, що мають право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Зазначає, що з метою прийняття та оформлення спадщини звернувся до нотаріальної контори із заявою, однак оформити спадщину не зміг через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Саме тому, позивач змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, вказаних в позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] , а також представник відповідача територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області в підготовче судове засідання не з`явилися, направили суду заяви про визнання позову та прохання розглянути справу у їх відсутності. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачами позову, суд вважає, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону і рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши доводи представника позивача, вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви відповідачів, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON] , що вбачається з копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2012 року (а.с. 15). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання - [ADDRESS] [ADDRESS] відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Наведене вбачається із довідки сільської ради №1555 від 26.09.2018 року (а.с. 17). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкове майно у вигляді спірного житлового будинку [PERSON] , згідно заповіту від 07.06.2010 року, посвідченого секретарем сільської ради Кирилюк М.М. та зареєстрованого в реєстрі за №70, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла в рівних частинах позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] , що видно із заповіту (а.с. 16) та довідки сільської ради (а.с. 20) . Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону, судом встановлено, що спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Наведене вбачається із копії спадкової справи №484/2012, заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 59-85). Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на момент смерті спадкодавиці [PERSON] разом із нею не проживав, проте спадщину прийняв, що підтверджується довідками (а.с. 17-18), рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.01.2019 року, що набрало законної сили (а.с. 27-30). Заявою про прийняття спадщини (а.с. 60). Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач звернувся в Заставнівську державну нотаріальну контору із заявою (а.с. 81), однак у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом у вигляді Ѕ частки спірного житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок. Наведене вбачається також з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №32589179 від 30.11.2012 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №739/02-31 від 25.09.2018 року (а.с. 24-26). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав і рахується за померлою [PERSON] , що підтверджується довідками сільської ради, копією погосподарської книги (а.с. 17,18,21-23). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 33), згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №254 від 24.09.2018 року (а.с. 39), висновку про вартість майна (а.с. 40-44), вартість житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] становить 150458 (сто п`ятдесят тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved