Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна, в якому вказує, що з 28.11.1974р. по 14.12.2004р. позивач перебував у шлюбі з [PERSON] під час якого ними було набута квартира [ADDRESS]. Угоди про добровільний поділ майна не досягнуто. У зв'язку з чим просить поділити між сторонами майно, що перебуває в їх спільній сумісній власності, а саме квартиру [ADDRESS] - визнавши за [PERSON] право власності на 1/ 2 частину вказаної квартири. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позові, в подальшому в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, просили відмовити в його задоволенні, однак в подальшому в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що сторони перебували в шлюбі з 28.11.1974р. який було розірвано 14.12.2004р. відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого 14.12.2004р. відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції м.Херсона, про що зроблений актовий запис №480. Відповідно до свідоцтва про право власності від 15.01.1999р. АО «Херсонські комбайни» квартира за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON], відповідно до розпорядження №2669 від 15.01.1999р. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві загальної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що майно, придбане за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі розділу майна, що є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна жінки та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України, якщо чоловік та жінка не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Оскільки правовідносини щодо набуття права власності на нерухоме майно виникли, до набрання чинності ЦК України та СК України, застосуванню підлягають норми права, що діяли на момент виникнення правовідносин. Статтею 16 ЗУ «Про власність» встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Відповідно до вимог ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час укладення шлюбу та на час придбання спірного майна, майно, набуте подружжям під час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Статтею 28 КпШС України встановлено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.358 ЦК України, кожен співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної ; часткової власності. Відповідно до ст.367 ЦК України - майно, що є у спільній часткою власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ст.369 ЦК України - співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Враховуючи наведене, а також відсутність домовленості між позивачем та відповідачем щодо спірного майна, або шлюбного договору та відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, що не заперечувалось сторонами, суд вирішуючи спір, дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] була придбана за час шлюбу подружжя, тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності та сторони відповідно мають рівні частки у цьому майні, таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved