Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із указаним позовом в якому зазначив, що 18.06.2015 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно, яке йому належало на праві власності: 39/200 частин житлового будинку №4 по вул. О.Теліги (Чкалова) в м. Житомирі. Згідно змісту позовної заяви 14/200 частками вказаного будинку померлий володів на підставі договору дарування, а 1/8 ідеальних часток житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач вказує, що прийняв спадщину, однак оформити її та отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки 14/200 частин будинку не було зареєстроване за життя спадкодавця у встановленому законом порядку, а на 1/8 частину відсутній правовстановлюючий документ, що перешкоджає набуттю права власності на майно. У звязку з викладеним, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на 39/200 часток у праві власності на житловий будинок №4 по вул. О.Теліги (Чкалова) в м. Житомирі в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. Позивач та третя особа в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, третя особа не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, позов не визнає. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу №73/2015, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Судом встановлено, що 18 червня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається, зокрема із ідеальної частки житлового будинку №4 по вул. О.Теліги (Чкалова) в м.Житомирі (а.с. 6). Судом також встановлено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] в рівних частках прийняли у власність (у дар) 14/100 ідеальних частин житлового будинку №4, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Чкалова, що підтверджується копією договору дарування частини житлового будинку від 31.05.2012 року (а.с. 12-13). Як вбачається з копії довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №7822 від 05.11.2015 року станом до 31.12.2012 року за адресою: м.Житомир, вул. Чкалова, 4 право власності на нерухоме майно, а саме 1/8 ід.частину житлового будинку зареєстровано за громадянином [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою житомирською державною нотаріальною конторою від 09.06.1986 року за реєстром №2-3582. Дана обставина підтверджується також відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що містяться у відповідній інформаційній довідці від 19.09. 2016 (а.с. 10, 58-60). Як вбачається із копії спадкової справи №73/2015, що була заведена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], позивач [PERSON], який приходиться сином померлого [PERSON], звернувся 22.10.2015 року із заявою про прийняття спадщини після померлого батька (а.с. 7, 39, 42). Гр. [PERSON], яка є матірю померлого, від прийняття спадщини, що залишилась після смерті сина, відмовилася (а.с.33). Постановою від 18.05.2016 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 39/200 часток у праві власності на житловий будинок №4 по вул. О.Теліги (Чкалова) в м. Житомирі, оскільки право власності на 14/200 часток у праві власності на будинок в органах державної реєстрації не зареєстровано та відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на іншу 1/8 частку житлового будинку, якою за життя володів [PERSON] (а.с. 51). Інших спадкоємців майна померлого [PERSON], які подали заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON], із матеріалів спадкової справи №73/2015 не вбачається. Згідно із положеннями статей 182 та 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно положень ст.ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на 39/200 часток у праві власності на житловий будинок №4 по вул. О.Теліги (Чкалова) в м. Житомирі після смерті батька [PERSON]. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved