Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання членом сім`ї наймача, визнання наймачем квартири та визнання права користування квартирою посилаючись на те, що його дружина - [PERSON] , на підставі Ордеру № [NUMBER] від 27.12.1962 року займала житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] . Ордер був виданий її матері - [PERSON] . Після смерті матері, його дружна залишилась проживати у спірній квартирі. 22.03.1975 року [PERSON] вийшла заміж, змінивши прізвище на « [PERSON] », та [INFO] народила доньку [PERSON] . 04.01.1984 року [PERSON] розлучилась з чоловіком. Донька [PERSON] вийшла заміж, та змінила прізвище на « [PERSON] », та народила двох дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON] , які є онуками [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Він (позивач) з 1999 року проживав разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Офіційно вони одружились лише 16.12.2011 року. Вказана квартира має три кімнати, загальна площа 59,9 м2, житлова - 45,9 м2. На сьогодні в квартири зареєстровано три особи - [PERSON] , 1976 року народження, - донька наймача, [PERSON] , 1992 року народження, - онука наймача, та [PERSON] , 2005 року народження, - онук наймача. Проте, відповідачі за місцем реєстрації не проживають вже більше п`яти років, у зв`язку з чим [PERSON] за життя звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та 10.12.2018 року провадження у справі закрито у зв`язку із її смертю. Померла [PERSON] була інвалідом першої групи, а останні півроку перед смертю вона була прикута до ліжка, і її доглядом займався саме він, ані донька, ані онуки її не навідували. Крім того, щоб оплатити операцію дружині він був змушений продати належну йому квартиру [ADDRESS] . Зареєструватись в спірній квартирі він не міг, оскільки [PERSON] не давала згоди. До суду позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його присутності, та прийняття судового рішення. Відповідачі до суду не з`явились, в матеріалах справи містяться їх відзиви на позовну заяву. Представник третьої особи до суду не з`явився, надіслав лист про слухання справи без його присутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Дана позовна заява зареєстрована в Дніпровському районному суді м. Києва 09.09.2019 року. 10.09.2019 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Ухвалою від 24.09.2019 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 10.12.2019 року залучено до участі у справі третю особу - Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. 11.12.2019 року надійшла відповідь на відзиви. 21.12.2019 року надійшли відзиви на позовну заяву. 17.09.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В суді встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі Ордеру від 27.12.1962 року була надана [PERSON] та її родині у складі п`ятьох осіб, в тому числі і [PERSON] , яка після укладення шлюбів змінила прізвище на « [PERSON] ». Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 16.12.2011 року. В квартирі [ADDRESS] , станом на 09.11.2016 року були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . По даній справі позивач просить суд визнати його членом родини наймача, визнати його наймачем квартири та визнати за ним право користування спірною квартирою. Стаття 64 Житлового кодексу України визначає, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно статті 65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до статті 106 Житлового кодексу України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. По даній справі установлено, що [PERSON] був чоловіком померлої [PERSON] , яка була наймачем квартири [ADDRESS] . Дане свідчить про безпідставність вимоги позивача про визнання його членом родини наймача, та відмови у задоволенні позову в цій частині. Не підлягають задоволенню і вимоги про визнання його наймачем квартири та визнання за ним право користування спірною квартирою, так як жодного доказу на підтвердження заявлених вимог позивач не надав. Так позивачем не було надано жодних доказів про законне вселення до спірної квартири та проживання в ній. Позов, поданий від імені [PERSON] , який в подальшому закритий у зв`язку з її смертю, не є належним доказом до даного предмету спору. З матеріалів справи встановлено, що до 06.06.2017 року позивач мав зареєстроване місце проживання за адресою - [ADDRESS] . Не є належним доказом і копія акту від 24.05.2019 року, оскільки дана копія надана у неналежній якості, та не було проведено допиту в якості свідків осіб, які його підписали. Не доведено позивачем і те, що кошти, які він отримав від продажу належного йому на праві особистої власності нерухомого майна, він витратив на операцію хворій дружині. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заявлених вимог. Крім того, 16.09.2020 року [PERSON] надала до суду копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.01.2020 року, яке набуло законної сили 02.07.2020 року, яким виселено [PERSON] зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. В процесі розгляду даної справи судом було установлено, що згідно свідоцтва про право власності, виданого Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією 21.05.2019 року, та Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 22.10.2019 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних долях. В заяві від 12.09.2020 року [PERSON] повідомила, що [PERSON] в добровільному порядку виселився зі спірної квартири. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed