Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання їх не-повнолітньої доньки. Вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька проживає з батьком, відповідачка матеріальної допо-моги на її утримання не надає. За вказаних обставин позивач просив стягувати з відповідачки на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача на утримання доньки, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач надав заяву, відповідно до змісту якої на позові наполягав, про-сив справу розглядати за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання вдруге не зявилася, оповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про поважність та причини неявки суд не повідомила. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до записів в свідоцтві про народження [PERSON] народилася 10 жовтня 2011 року її батьком є [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 2). Згідно з довідкою, виданою Розо-Люксембурзькою сільською радою Каховського району Херсонської області від 07 листопада 2016 року за № 545, [PERSON] разом з донькою прожи-вають за адресою: вул. Тітова, 24 с. Федорівка Каховський район Херсонська область (а.с. 3). Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнен-ня нею повноліття. Відповідач в порушення ст. 180 СК України ухиляється від матеріального забезпечення ді-тей. Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які вихо-вують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінан-сових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Кон-венції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здо-ровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника алімен-тів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доч-ки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування ок-ремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; ная-вність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, пов-нолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вбачає доведеною ту обставину, що відповідачка не виконує свого батьківського обо-вязку по утриманню спільної із позивачем дитини, тому вимога про стягнення аліментів є право-мірною. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позов-ної заяви до суду. Враховуючи вищенаведене та виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позива-чем, а також враховуючи вік дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4 частини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з від-повідача на користь держави.

Outcome: approved