Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення коштів та інфляційних, посилаючись на те, що згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.05.2010 року з відповідача на його користь стягнуто борг згідно розписки від 16.11.2006 року в розмірі 104 780 грн. Однак відповідач добровільно борг не повернув, тому, згідно виконавчого листа Соснівського районного суду від 19.07.2010 року Центральним відділом ДВС ЧМУЮ Постановою від 24.02.2011 року поновлено виконавче провадження з примусового стягнення боргу з відповідача на його користь в розмірі 104 780 грн. Також, згідно виконавчого листа Соснівського районного суду від 26.01.2011 року Соснівським відділом ДВС ЧМУЮ постановою від 02.02.2011 року відкрито виконавче провадження про примусове стягнення боргу з відповідача на користь позивача в розмірі 104 780 грн. Починаючи з 11.03.2011 року, на підставі, вищевказаних постанов Центрального та Соснівського відділів ДВС ЧМУЮ, з відповідача на його користь стягуються в примусовому порядку грошові кошти з усіх доходів, згідно чинного законодавства. Але відповідач продовжує користуватися чужими грошовими коштами на свій розсуд, придбає дорогі автомобілі (за дорученням) та інші матеріальні цінності, забезпечує собі високий рівень життя, у зв'язку чим позивач зазнає великих матеріальних втрат. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2013 року з відповідача на його користь стягнуто інфляційних втрат в сумі 11192,92 грн., та 9284,91 грн. в якості 3% річних від суми заборгованості, також 229,40 грн. судового збору, а разом 20707,23 грн., за період з 11.02.2010 року по 11.02.2013 року. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача на 11.02.2013 року складала 114561,52 грн. Вважає, що відповідач повинен йому повернути за користування чужими грошовим коштами в період з 12.02.2013 року по 12.02.2014 року суми інфляційних втрат в розмірі 1119,69 грн., та 3383,64 грн. в якості 3% річних , що разом складає 4503,33 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд стягнути з відповідача борг в сумі 4503,33 грн. та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами про розгляд справи у його відсутність не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.05.2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто борг згідно розписки від 16.11.2006 року в розмірі 104 780 грн. Постановою Центрального відділу ДВС ЧМУЮ від 24.02.2011 року поновлено виконавче провадження з примусового стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 104 780 грн. Згідно виконавчого листа Соснівського районного суду від 26.01.2011 року Соснівським відділом ДВС ЧМУЮ постановою від 02.02.2011 року відкрито виконавче провадження про примусове стягнення боргу з відповідача на користь позивача в розмірі 104 780 грн. Як пояснив в судовому засіданні позивач, відповідач продовжує користуватися чужими грошовими коштами на свій розсуд, придбає дорогі автомобілі (за дорученням) та інші матеріальні цінності, забезпечує собі високий рівень життя, у зв'язку чим позивач зазнає великих матеріальних втрат. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто інфляційних втрат в сумі 11192,92 грн., та 9284,91 грн. в якості 3% річних від суми заборгованості, також 229,40 грн. судового збору, а разом 20707,23 грн., за період з 11.02.2010 року по 11.02.2013 року. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача на 11.02.2013 року складала 114561,52 грн. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а в разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частина 2 ст.625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, заборгованість за користування чужими грошовими коштами в період з 12 лютого 2013 року по 12 лютого 2014 року інфляційних витрат, які нараховуються на суму заборгованості становить 1119,69 грн., та 3% річних, які нараховуються на суму заборгованості встановлюють 3383,64 грн., які підлягають до стягнення з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат на по сплаті судового збору складає 243,60 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на його користь. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за користування чужими грошовими коштами в період з 12 лютого 2013 року по 12 лютого 2014 року інфляційних витрат, які нараховуються на суму заборгованості 1119,69 грн., та 3% річних, які нараховуються на суму заборгованості 3383,64 грн., та судовий збір в сумі 243,60 грн., а всього 4 746 грн. 93 коп.

Outcome: approved