Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, та уточнивши 19.06.2017 року свої позовні вимоги остаточно просить суд: встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] на день смерті [PERSON], та визнати за [PERSON] як спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове майно, після [PERSON], та складається із: земельної ділянки загальною площею 5,13 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив №22 ділянка №59, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що 10.07.2015 року померла спадкодавець [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 5,13 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив №22, ділянка №59, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] склала заповіт, яким належну їй земельну ділянку площею 5,13 гектарів, розташовану на території Випасненської сільської ради, масив №22 ділянка №59 Білгород-Дністровського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - заповідала позивачу. Позивач бажає прийняти спадщину після померлої, проживав з нею на час її смерті, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача надала заяву відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без представника сільської ради, з проханням винести законне і обґрунтоване рішення /л.с.23/. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданих заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 10.07.2015 року померла спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №475693, виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /л.с.7/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 5,13 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив №22, ділянка №59, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /л.с.9/. За життя, 09.02.2015 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй земельну ділянку площею 5,13 гектарів, розташовану на території Випасненської сільської ради, масив №22 ділянка №59 Білгород-Дністровського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 034386, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 10.11.2003 року заповідала [PERSON], [INFO] /л.с.8/. Земельна ділянка, загальною площею 5,13 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив №22, ділянка №59, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала померлій [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД №034386, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 11.11.2002 року №918/2002 /л.с.9/, однак оригінали вказаних документів у позивача відсутні, вони були втрачені. Позивач звертався до відділу Держгеокадастру у Білгород Дністровському районі Одеської області про видачу дублікату державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, однак йому було відмовлено в його отримані, оскільки позивач не є власником даного права. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до акту опитування свідків №2 від 19.06.2017 року, нижчепідписані свідки: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджують, що гр. [PERSON] дійсно проживав разом з померлою 15.07.2015 року [PERSON] за адресою: с. Молога, вул. Миру (колишня Комсомольська), 185 та вели спільне господарство /л.с.42/ Також з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до довідки №658 від 19.06.2017, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON], [INFO], мешканець с. Молога, вул. Миру (колишня Комсомольська), 185 дійсно проживав з померлою 15.07.2015 року [PERSON] на день її смерті та вели спільне господарство згідно акту опитування свідків №2 від 19.06.2017 року /л.с.41/ У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України ,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач по справі є спадкоємцем до майна померлої за заповітом, який проживав разом з [PERSON] на момент відкриття спадщини, що свідчить про фактичне прийняття позивачем спадщини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved