Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до державного підприємства «Нігинський кар'єр» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди в розмірі 7\~000 грн. В обґрунтування свої вимог позивач зазначив, що з квітня 2012 року працював на посаді машиніста тепловозу ДП «Нігинський кар'єр». Наказом від 27.10.2015 року за № 113-к був звільненим з займаної посади згідно п.7 ст.40 КЗпП України за появу на роботі 11 жовтня 2015 року в нетверезому стані. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки спиртних напоїв на роботі не вживав та був абсолютно тверезим, та був допущений до роботи; також відповідачем було порушено вимоги Інструкції Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я України за № 114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 року, яка регламентує порядок направлення громадян для огляду в заклади охорони здоров`я на медичне освідування на стан алкогольного спяніння. Огляд на стан сп'яніння проводився не повноважною особою та з порушенням встановлених правил такого огляду, оскільки медпункт та медичний представник не є закладом охорони здоров`я. Крім того, відповідачем порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, оскільки йому не було вручено копію наказу про звільнення, а навпаки було відмовлено у наданні копії. А тому, просив поновити його на роботі на посаді машиніста тепловоза ДП «Нігинський кар`єр»; стягнути з ДП «Нігинський кар`єр» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 лютого 2015 року по день поновлення на роботі; стягнути з ДП «Нігинський кар`єр моральну шкоду в розмірі 7 000 грн. В судовому засіданні позивач\~\~та його представник позов підтримали, просили позов задоволити. В судове засідання представник відповідача не зявився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутності. В попередньому судовому засіданні, заперечив проти позову, просив відмовити. Пояснив, що 11.10.2015 року близько 13:30 год. на підїзній колії підприємства стався схід вагонів, що призвело до їх пошкодження та пошкодження залізничної колії. Після того, як склалась надзвичайна подія на підприємство були викликаний весь керівний склад та було встановлено, що працівники знаходились в нетверезому стані, який проявляється зовні. Відчувався різкий запах алкоголю, нестійка ходьба, безглузді розмови, тощо. Відповідні огляди проводилися спеціально уповноваженою на те особою, медичним працівником. В присутності чергового [PERSON] за допомогою приладу «Алкотест-203» підтверджено стан алкогольної інтоксикації [PERSON] - 1,14 ‰. \~\~ Свідок [PERSON] в попередньому судовому засіданні пояснив, що працює начальником цеху в ДП «Нігинський кар`єр», 11.102015 року вийшов на чергування. Після сходження вагонів, було виявлено, що машиніст тепловоза, помічник машиніста та складач вагонів перебували в стані алкогольного спяніння. Під час огляду на стан спяніння працівників був присутнім, від працівників було чути різкий запах алкоголю. Свідок [PERSON] в попередньому судовому засіданні пояснила, що працює медичним працівником в ДП «Нігинський карєр». 11.10.2015 року вийшла на роботу, коли сталась подія, зійшли вагони. В усіх працівників зміни взяла показники на стан спяніння за допомогою приладу «Алкотест» в присутності інших працівників підприємства. Прилад показав, що 3 працівники зміни перебували в стані алкогольного спяніння, зокрема і позивач. Свідок [PERSON] в попередньому судовому засіданні пояснив, що працює головним інженером, начальником дільничного цеху. У неділю, 11.10.2015 року, викликали на роботу у звязку із зходженням вагонів. Машиніст тепловоза [PERSON], помічник машиніста та складач вагонів перебували в стані алкогольного спяніння, оскільки відчутно був запах алкоголю та неадекватна поведінка. Суд, учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2014 р. відповідно до наказу № 55-к [PERSON] був прийнятий на посаду машиніста тепловозу ДП «Нігинський кар'єр». Відповідно акту-висновку про аварію, що сталася 11.10.2015 року близько 14 год. на підїзних коліях ДП «Нігинський карєр» комісія встановила, що причиною настання аварії являється грубе порушення нормативно-правових актів з питань охорони праці, халатне, безвідповідальне відношення до своїх обовязків таких працівників, як змінний майстер [PERSON], машиніст тепловоза [PERSON], помічник машиніста тепловоза [PERSON], та складач вагонів [PERSON] Після аварії всі працівники пройшли перевірку на алкогольну інтоксикацію. Були виявлені слідуючі результати [PERSON] -1,14 ‰, [PERSON] 3,1 ‰, [PERSON] 2,8 ‰. Дані працівники відмовилися від підпису актів.\~ Крім цього, у складі медпрацівника [PERSON] та чергового ІТП по підприємству [PERSON] 11.10.2015 року було складено акт, в якому зазначено, що працівник ЖДЦ [PERSON] під час робочого часу знаходився в стані алкогольної інтоксикації. При перевірці приладом «Алкотест-203» показник алкоголю становив 1,14 ‰.\~ У пояснювальній записці [PERSON] вказав, що аварія сталася через те, що подали більше вагонів, ніж повідомили. Крім того у радіорації сіла батарея, і він не чув від складача вагонів команди «зупинка». Згідну наказу від 27.10.2015 року за № 113-к звільнений з посади на підставі п.7 ст.40 КЗпП України за появу на роботі 11 жовтня 2015 року в нетверезому стані. Із наказом позивач ознайомлений 06.11.2015 року, зазначив, що із змістом наказу не згоден, на робочому місці перебував у тверезому стані. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом за появу на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вини відсторонені від роботи чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Медичний огляд [PERSON] проводився за місцем роботи медичною сестрою [PERSON] за допомогою приладу «Алкотест-203» в присутності чергового [PERSON], що підтверджується актом від 11.10.2015р. На підприємстві діє Інструкція з охорони праці №3 про порядок направлення працівника для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я, проведення огляду з використанням технічних засобів і відсторонення їх від роботи після встановлення, що він перебуває у стані наркотичного чи алкогольного сп'яніння затверджена директором Державного підприємства «Нігинський кар'єр». Проведення медичного огляду та фіксація його результату щодо знаходження позивача у стані алкогольного сп'яніння, у відповідності до вказаної інструкції суд не вважає недопустимим доказом, оскільки наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства юстиції України яким затверджено Інструкцію про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів від 24 лютого 1995 року № 114/38/15-36-18, втратив чинність. Крім того, у разі незгоди [PERSON] із проведеним медичним обстеженням на роботі, він міг пройти його у закладі охорони здоровя, заявивши про це роботодавцю. Як вбачається з характеристики №16/12 від 16.12.2015 року за підписом голови первинної профспілкової організації ДП «Нігинський карєр», працівник [PERSON] за період роботи зарекомендував себе з негативної сторони, неодноразово порушував правила поведінки, не виконував свої службові обовязки, неодноразово створював ситуації, які призводили до матеріальних витрат на підприємстві. Членом профспілки не був. З огляду на всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем при звільненні позивача було дотримано норми трудового законодавства тому, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог [PERSON] щодо поновлення на роботі - слід відмовити. Так як позивачу відмовлено у задоволенні цих вимог позову, то не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як ці вимоги безпосередньо пов'язані з попередніми. Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди, то згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв`язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника. Так як судом було встановлено, що відповідачем не було порушено законних прав та інтересів позивача, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди\~слід також відмовити. На підставі вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed