Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати відповідача спадкоємцем за законом четвертої черги, що прийняла в спадщину іпотечне майно та звернути стягнення на спадкове / іпотечне майн, що належить відповідачу. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач на виконання умов договору кредиту № 600/07-155 від 13.11.2006 року надав кредит [PERSON] на придбання нерухомого майна та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. І в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 14.11.2006 року був укладений Іпотечний договір за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку позивачу придбаний будинок та земельну ділянку. Позивач зазначає, що 21.10.2010 року до позивача звернувся [PERSON] із заявою (вх.. № 4919) про смерть [PERSON] і відмовою від спадщини спадкоємців та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Позивач зазначає, що [PERSON] своїх зобов'язань належним чином не виконав і станом на 21.10.2010 року заборгованість останнього складає 45.925,01 дол. США. Як стверджує позивач, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і за цією ж адресою була зареєстрована відповідач, яка не відмовилась від прийняття спадщини [PERSON] у встановленому законом порядку. Тому, позивач вважає, що відповідач належить до четвертої черги спадкоємців (ст. 1264 ЦК України), і відповідач прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно, позивач просить позов задовольнити. В письмових запереченнях проти позову, представник відповідача проти задоволення позову заперечила та вказала, що відповідач заяви про прийняття спадщини не подавала, а тому вважається що спадщину не прийняла. Крім того, представник відповідача зазначила, що відповідач є племінницею померлого іпотекодавця, а вимоги банку не відповідають нормі ст. 1266 ЦК України, оскільки мати відповідача, яка є сестрою померлого іпотекодавця є живою і відмовилася від прийняття спадщини. Крім того, представник відповідача зазначила, що позивачем пропущено шестимісячний строк на пред'явлення своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1281 ЦК України), оскільки позивач дізнався про смерть іпотекодавця 21.10.2010 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та зазначив, що відповідач належить до четвертої черги спадкоємців, оскільки відповідач проживала зі спадкодавцем (іпотекодавцем) однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини. Також представник позивача вказала, що факт проживання однією сім'єю та факт пов'язаності спільним побутом підтверджується реєстрацією місця проживання та тим, що відповідач є племінницею іпотекодавця. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечила, та вказала що позивачем пропущено строк на пред'явлення своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1281 ЦК України). Також представник відповідача зазначила, що відповідач не зважаючи на прописку за тією ж адресою що й іпотекодавець, проживає однією сім'єю саме зі своєю матір'ю ([PERSON]), яка зареєстрована за цією ж адресою. При цьому відповідач та іпотекодавець однією сім'єю не проживали, а іпотекодавець останні декілька років фактично не проживав у м. Львові, оскільки працював то в м. Києві, то інших містах України, що підтверджується копіює трудової книжки. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 13.11.2006 року між позивачем та [PERSON] укладено договір кредиту № 600/07-155, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 47500,00 дол. США на придбання нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки. 14.11.2006 року між позивачем та [PERSON] укладено іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № 600/07-155 передав в іпотеку наступне майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що належить іпотекодавця на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.11.2006 року реєстровий №2-7406; земельна ділянка, яка стане власністю іпотекодавця в майбутньому, загальною площею 0,12 га. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.03.2010 року серія [NUMBER]. 21.10.2010 року позивачем отримано від [PERSON] (батька іпотекодавця [PERSON].) заяву, згідно якої позивач інформувався, що всі родичі [PERSON], який помер [INFO], відмовилися від прийняття спадщини, та вказано нотаріуса, який веде спадкову справу. До вказаної заяви було додано свідоцтво про смерть [PERSON] Згідно копії паспорта [PERSON], останній був зареєстрований за адресою [ADDRESS] Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку від 09.01.2014 № 17 видану ЛКП № 503, [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 24.11.1998 року по день смерті. [PERSON] (відповідач) народилася [INFO], і з 09.11.1994 року зареєстрована за адресою [ADDRESS], як співвласник цієї квартири, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 16 від 10.01.2014 року, виданої ЛКП № 503 Відділу житлового господарства Личаківської райадміністрації Львівської міської ради Позивач звернувся до відповідача з вимогою-повідомленням від 16.01.2014 року № 08.206-297/1340, в якому вимагав погасити суму боргу, або замінити боржника. Відповідач листом на вказану вимогу повідомила про відмову погашати заборгованість за кредитним договором № 600/07-155 від 13.11.2006 року, відмовилась від переоформлення зобов'язань на себе. При цьому відповідач просила банк задовольнити свої вимоги за рахунок спадкового/іпотечного майна. В матеріалах спадкової справи № 521/2010 щодо спадкодавця [PERSON] відсутня заява відповідача про прийняття або про відмову в прийнятті спадщини після [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтями 1258 - 1267 (глава 86) ЦК України визначено, зокрема, склад п'яти черг спадкоємців. Статтями 1268 - 1285 (глава 87) ЦК України визначено порядок здійснення права на спадкування. Відповідно, статті 1258 - 1267 ЦК України визначають коло осіб, які мають право на спадкування, а статті 1268 - 1285 ЦК України визначають порядок прийняття спадщини. Так, відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач на час відкриття спадщини була неповнолітньою особою. Згідно ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом (п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.20108 № 7). З матеріалів справи вбачається, що відповідач хоч і була зареєстрована за тією ж адресою, що і [PERSON], проте однією сім'єю з ним не проживала, не була пов'язана з ним спільним побутом, та відповідач і [PERSON] не мали взаємних прав та обов'язків. Позивачем не надано доказів та не доведено перед судом того, що відповідач проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Тому відповідач не належить до кола спадкоємців четвертої черги. Позивач помилково ототожнює порядок прийняття спадщини, закріплений в ст. 1268 ЦК України, з колом осіб, які можуть прийняти таку спадщину. Крім того, суд виходить з того що права позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки можуть бути реалізовані після визнання спадщини відумерлою (с. 1277 ЦК України). Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed