Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 25696,66 грн.. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 17 серпня 2012 року на суму 25696,66 грн., зі строком повернення до 17 серпня 2014 року. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого, ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право грошових вимог в тому числі і до відповідача, за Договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 17 серпня 2012 року. Позивач зазначає, що у звязку із неналежним виконанням договірних кредитних зобовязань відповідачем, загальна сума заборгованості за укладеним договором становить 25696,66 грн., а враховуючи ту обставину, що у добровільному порядку [PERSON] не бажає виконувати взяті на себе зобовязання, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів. Позивач був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Повідомлений належним чином відповідач [PERSON] (у відповідності до ст.ст. 74 76 ЦПК України), не повідомила про причини своєї неявки, а також про зміну свого місця проживання (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі є обовязковим (ст. 158 ЦПК України), у разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин (ч. 2 ст. 77 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України), а згідно за ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обовязком суду), тому, на думку суду, неявка відповідача в судове засідання та неповідомлення ним про причини своєї неявки свідчить проте, що відповідач розпорядився своїми процесуальними правами шляхом не брати участь у судовому засіданні та не користуватися наданими йому процесуальними правами (передбаченими ст.ст. 11, 27, 31, 60, 128, 131, 158, 168 ЦПК України). Згідно статті 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить\~\~ заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 17 серпня 2012 року, згідно умов якого [PERSON] одержала у тимчасове платне користування, разом зі страховими платежами, грошову суму в розмірі 25696,66 грн., з датою повернення до 17 серпня 2014 року, із встановленим графіком сплати чергових платежів (а.с. 4-9). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу № 22/12/14/1-2, у відповідності до умов якого, ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право грошових вимог в тому числі і до відповідача (а.с. 16-22). Таким чином, у звязку із укладання зазначеного вище Договору факторингу № 22/12/14/1-2 від 22 грудня 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло прав кредитора по відношенню до [PERSON] за укладненими між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 17 серпня 2012 року, на підставі статтей 1077-1082, 1084 ЦК України. У звязку із неналежним виконанням умов Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 17 серпня 2012 року, заборгованість відповідача станом на 28 грудня 2016 року за цим договором становить 25696,66 грн., яка складається із: залишок заборгованості за кредитом 23499,41 грн., відсотки за користування кредитом 2197,25 грн. (а.с.15). Відповідно до статтей 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України, яка зазначає, що обставини, визнані сторонами\~\~ та іншими особами, які беруть участь у справі, не\~підлягають доказуванню. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 2 статті 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими \~коштами встановлюється \~\~договором, \~\~законом \~\~або \~\~іншим \~\~актом цивільного законодавства. Згідно змісту частини 1 статті 527 ЦПК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно статті 610 ЦК України порушення\~ зобовзання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 статті 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником зобовязання він відповідно до вимог статтей 549, 1050 ЦК України зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні кредитні зобовязання і позивачем доведено наявність фактів порушення відповідачем умов виконання Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 17 серпня 2012 року, у звязку із чим виникла заборгованість на загальну суму в розмірі 25696,66 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, позов є обрунтованим і підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.\~\~ Враховуючи зазначені вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача, а саме 1378,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved