Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики в сумі 573 880,80 грн., з яких: проценти за користування позикою - 125 179,85 грн., 3 % річних - 20 248,04 грн., збитки від інфляції - 428 452,91 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.09.2012 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачу 559 338 грн., строком до 20.12.2012 року, проте, відповідач кошти не повернув. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.03.2015 року, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за позикою у сумі 559 338 грн., відсотки за користування позикою за період з 11.09.2012 року по 13.05.2014 року у сумі 65 411,90 грн., 3 % річних за період з 21.12.2012 року по 13.05.2014 року у розмірі 23 400 грн., а всього 648 150,15 грн., проте, відповідачем заборгованість так і не погашено. В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, та просив його задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. 10.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачу 559 338 грн., строком до 20.12.2012 року (а.с. 5). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.03.2015 року, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за позикою у сумі 559 338 грн., відсотки за користування позикою за період з 11.09.2012 року по 13.05.2014 року у сумі 65 411,90 грн., 3 % річних за період з 21.12.2012 року по 13.05.2014 року у розмірі 23 400 грн., а всього 648 150,15 грн. (а.с. 6-7, 8-9). На даний час відповідач свої обов'язки за договором позики не виконав, кошти не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики. У відповідності до положень ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальнику передані речі, визначені родовими ознаками. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Вказане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди у разі, якщо інше не встановлено законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що відсотки за користування позикою за період з 11.09.2012 року по 13.05.2014 року стягнуто рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року, то розмір відсотківза період з 14.05.2014 року по 27.07.2015 року становить 125 179,85 грн. (а.с.4). Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищевикладеного, три проценти річних від суми простроченої позики нараховуються від дня, коли сума позики мала бути повернена, до дня її фактичного повернення позикодавцеві. Кількість днів прострочення за період з 14.05.2014 року по 27.07.2015 року складає 440 день, а тому три проценти річних від суми простроченої заборгованості становить 20 248,04 грн. (сума заборгованості 559 338 грн. х 3 х 440 день / 365 / 100 = 20 248,04 грн.). Крім того, в силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача збитки від інфляції за період з січня 2013 року по червень 2015 року у розмірі 428 452,91 грн. (а.с. 4). За таких обставин загальна сума заборгованості становить: 125 179,85 (відсотки за користування позикою) + 20 248,04 (3 % річних) + 428 452,91 (індекс інфляції) = 573 880,80 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 3 654 грн., а враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved