Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В обґрунтування позову зазначив, що з 16 листопада 1996 року він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON], який 25 травня 2011 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO], які на теперішній час проживають разом з ним та відповідачем за однією адресою. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2009 року з нього стягнені аліменти на користь відповідача на утримання їх дітей у розмірі 13 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 липня 2009 року до досягнення дітьми повноліття. Після винесення зазначеного рішення судом сторони залишились проживати сумісно, однією сім'єю, разом виховували дітей, в них був спільний бюджет, з якого вони сумісно витрачали грошові кошти на необхідні для родини потреби, сплачували комунальні платежі, купували продукти харчування, одяг, взуття, здійснювали інші сумісні придбання. З дня винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів до серпня місяця 2013 року він весь свій заробіток приносив до сімейного бюджету, значна частина якого витрачалась на потреби дітей, однак відповідач одразу після винесення рішення про стягнення аліментів пред'явила виконавчий лист до виконання, про що його не повідомила. Він, вважав, що добросовісно виконував свій обов'язок як батько стосовно виховання та утримання своїх дітей, однак у серпні 2013 року сторони припинили шлюбні відносини та почали проживати окремо, після чого відповідач потребувала від нього виплатити на її користь усю заборгованість за аліментами, яка станом на 01 травня 2013 року складає 34541, 65 грн. Тому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в сумі 34541, 65 грн., які були стягнути згідно рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2009 року починаючі з 30 липня 2009 року по 01 травня 2013 року.. Позивач та його представник [PERSON], в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами в сумі 34541, 65 грн., яка утворилася за період з 30 липня 2009 року по 01 травня 2013 року, оскільки в зазначений період він проживав однією сім'єю з відповідачем та виховував і утримував дітей. Відповідач та її представник [PERSON], в судовому засіданні, кожна окремо, позовні вимоги позивача не визнали, пояснюючи, що дійсно рішенням суду на користь відповідача були стягнуті з позивача аліменти на утримання двох їх спільних доньок [PERSON] та [PERSON], однак позивач рішення суду не виконав, жодного разу не сплативши аліменти на утримання дітей. Під час проживання з позивачем однією сім'єю до серпня 2013 року, він матеріально не утримував дітей та аліменти не сплачував, а тому просили суд у задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши учасників судового засідання, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, які містяться в них, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 листопада 1996 року сторони перебували у шлюбі зареєстрованому виконавчим комітетом Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 11, що вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 7), який згідно свідоцтва про розлучення серії [NUMBER], 25 травня 2011 року розірвано (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO], батьками яких є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, відповідно, серії [NUMBER] від 06.02.2006 року та серії [NUMBER] від 06.07.2001 року, зареєстровані виконкомом Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 8,9). Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2009 року з [PERSON] стягнені аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: неповнолітньої [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO] у розмірі 13 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 липня 2009 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11). На підставі вищевказаного рішення виданий виконавчий лист №2-794/2009 від 29.08.2009 року (а.с.12). Як вбачається з довідки Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та акту депутата сільської роди [PERSON] від 26.09.2013 року діти зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] - позивачем по справі та матір'ю [PERSON] - відповідачем по праві (а.с. 15, 14). Зазначені обставини про проживання сім'ї [PERSON] в одному будинку підтвердили допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак зазначені свідки стверджували, що позивач матеріально сім'ю не забезпечував, з 2009 року він не працював, працює лише останні 2 роки, відповідач [PERSON] працює, однак грошей які вона отримує не вистачає на повне забезпечення дітей, тому часто вона позичала гроші, в тому числі і в них. Свідок [PERSON] та [PERSON] стверджували, що надавали допомогу дітям, передавали одяг, взуття. Факт проживання сторін сумісно підтвердили і допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], які повідомили, що в будинку за адресою проживання сторін є всі необхідні речі для дітей, діти доглянуті обуті та одягнені. Вважають, що позивач матеріально забезпечує дітей. Отже судом встановлено, що сторони дійсно проживали сумісно до серпня 2013 року, про що зазначив позивач в позові та визнала в судовому засіданні відповідач. Як вбачається, 08.09.2013 року державним виконавцем ВДВС Криворізького РУЮ Озімок Т.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки [PERSON] працює у ПАТ «ПІВНГЗК» (а.с. 63). Тому, виконавчий лист № 2-794/09 виданий 25.08.2009 року направлено за територіальністю до Тернівського ВДВС Криворізького РУЮ, на підставі якого старшим державним виконавцем Стариковською О.М. 14.10.2013 року було відкрито виконавче провадження (а.с. 64). З листа ПАТ «ПІВНГЗК» вбачається, що за період часу з 18.07.2011 року по 14.06.2013 року з заробітної плати [PERSON] утримання аліментів не проводилося (а.с. 62). Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Відділу держаної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів з 30.07.2009 року станом на 01.05.2013 року склала 34 541, 65 грн., при цьому боржник жодного разу нараховані суми аліментів не сплачував (а.с. 13). Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною 2 статті 197 Сімейного кодексу України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відтак, суд приходить до висновку, що тільки факт проживання позивача однією сім'єю з відповідачем не може бути підставою для повного звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, оскільки доводи позивача про утримання дітей після винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів, нічим не підтверджені та спростовуються відповідачем. Жоден із допитаних в судовому засіданні свідків, які кожен окремо, хоч і пояснили, що сторони дійсно проживали в зазначений період часу разом, але чи утримував позивач своїх дітей їм не відомо. Доказів про перерахування аліментних платежів відповідачу позивач не надав, з питанням про звільнення від сплати аліментів після винесення судового рішення про їх присудження не звертався. Тому суд вважає необхідним в задоволені позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам [PERSON] відмовити.

Outcome: dismissed