Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не виявляє щодо свого сина батьківської турботи та піклування, з дитиною не проживає, не піклується про сина, не цікавиться здоров`ям, навчанням та потребами дитини, матеріально [PERSON] не забезпечує (одягом, взуттям відповідно до сезону, гігієнічними засобами, шкільними приладдям та ін.). Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. У відзиві на позовну заяву позивач зазначила, що заперечує проти задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що не приймала участі у вихованні дитини через складні життєві обставини та напружені відносини з родиною позивача, стверджувала, що прикладатиме всіх зусиль для відновлення спілкування та участі у вихованні дитини. Позивач у відповіді на відзив з відзивом не погодився, вказуючи, що обставини, викладені у ньому, не відповідають дійсності, наполягав на задоволенні позову. До початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] надав письмову заяву про залишення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав без розгляду, позовну вимогу про стягнення аліментів підтримав, просив справу розлядати без його участі. Відповідач [PERSON] позовну вимогу про стягнення аліментів визнала частково, в обсязі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України судом постановлено ухвалу про залишення позову [PERSON] в частині позовної вимоги про позбавлення батьківських прав без розгляду. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач у порядку п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, згідно з яким відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, скористалася своїм процесуальним правом та визнала позов частково. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12.03.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову реєстраційної служби Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.06.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області /а.с.9, 68/. Дитина сторін перебуває на утриманні позивача, що підтверджується копією акта обстеження умов проживання від 14.08.2019, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , мешкає разом із батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; батько дитини повністю забезпечує виховання та утримання сина, мати [PERSON] проживає окремо з іншою родиною /а.с.12/. Згідно з копією довідки від 23.09.2019 №00000000035 [PERSON] працює у Середино-Будському дочірньому агролісогосподарському підприємстві «Середино-Будський агролісгосп» з 27.05.2019 робітником 4 розряду, дохід з 27.05.2019 по 31.08.2019 склав 21776,13 грн. /а.с.16/. Мати дитини [PERSON] згідно з копією акта обстеження умов проживання від 12.08.2019 мешкає разом із чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.13/. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.12.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції у Сумській області, підтверджено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] /а.с.65/. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05.12.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ямпільському та Середино-Будському районах Головного територіального управління юстиції у Сумській області, підтверджено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] /а.с.66/. Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Разом з цим згідно з п.3 ч.1 ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує, зокрема, наявність у платника аліментів інших дітей. Позивачем не надано доказів існування обставин, передбачених п.п.3-1, 3-2, ч.1, ч.3 ст.182 СК України. Разом з цим оскільки відповідач має на своєму утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштована, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме з урахуванням положень ст.ст. 182, 183 СК України необхідним та достатнім буде стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню з відповідача необхідно стягнути на користь держави 50 % судового збору у сумі 384,20 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial