Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати правочини відповідача щодо надання позивачу телекомунікаційних послуг протягом двох розрахункових періодів недійсними;зобов`язати відповідача надати позивачу 3648,0 ГБ пакету телекомунікаційних послуг для споживання, починаючи з часу набранняпостановленим рішенням законної сили; стягнути з відповідача в користь позивача 200 гривень моральної шкоди; зобов`язати відповідача оплатити ремонт його ноутбука у сертифікованій майстерні відповідно до виставленого розрахункового документу. Обґрунтовує позов тим, що 2018 року придбав стартовий пакет «Vodafone Захід» та активував SIM-картку, уклавши з відповідачем договір про надання телекомунікаційних послуг. За вказаним договором він являвся абонентом відповідача, якому телекомунікаційні послуги надавалися особисто за тарифним планом 3Джі/2Джі Інтернет.У дні під`єднання Інтернету 2/3 рази на тиждень за допомогою модемувідповідач відразу дзвінком надавав йому 200 МБ день, хоча він зазначає, що за 3 години роботи вдень споживав не більше 50-70 КБ.Так, 03.09.2019 року одним файлом він«скопіював 57 КБ», а йому відповідач «нарахував 160 МБ» і надіслав цю «цифру» на його модем. Зазначає, що «відразу я на окрему вікні почав складати речення: «подайте мені свою методику по розрахунку». Відповідач миттєво, не зрозумілим способом, незаконно видалив мною надруковане і незаконно від`єднав мене від Інтернету, ввівши закладу» Окрім цього, зазначає наступне: «Оператор незаконно проникав у мій журнал обліку і незаконно виправляв-видаляв там інформацію. Для доказу поданих вище фактів і порушення ним закону 02.10.2019 рокувін купив новий стартовий пакет за75.0 гривень і 06.11.2010 р. о 18 гол. під`єднався до Інтернету. Відповідач відразувиставив 200 MБ день, а я цього дня спожив тільки 31,6 КБ, тобто в 6 329,1 разів менше, а199968,4 КБ залишились ще не використаними з факту, що з 18:02 до 20:30години ж втричі менше часу.Такою ж шахрайською схемою відповідач надав мені 200 MБ день: 11.1 1.2019 р. о 19:10 год. 15.1 1.2019 р. о 17:03 год., 16.11.2019 р. о 14:56год., 21.11.2019 р. у момент включення мною Інтернету він від`єднав мене від нього і вночі надіслав мені повідомлення, з якого я зрозумів, що мені надано пакет на день за дві гривні, тобто 2 гривні х 30 днів= 60.0 гривень. Цієї ночі відповідач електронною поштою запустив у мій ноутбук вірус, який пошкодив мій браузер, знищив усю мою та державну наукову інформаціюта контакти з провідними науковцями України тощо.Тож, з першого стартового пакета «Водафопс Захід» (моб. №: [NUMBER] ) я спожив менше 100.0 МБ замість 6000 МБ і відповідач мене незаконно від`єднав від інтернету та другого стартового пакету (моб. №: і 380 95 8781763) відповідач також вдруге незаконної від єднав мене від Інтернету і забрав неспожитих мною 5 500 МБ на свою користь.» Завдану матеріальну шкоду оцінює в загальному розмірі -3 648 ГБта моральну шкоду в сумі 200 грн., яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою від 01 березня 2021 року прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до Vodafon (Водафон) Україна про захист прав споживача. Від відповідача до суду надійшов відзив на позов. Вважає позовні вимоги безпідставним. Вказаний у позовній заяві [PERSON] мобільний номер [NUMBER] є номером «Vodafone-Передплата» та обслуговувався у мережі ПрАТ «ВФ Україна» анонімно, без укладання письмового договору про надання послуг мобільного зв`язку.Таким чином у ПрАТ «ВФ Україна» відсутня будь-яка інформація, яка може підтвердити, що за вказаним номером телефону надавались телекомунікаційні послуги саме позивачу [PERSON] . Крім того, сам номер [NUMBER] 31.07.2020р. було деактивовано, через те, що по даному номеру понад 1 року не відбувалось жодних поповнень рахунку. З моменту активації вказаного номеру [NUMBER] 04.08.2018р. та до моменту його деактивації 31.07.2020р. жодна особа, що використовувала телемунікаційні послуги, які надавались по мобільному номеру [NUMBER] не зверталася в установленому законодавством порядку до ПрАТ «ВФ Україна» за реєстрацією в Оператора. Тобто послуги по зазначеному номеру надавались знеособлено (анонімно) та відповідно до закону розшифровці не підлягають.За відсутності підтверджень, що вказаний номер [NUMBER] дійсно належав [PERSON] ПрАТ «ВФ Україна» не має права розголошувати інформацію щодо наданих телекомунікаційних послуг за даним номером. Окрім цього, всі сервіси, які надаються абонентам ПрАТ «ВФ Україна», фіксуються сертифікованим технічним устаткуванням, що відповідає всім національним та міжнародним стандартам, а також виключає можливість позапрограмного втручання у його роботу.Відповідач у своїй діяльності використовує Автоматизовану систему розрахунків за телекомунікаційні послуги FORIS OSS, яка згідно із Сертифікатом відповідності відповідає вимогам ГОСТ 12.1.003-83 ССБТ, ГСТУ 45.022-2001, ГСТУ 61-034:2013, ДСТУ EN 300 386:2014, ДСТУ EN 60950-1:2015, К.20 (07/17) та інших документів які наведені в Додатку.Враховуючи викладене, за відсутності доведення Позивачем обставин на які він посилається, позовні вимоги є такими, що не підлягають до задоволення. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів справи, позивач зазначає, що уклав з відповідачемПриватним акціонерним товариством «ВФ Україна» договір про надання телекомунікаційних послуг. Разом з тим, жодних належних та достатніх доказів вказаних обставин суду не надав. Окрім цього, дійсно, згідно із статтею 9 Закону України «Про телекомунікації», охорона таємниці телефонних розмов, телеграфної чи іншої кореспонденції, що передаються технічними засобами телекомунікацій, та інформаційна безпека телекомунікаційних мереж гарантується Конституцією та законами України. Зняття інформації з телекомунікаційних мереж заборонене, крім випадків, передбачених законом. Згідно із статтею 34 Закону України «Про телекомунікації», оператори, провайдери телекомунікацій повинні забезпечувати і нести відповідальність за схоронність відомостей щодо споживача, отриманих при укладенні договору, наданих телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо. Відповідно до пункту 16 статті 32 Закону України «Про телекомунікації», інформація про нараховану оплату за надані послуги розшифровується за розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв`язку, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв`язку за особистим зверненням позивача. Телекомунікаційні послуги, які надаються знеособлено (анонімно), розшифровці не підлягають. Таким чином підставними є доводи відповідача, що у зв`язку із відсутністю доказів належності номера [NUMBER] позивачу [PERSON] ПрАТ «ВФ Україна» не має права розголошувати інформацію щодо наданих телекомунікаційних послуг за даним номером. Закон України «Про телекомунікації» є спеціальним Законом, який встановлює правову основу діяльності у сфері телекомунікацій, а також визначає повноваження держави щодо управління та регулювання зазначеної діяльності, а також права, обов`язки сторін та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або -користуються телекомунікаційними послугами. Пунктом 16 частини 1 статті 32 зазначеного Закону встановлено, зокрема, що телекомунікаційні послуги, які надаються знеособлено (анонімно), розшифровці не підлягають. Частиною 2 статті 32 Закону передбачено, що абонент, який отримує телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, може зареєструватися в оператора, надавши йому персональні дані відповідно до закону в порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Реєстрація абонентів здійснюється у відповідності до Порядку реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі (далі - Порядок), що затверджений Рішенням НКРЗІ № 607 від 28.11.2017р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 лютого 2018 р. за № 145/31597). Згідно п.2. розділу III Порядку абонент після реєстрації має право на отримання від оператора, провайдера телекомунікацій інформації про надані йому телекомунікаційні послуги (виключно з дати, коли така реєстрація була проведена). Таким чином підставним є доводи відповідача щодо того, що правовий зв`язок між конкретною визначеною особою та абонентським номером виникає після реєстрації такої особи абонентом. Згідно з положеннями ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч.7ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, з врахуванням відсутності даних щодо реєстрації особи абонентом, зокрема, вказані доводи відповідача позивач не заперечив, виходячи з положень ч.6 ст.81 ЦПК України щодо недопустимості доказування базуючись на припущеннях та принципу диспозитивності цивільного процесу, суд приходить до переконання, що доводи позивача щодо ненадання оплачених послуг, безпідставного списання коштів, введення позивача в оману та втручання в роботу його техніки, жодними достовірними, достатніми та належним доказами не підтверджуються. А тому відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed