Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказав, що з 16.09.2016 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого є малолітня дитина, донька [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними припинено, вони проживають окремо, причиною чому вказує відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, втрата почуттів один до одного. На теперішній час вони не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно. Донька проживає разом з відповідачем та перебуває на утриманні позивача. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 16.09.2016 Криворізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 30. Ухвалою судді від 20.09.2021 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Вказувала, що шлюбні відносини з позивачем не підтримує з 07.07.2021 року. Після розірвання шлюбу просила іменуватися прізвищем « [PERSON] ». В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.09.2016 Криворізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 30, дошлюбне прізвище відповідача « [PERSON] », яке вона змінила на « [PERSON] » при реєстрації шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.2021 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем, про що вказував позивач, відповідач не заперечувала. Сторони в своїх заявах повідомили про окреме проживання, відсутність між ними шлюбних відносин. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. \~Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги викладене, те що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнала і це не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що відповідач при укладенні шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » та в заяві просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами, відновити відповідачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, в розмірі 454,00 гривень, а інша частина в розмірі 454,00 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved