Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та вказав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 лютого 2014 року задоволено його позов до ПАТ «Хмельницьке сортнасіннєовоч» про стягнення на його користь коштів в сумі 9700грн. Станом на 12.12.2014 року вказані кошти йому повернуто не було, незважаючи на те, що рішення набрало законної сили. Посилаючись на ст.625 ЦК України, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, просить стягнути з відповідача на його користь 2198грн. 09коп., з яких: 3% річних від суми боргу в розмірі 9700грн. за період з 12.02.2014 року по 12.12.2014 року (303 дні) в сумі 241 грн. 57коп. та інфляційні втрати з березня по листопад 2014 року в сумі 1966грн. 09коп., а також судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, при цьому позивач збільшив позовні вимоги, оскільки станом на 21.01.2015 року кошти йому повернуто не було і просив стягнути з відповідача на його користь 3% річних за період з 18.03.2014 року по 21.01.2015 року (306 днів) в сумі 243 грн. 96 коп. та інфляційні втрати з березня по грудень 2014 року в сумі 2421грн. 07коп, а всього 2665грн. 03коп... Представник позивача також суду пояснив, що згідно ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду і враховуючи, що грошове зобов'язання відповідачем не виконано, то позов підлягає задоволенню. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що позов задоволенню не підлягає, оскільки правовідносини виникли на підставі двосторонньої реституції, а тому з рішення суду не виникають грошові зобов'язання. Відсотки не можуть бути нараховані на деліктні зобов'язання. Також пояснив, що кошти згідно рішення суду позивачу не повернуто у зв'язку з їх відсутністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження частково. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.02.2014 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Хмельницьке сортнасіннєовоч» на користь [PERSON] 9700 грн. коштів внесених за договорами позики від 27.06.2012 року та 18.01.2013 року та судові витрати в сумі 229 грн.40 коп. Вказане рішення набрало законної сили 18.03.2014 року. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що 27.06.2012 року [PERSON] будучи директором ПАТ «Хмельницьке сортнасіннєовоч» вніс на рахунок товариства 5000грн., як поворотну фінансову допомогу, та 18.01.2013 року вніс 4700грн., уклавши договора безпроцентної позики між собою, як фізичною особою та як директором товариства. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 4 листопада 2013 року вказані договора безпроцентної позики були визнанні недійсними. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 5 ст.11 ЦК України передбачено, що у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Враховуючи, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.02.2014 року на підставі ч.1 ст. 216 ЦК України стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Хмельницьке сортнасіннєовоч» на користь [PERSON] 9700 грн. коштів внесених ним за договорами позики від 27.06.2012 року та 18.01.2013 року, які визнанні судом недійсними, і таке зобов'язання зводиться до сплати коштів, а відтак воно є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не виконав зобов'язання по сплаті боргу за вищевказаним рішенням суду і вказаний факт представником відповідача визнаний в судовому засіданні та не оспорюється, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми за період прострочення. Сума інфляційних втрат простроченого зобов'язання в розмірі 9700 грн. за період з березня по грудень 2014 року становить 2316 грн. 08 коп.- (9700грн.х102,2%х103,3%х103,8%х101%х100,4%х100,8%х102,9%х102,4%х101,9%х103%)-9700грн.), а тому суд приходить до висновку, що саме в цій сумі підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат, а не в сумі 2421грн.07коп., яку просить стягнути позивач. Три проценти річних від простроченої суми за період з 18.03.2014р. по 21.01.2015р. становить 247грн.15коп. (9700грн.х3:100:365днівх310днів), проте позивач просить стягнути з відповідача за вказаний період 243грн.96 коп. за 306 днів. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню і на його користь з відповідача слід стягнути за період з 18.03.2014р. по 21.01.2015р. три проценти річних у розмірі 243грн.96 коп. в межах заявлених вимог, 2316грн.08коп. - інфляційних втрат за період з березня по грудень 2014 року та судові витрати понесені позивачем і документально підтверджені. В решті позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial