Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про зняття арешту з автомобіля, мотивуючи позов тим, що під час оформлення продажу автомобіля марки ВАЗ, моделі 217030-110-01, 2007 року випуск, якій належить на праві власності позивачу, останній дізнався у нотаріуса про те, що на транспортний засіб - ВАЗ 217030-110-01 ХТА21703080045940, двигун 211261985972 накладено арешт. Через Державний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна позивача було зясовано, що постановою відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції (Зведене ВП № 42436634 від 07.03.2014 року на автомобіль було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Спірний автомобіль був придбаний позивачем за договором купівлі-продажу, укладеному з відповідачем , оригінал якого знаходиться в реєстраційних матеріалах МРЕВ ДАІ м. Херсон. Право власності позивача [PERSON] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія САР 014217. Тобто на вище вказаний транспортний засіб позивач набув право власності 06.07.2013 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу , видане МРЕВ ДАІ м. Херсон. Виходячи з того, що позивач [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ, моделі 217030-110-01, 2007 року випуск, колір чорний, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], придбаного та зареєстрованого за позивачем 06.07.2013 року, а відділом державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції накладено арешт лише 07.03.2014 році, тобто\~ помилково, як на майно, яке належить на праві власності позивачу. Просить суд зняти арешт, накладений 07.03.2014 року постановою відділом державної виконавчої служби Харцизького міського управління ВП № 42436634, на автомобіль марки ВАЗ, моделі 217030, 2007 року випуск, колір чорний, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], (попередній державний номерний знак [NUMBER]) та стягнути судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.03.2018 року провадження у справі вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Але відзиву на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 014217 від 06.07.2013 року, позивач [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 217030, 2007 року випуску, чорного кольору, номер шасі ХТА21703080045940, д/н [NUMBER]. Відповідно до відомостей із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №54531832 від 01.06.2018 року, вбачається, що постановою відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції (Зведене ВП № 42436634 від 07.03.2014 року) про арешт боржника, було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження транспортного засобу ВАЗ 217030-110-01 ХТА21703080045940, двигун 211261985972, чорного кольору, д/н [NUMBER]. Боржником по вказаному виконавчому провадженню є відповідач [PERSON] Таким чином, суд вважає, що\~ 07.03.2014 року було накладено арешт на автомобіль ВАЗ 217030-110-01 ХТА21703080045940, двигун 211261985972, чорного кольору, який був у законний спосіб 06.07.2013 року відчужено на користь позивача, який на час накладення арешту був законним власником спірного автомобіля на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 014217 від 06.07.2013 року.\~ Стаття 56 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що для забезпечення виконання рішення застосовується арешт майна боржника. Тобто, до майна, яке не належить боржнику, арешт не може бути застосований. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ, моделі 217030, 2007 року випуск, колір чорний, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], придбаного та зареєстрованого за позивачем з 06.07.2013 року, у ВДВС Харцизького міського управління юстиції були відсутні достатні правові підстави для накладення на вказане рухоме майно арешту 07.03.2014 року, в звязку із чим суд вважає, що арешт із спірного автомобіля необхідно зняти. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: approved