Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, відповідно до якого зазначив, що він є рідним сином [PERSON] . Зазначає, що [INFO] його матір померла. Після її смерті відкрилася спадщина в тому числі і на житловий будинок за [ADDRESS] . Зазначений будинок належав його покійній матері на підставі свідоцтва про право власності, виданого Гостомельською сільрадою від 19.09.1986 року та зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації 25.10.1986 року за реєстровим номером 1709. На випадок своє смерті, його покійна мати заповіту не залишила. Крім того, зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини після смерті матері він подав до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Бови Т.В. заяву про прийняття спадщини. В подальшому нотаріусом було відкрито спадкову справу щодо майна померлої та видано йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі на свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] через реєстрацію права власності за вказано адресою інших осіб. Згідно свідоцтва про право власності, виданого Гостомельською сільрадою від 19.09.1986 року та зареєстрованим в бюро технічне інвентаризації 25.10.1986 року за реєстровим номером 1709 адреса будинку вказана як: [ADDRESS] . В технічном паспорті на житловий будинок вказана також аналогічна адреса. Однак, будинкова книга на зазначений будинок містить адресу: [ADDRESS] . Також, послідуючі документи, як-то довідка про родину заявника, рішення Гостомельської селищної ради, відмітка про прописку в його паспорті містять в собі адресу: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: [ADDRESS] жоден об`єкт нерухомості не зареєстрований. Також, згідно інформаційно довідки КП КОР «Ірпінське БТІ» вбачається, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано за його покійною матір`ю. На підставі вищевикладеного просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач Гостомельська селищна рада Київської області у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату та час розгляду справи, шляхом направлення повістки поштовим зв`язком за місцем реєстрації, відзиву за позовну заяву до суду у встановлений строк не надано, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти прийняття по справі заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Бова Т.В. не з`явилилася, повідомлялася належним чином про дату та час розгляду справи, шляхом направлення повістки поштовим зв`язком. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради Київської області 27 вересня 2016 року, актовий запис № 126 (а.с. 5). Крім того встановлено, що після смерті матері відкрилась спадщина в тому числі і на числі і на житловий будинок за [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого Гостомельською сільрадою від 19.09.1986 року та зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації 25.10.1986 року за реєстровим номером 1709 (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що позивач, у передбаченому законом порядку, прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , та є спадкоємцем першої черги за законом інших осіб, які б прийняли спадщину, із матеріалів спадкової справи не вбачається, а також враховуючи те, що нотаріус своєю постановою відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому суд задовольняє позовні вимоги та визнає за [PERSON] право власності на будинку в порядку спадкування за законом. За таких обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved