Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат. Посилався на те, що він являється батьком [PERSON] , [INFO] та проживає в [ADDRESS] . Позивач непрацездатний, є інвалідом другої групи та отримує пенсію по інвалідності, у зв`язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. Розмір пенсії, яку він отримує, за відсутності інших джерел доходів, враховуючи його необхідні витрати, не забезпечує йому гідне існування. Зокрема, за період з липня 2020 року по грудень 2020 року становить 10329 гривень. Інших пільг, субсидій, майна, яке може приносити дохід, у нього немає. Вказував на те, що витрати, які він щомісячно несе по придбанню необхідних продуктів харчування, ліків, сплати комунальних та медичних послуг, значно перевищують розмір отримуваного доходу. Так, за адресою місця проживання позивача наявні заборгованості по сплаті комунальних послуг, в тому числі заборгованість по сплаті за спожитий природній газ станом на 31.12.2020 року складала 10248 грн. 54 коп.; заборгованість за водопостачання станом на 16.01.2021 року складає 3349 грн. 51 коп. Окрім того, позивач зазначив, що хворіє з 2012 року, переніс інфаркт, після чого у нього прогресує серцева недостатність, він неодноразово проходив лікування в ОКНП «Обласний клінічний кардіологічний центр». На даний час стан його здоров`я погіршився, проте продовжити лікування він не в змозі у зв`язку з браком коштів. Сума коштів для придбання мінімально необхідних ліків на місяць становить 900 гривень. Тому, враховуючи те, що розмір його доходу не давав йому можливість придбати необхідний обсяг продуктів, речей, ліків, він вимушений був брати онлайн кредити. На даний час у нього відсутні кошти для їх повернення. Також, [PERSON] повідомив, що у нього є донька [PERSON] , яка періодичної надає йому матеріальну допомогу та приносить їжу, проте остання немає можливості в достатній мірі забезпечувати батька. Відповідач жодним чином не допомагає батьку, не спілкується з ним та не цікавиться його життям. [PERSON] працює в ТОВ «СЕ Борднетце Україна» та щомісячно одержує доходи. На утриманні відповідача є одна неповнолітня дитина. Враховуючи наявні захворювання, інвалідність другої групи, рекомендації щодо приймання лікарських засобів, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на його утримання, а також приймати участь у додаткових витратах, пов`язаних з його хворобою. Просив стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до смерті останнього. Також просив стягнути з [PERSON] на його користь додаткові витрати, пов`язані з хворобою та інвалідністю у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і на весь час інвалідності позивача. Ухвалою суду від 25.02.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду. Відповідачем відзиву на позов подано не було. 13.04.2021 року представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав частково. Просив стягнути з відповідача аліменти на утримання батька в розмірі 750 гривень щомісячно. Решту вимог не підтримав. Також просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач 13.04.2021 року у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання батька в розмірі 750 гривень щомісячно. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернівецькій області та одержує пенсію по інвалідності (а.с.11-12). Згідно з довідкою Кардіологічної МСЕК від 16.01.2019 року серії 12 ААБ №200870 [PERSON] , [INFO] є інвалідом другої групи, причина інвалідності: загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.02.2022 року. Висновок про умови та характер праці непрацездатний в звичайних виробничих умовах (а.с.10). Із дослідженої судом довідки про доходи ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 14.01.2021 року щомісячно одержує пенсію по інвалідності. Розмір пенсії за грудень 2020 року становить 1769 гривень, сума пенсії за період з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року становить 10329 гривень. (а.с.12). Позивач [PERSON] має повнолітнього працездатного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чернівецьким міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.8). [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Відповідач також зареєстрований за вказаною адресою, однак має інше місце проживання. За адресою місця проживання позивача також зареєстрована [PERSON] , [INFO] , яка є його донькою (а.с.9). Згідно з виписним епікризом № СК-131020/1557, виданим 19.10.2020 року, хворому [PERSON] встановлено діагноз: лівошлуночкова недостатність; стабільна стенокардія напруження, пост інфарктний кардіосклероз, ішемічна кардіоміопатія, застійна серцева недостатність (а.с.19-20). Окрім того, з витягу з медичного карти стаціонарного хворого №3772 від 20.03.2020 року, [PERSON] страждає на цукровий діабет другого типу, середнього ступеню важкості (а.с.30). Також, у матеріалах справи наявні витяги з історії хвороб позивача за періоди лікування в 2012-2014 роках, тобто не містять інформації про актуальний стан здоров`я позивача (а.с.25-29). Розглядаючи аргументи позивача, наведені у поданій ним до суду позовній заяві, суд виходить із наступних міркувань. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач вказував на те, що відповідач, будучи його сином, не приймає участі у матеріальному утриманні непрацездатного батька, а тому просить стягнути з нього на його користь аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, а також 500 гривень участі у додаткових витратах, пов`язаних із хворобою, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. Положеннями ст. 51 Конституції України регламентовано, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ч. 1, 2 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Правовідносини щодо виконання обов`язку повнолітніми дочками, синами утримувати своїх батьків врегульовані нормами глави 17 СК України, яка не містить норм про застосування до спірних правовідносин інших норм цього Кодексу За змістом ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до статті 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст. 203 СК України). Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 Сімейного кодексу України. Згідно із нормою ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192, 194-197 СК України. Таким чином, обов`язковими умовами та підставами покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків є: 1) діти досягли вісімнадцяти років; 2) батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; 3) батьки потребують матеріальної допомоги; 4) відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків. Умовою виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх вищеперерахованих умов. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Відповідно до ст.26 Закону України «Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Як було встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] , а отже не досяг визначеного законом пенсійного віку. Натомість, судом встановлено, що 16.01.2019 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, інвалідність встановлена на строк до 16.01.2022 року (а. с. 10). Основним джерелом доходу позивача є пенсія інваліда II групи і дана група інвалідності передбачає високий ступінь втрати здоров`я. Зміст понять «непрацездатна особа» і «особа, яка потребує матеріальної допомоги» розкритий законодавцем у ст.75 СК України. Згідно ч.3 ст.75 СК України непрацездатною вважається особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Відповідно до ч.4 ст.75 СК України особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» і ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлений прожитковий мінімуму для осіб, що втратили працездатність з 01.12.2020 року у розмірі 1769 гривень. Таким чином, пенсія позивача відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує, що відповідач частково визнав позовні вимоги та погодився сплачувати аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі 750 гривень щомісячно. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. З огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, стягнувши із відповідача аліменти на користь [PERSON] на його утримання на період непрацездатності у розмірі по 750 гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів. Положеннями ст.137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial