Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000 грн., стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 16 вересня 2006 року приблизно о 02.00 год. [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи в стані влкогольного спяніння, поблизу б. [ADDRESS] на грунті раптово виниклих неприязнених стосунків, за попередньою домовленістю та групою осіб, діючи з умислом, спрямованим на відкрите заволодіння майном [PERSON] , стали завдавати йому ударів кулаками в область голови та тулоба. Подолавши опір [PERSON] , [PERSON] дістав з карманів одежі останнього та відкрито заволодів мобильным телефоном «Nokia-100», вартістю 275,00грн; стартовым пакетом оператора мобильного зв`язку «Київстар», вартістю 50,00грн; полімерним пакетом, ваартістю1.50грн; грошима у сумі 0,80грн; початою пачкою сигарок «Честерфильд», вартістю 3,40грн; коробкоюсірників«Балановскі», вартістю 0,05грн, а усього відкрито заволоділи майном, що належало [PERSON] на загальну суму 330,75грн, яке передал [PERSON] . Після цього [PERSON] та [PERSON] зіштовхнули [PERSON] у ярок, де [PERSON] наніс йому декілька ударів обутими ногами в область тулоба. Внаслідок нанесених ударів [PERSON] були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, як такі, що викликали тривалиий роздлад здоров`я. Крім того, з метою приховати скоєний розбійний напад на [PERSON] , у [PERSON] виник умисел на позбавлення останнього життя. Реалізуючи свій преступний умисел, він діючи самостійно підійшов до лшежачого в яру [PERSON] , сів зверху на нього та став обома руками здавлювати шию останнього. Потім [PERSON] за значною силою наніс [PERSON] не меншів ніж два удари обутими ногами в область шиї, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого наступила механічна асфіксія та смерть [PERSON] . Вироком Харківського районого суду Харківської області від 28 квітня 2012 року,який частково змінено вироком Апеляційного суду Харківської областівід 24 грудня 2012 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, п.9 ч. 2 ст. 115 КК України, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Вищезазначеним вироком частково задоволено позов матері загиблого [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 3790 грн., стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 2200 грн. витрат на правову допомогу, стягнуто з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн., стягнуто з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Позивач вказує, що був визнаний потерпілим по цій кримінальній справі, однак цивільний позов не подавал. Внаслідлок протиправних дій відповідачів йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у звязку з злочинними діями відповідачів відносно його сина. Враховуючи тяжкість скоєного, ступінь вини відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а також враховуючи, що з часу винесення вироку змінилися обставини, що впливають на визначення розміру відшкодування шкоди, а саме вартість життя, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, яка завдана йому [PERSON] становить 50000 грн., відповідачем [PERSON] - 500000 грн., оскільки саме його протиправін дії полягали в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, та його умисному вбивстві. Цими діями відповідча [PERSON] позивачу завдано шлибоку психологічну травму, так як загиблий був його єдиною дитиною. За вказаних обставин позивач звернувся до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 13 серпня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 08 жовтня 2019 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який був проведено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/84 від 08.10.2019 у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19.09.2019 заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М. та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23.09.2019 № 05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М.», зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Назаренко О.В. Позивач в судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. У випадку неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України також передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право ; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення ; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Вироком Харківського районого суду Харківської області від 28 квітня 2012 року,який частково змінено вироком Апеляційного суду Харківської областівід 24 грудня 2012 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, п.9 ч. 2 ст. 115 КК України, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Вищезазначеним вироком частково задоволено позов матері загиблого [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 3790 грн., стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 2200 грн. витрат на правову допомогу, стягнуто з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн., стягнутор з [PERSON] на її користь моральну шкоду у рорзмірі 100000 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 серпня 2013 року вирок Апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2012 року щодло [PERSON] та [PERSON] залишено без змін, касаційні скарги останніх та захисника Мануйла С.М. без задоволення. [PERSON] та [PERSON] є батьками померлого [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченнями № [NUMBER] . Відповідно до ч. 6. ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Частиною другою п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 77 та 78 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно за ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що внаслідок трагічної смерті [PERSON] його батько [PERSON] зазнав душевних та моральних страждань, спричинених раптовою смертю рідної людини. При цьому слід зазначити, що термін впродовж якого він страждає від душевного болю досяг 14-ти років з моменту вбивства [PERSON] , його звичайний життєвий устрій потерпів значних негативних змін. Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь діяння, осіб, яка заподіяли шкоду, похилий вік позивача, стан його здоров`я, який значно погіршився після смерті сина [PERSON] , понесені позивачем цілком природні душевні страждання, викликані смертю близької йому людини та вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачено. Так, відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, від сплати судового збору звільняються. Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (В/КЦС від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц), що станом на 01.01.2019 року становить ( 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Враховуючи задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 550000 грн, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь держави судовий збір у сумі - 5500 грн.

Outcome: approved