Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить суд: іпотечний договір від 19.02.2007 р. № 03/ф011-з1/07 укладений між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦІОНЕРНИЙ [PERSON] «АВТОКРАЗБАНК» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] визнати недійсним; вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку за реєстраційним номером обтяження 12811203, на обєкт нерухомого майна квартиру загальною площею 56,8 кв.м., адреса: [ADDRESS], накладену на підставі Іпотечного договору від 19.02.2007 р. № 03/ф011-з1/07 укладеного між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦІОНЕРНИЙ [PERSON] «АВТОКРАЗБАНК» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, на обєкт нерухомого майна квартиру загальною площею 56,8 кв.м., адреса: [ADDRESS], накладену на підставі Іпотечного договору від 19.02.2007 р. № 03/ф011-з1/07 укладеного між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦІОНЕРНИЙ [PERSON] «АВТОКРАЗБАНК» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що його мати [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій в момент укладення оспорюваного іпотечного договору та не могла ними керувати,а отже, відповідно ч.1 ст. 225 ЦК України, іпотечний підлягає визнанню судом недійсним, що, підтверджується відповідними доказами. Позивач [PERSON]. в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач ПАТ «Автокразбанк» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи сповіщений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2007 року між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Автокразбанк» було укладено іпотечний договір за № 03/ф011-з1/07. Згідно до п. 2.1.-2.2. іпотечного договору предметом іпотеки є квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS]. 08 березня 2008 року [PERSON] померла про що було видане свідоцтво про смерть від 17 березня 2008 року Серії 1-КИ № 198995. Після смерті [PERSON] позивач успадкував квартиру, яка є предметом іпотеки, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 серпня 2011 року та Витягом про державну реєстрацію прав від 24 вересня 2011 року.Отже, на момент розгляду справи, предмет іпотеки є власністю позивача, а іпотечний договір має безпосереднє відношення до його прав та обовязків. Матеріалами справи підтверджується, що на момент укладення іпотечного договоруЛикова Л.В. страждала на тяжкі хвороби, які впливали на її здатність керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення, зокрема, на атеросклероз тагіпотиреоїднуенцефалопатію.При цьому, виходячи з результатів медичних обстежень, які проводилися в різних лікувальних закладах за період з 21 травня 2001 року по 17 жовтня 2007 року, її хвороби лише прогресували, що мало наслідком її абсолютну неспроможність усвідомлювала значення своїх дій та керувати ними на момент укладення оспорюваного іпотечного договору. За приписами ст.ст.202-203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.09 №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України). У відповідності до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У звязку із вищезазначеним оспорюваний іпотечний договір підлягає визнанню судом недійсним. Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог в частині вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек записів про предмет іпотеки, суд виходить з наступного: Згідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. У відповідності до абзацу 5 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, зокрема, у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно п.71 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» №868 від 17.10.2013 року, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. Пунктом 78 Порядкувстановлено, що державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Таким чином, накладення та зняття заборони є наслідком виникнення чи припинення іпотечних відносин права іпотеки. Саме тому, нормами Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» №868 від 17.10.2013 передбачається, що нотаріус, який проводить державну реєстрацію припинення заборони відчуження нерухомого майна, у разі, коли така заборона накладалась у звязку з виникненням іпотеки, проводить також реєстрацію припинення іпотеки. Отже, оскільки державна реєстрація обтяження на майнові права та державна реєстрація іпотеки нерозривноповязані з відповідним договором іпотеки, то у разі визнання його недійсним обґрунтованими є також і вимоги щодо вилучення з відповідних державних реєстрів записів про іпотеку та про заборону відчуження майна, що є предметом іпотеки. Оцінюючи всі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір покласти на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved