Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, вказуючи, що він проживає за адресою: [ADDRESS] та користується послугами КП «Водоканал», однак вчасно оплату за надані послуги не вносить, у зв`язку з чим за період з 01.04.2017 року по 30.06.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 9123,77 грн., яку позивач просить стягнути, а також суму судового збору, понесену ним при зверненні з позовом до суду. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кара Ю.М. проти задоволення позову заперечують, надали суду відзив на позовну заяву, вказавши, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 31.07.1995 року виданого Запорізьким трансформаторним заводом АТ «Запоріжтрансформатор» належить [PERSON] . Позивач, на думку відповідача, не вчинив дій щодо з`ясування кола власників або користувачів вищевказаної квартири та не залучив їх до участі у справі. Вважає, що він є неналежним відповідачем та просить суд у позові відмовити. Також заявили про застосування строків позовної давності. Додатково надав суду судовий наказ від 02.06.2017 року, виданий Ленінським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь КП «Водоканал» заборгованості за по оплаті за спожиту воду і послуги каналізації за період з 01.10.2014 року по 31.03.2017 оку в розмірі 17780,99 грн. З урахуванням наданих сторонами заяв по суті справ вбачається, що судом створено всі можливості умови для належної реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання ними своїх процесуальних обов`язків. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі обставини справи. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживач - фізична особа, яка отримує або мас намір отримати вказану послугу, та виконавець. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення. Частиною 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право,зокрема,одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, до яких згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону відноситься централізоване водопостачання та централізоване водовідведення,послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та в свою чергу, має обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання мого обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, що вміщують інформацію про обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Статтею 57 ЦПК (ч. 2) встановлено п`ять процесуальних форм одержання фактичних даних: пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновки експертів. Належними будуть докази, які мають значення для справи, тобто мають властивість підтвердити взаємопов`язані з ним істотні обставини і які у відповідності з нормою матеріального права створюють фактичну основу спірних правовідносин. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] з 15.02.2007 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/1305 від 15.09.2020р. (а.с.12). Суд з цього приводу зазначає, що виходячи з аналізу норм ст. 51 ЦПК України, право вибору відповідача належить позивачу, а його заміна чи залучення у якості співвідповідача можлива за клопотанням позивача лише у разі, якщо позов заявлено до неналежного відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З клопотанням про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача в порядку ст. 51 ЦПК України позивач до суду не звертався. Позивач надає послуг з водопостачання і водовідведення за вказаною вище адресою, але згідно наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач оплату за надані послуги не здійснює (а.с.3). При вирішенні заяви [PERSON] про застосування позовної давності суд виходить з того, що до заявлених позовних вимог відповідно до ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності в три роки. Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права. При цьому відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, наголошує на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббнігс та інші проти Сполученого Королівства» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року). З позовом КП «Водоканал» звернулося 08.09.2020, а тому в межах строку позовної давності стягненню підлягає заборгованість за період з 01.09.2017р. Виходячи з розрахунку заборгованості, розмір вартості наданих відповідачам послуг за період з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року склав 7713,54 грн. Таким чином, аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені частково з вищенаведених підстав. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial