Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову покликається на те, що у житловому будинку [ADDRESS] проживає [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Дана квартира належить відповідачам на праві власності. Цей будинок знаходиться на балансі виробничого підрозділу «Львівське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» регіональної філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Зазначає, що позивач надає відповідачам послуги з центрального опалення квартири, підігріву води, а також послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Нарахування за надані послуги проводяться відповідно до тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 17.12.2012 року № 96, яким встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі і для підрозділу Львівське будівельно-монтажне експлуатаційне управління, тарифи з теплопостачання регулюються рішеннями Львівської міської ради від 14.06.2013 року № 509, від 31.01.2014 року № 82 та від 27.04.2015 року. Стверджує, що боржники фактично отримуючи вищевказані послуги, починаючи з 2014 року не оплачують за них, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 16456,57 гривень. Тому просить позов задоволити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такий задоволити відповідно до поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, покликаючись на те, що більше 12 років тому, [PERSON] запропонував впорядкувати оплату комунальних послуг між родинами, аби [PERSON] сплачував за газ, воду та електроенергію, а родина [PERSON] за житло, опалення та гаряче водопостачання. Усі минулі роки сторони дотримувалися домовленостей, однак починаючи з кінця 2013 року, [PERSON] без пояснень припинив оплату по рахункам, в наслідок чого за 28 місяців утворилась зазначена заборгованість. Крім цього зазначив, що [PERSON] відповідальність за цю заборгованість не несе, оскільки загальна вартість сплачених ним за той же час рахунків за газ, воду та електропостачання перебільшує не тільки суму грошей, яку він мав би сплатити за себе з врахуванням пільг як учасник бойових дій, але й достатня для сплати додаткових комунальних послуг. Також наводить розрахунок здійснених ним виплат за умовний місяць. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у уточнений позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що у житловому будинку [ADDRESS] проживає [PERSON] [INFO], згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку у житловому будинку № 367 від 05.07.2016. Разом із [PERSON], також проживає [PERSON] [INFO], - дочка. Дана квартира належить відповідачам на праві власності. Вказаний будинок знаходиться на балансі виробничого підрозділу «Львівське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» регіональної філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що стверджується інвентарною карткою обліку основних засобів та довідкою про балансову належність. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» балансоутримувач підрозділ «Львівське будівельно - монтажне експлуатаційне управління» згідно норм Житлового кодексу України, та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає мешканцям будинку [ADDRESS] в тому числі і боржникам - [PERSON], [PERSON] (споживачі), послуги з центрального опалення квартири, підігрів води, а також послуги з утримання будинку і прибудинкової території, а споживач повинен щомісячно, у встановлені терміни вносити плату за надані послуги. Нарахування за надані послуги проводяться відповідно до тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 17.12.2012 № 96, яким встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі і для підрозділу Львівське будівельно-монтажне експлуатаційне управління, тарифи з теплопостачиння регулюються рішеннями Львівської міської ради від 14.06.2013 № 509, від 31.01.2014 № 82 та від 27.04.2015року. Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» реорганізоване в регіональну філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Відповідно до п. 2.1 Положення про регіональну філію «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» Філія є відокремленим підрозділом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», яка не має статусу юридичної особи. Згідно з п. 2.8 Положення, Філія має право від імені Товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності, крім іншого: 1) виступати позивачем, у тому числі цивільним, та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі (без виключень), з правом підпису усіх процесуальних документів у межах своїх повноважень, передбачених внутрішніми документами Філії, а також вчиняти інші дії, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності Філії; 2) представляти інтереси в будь-яких органах державної влади та місцевого самоврядування, відносинах з державними і приватними нотаріусами, підприємствами, установами, організаціями будь-якого типу та організаційно - правової форми, фізичними особами, а також у судах в межах своїх повноважень, передбачених статутом Товариства та Положенням. Пунктом 2 Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 регламентовано, що Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту (в тому числі і Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», відповідно). Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Приписами ст.360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно ч. 1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Приписами ч.1 ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 906 ЦК України встановлено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Заперечення представника відповідача [PERSON] не беруться до уваги, оскільки власники квартири, які проживають разом - користуються жилим приміщенням нарівні (якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням) та відповідно проводять сплату за ЖКП нарівні. Спори про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, відповідачі фактично отримуючи послуги з опалення квартири у період опалювальних сезонів, а також послуги з утримання будинку і прибудинкової території, починаючи з 2014 року не оплачують за них, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості, а відтак позов слід задоволити та стягнути з відповідачів в рівних частках, заборгованість за житлово-комунальні послуги які надає позивач, в розмірі 16456,57 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню в рівних частках на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved