Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 103294,35 грн., а саме: 4391,37 грн., прострочений борг за кредитом; 89316,27 грн. проценти; 4191,74 грн. пеня; 500,0 грн. штраф фіксований; 4894,97 грн. штраф за процентною складовою. Судові витрати просить покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами по справі був укладений договір про відкриття картрахунку, з встановленим кредитним лімітом та сплатою відсотків згідно умов договору. На даний час відповідач умов договору не виконує, має заборгованість. Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечив, зазначає про те, що позивачем були пропущені строки позовної давності, яку відповідач просить застосувати; умов щодо збільшення позовної давності він не підписував та згоди на договірне списання коштів він не надавав; кредитором безпідставно було піднято відсоткову ставку по процентах. Представник відповідача, не заперечуючи факт укладення боржником договору та наявності боргу, у судовому засіданні проти позову заперечив, вважає позовні вимоги безпідставними, так як позивачем позов заявлений із пропущенням строків позовної давності, а тому з цих підстав у задоволенні позову повинно бути відмовлено. Вважає, що сплата боржником частини боргу не має наслідком переривання перебігу строку позовної давності. Також зазначає про безпідставність подвійної юридичної відповідальності щодо застосування штрафів та пені за порушення одного того ж зобовязання та одностороннє підвищення кредитором відсоткової ставки, що є неприпустимим. Таке підняття ставки кредитором в односторонньому порядку відбувалося поступово, починаючи з 01.09.2014 р., з 30% річних, як було передбачено в заяві про приєднання до Умов, до 43,2% річних. 19.03.2018 р. було відкрите провадження у справі; 11.04.2018 р. розгляд справи було відкладено; Справа розглядається за формою спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі 24.02.2010 року уклали договір про відкриття картрахунку, з встановленим кредитним лімітом та сплатою відсотків згідно умов договору, що відповідає ст. ст. 11, 14, 207, 208, 1054-1055 ЦК України. Вказаний договір за своєю правовою природою, відповідно до ст. 634 ЦК України, є договором приєднання. На день звернення до суду, за розрахунками позивача, відповідач повинен сплатити позивачу за договором кредитування борг, сумі 103294,35 грн., а саме: 4391,37 грн., прострочений борг за кредитом; 89316,27 грн. проценти; 4191,74 грн. пеня; 500,0 грн. штраф фіксований; 4894,97 грн. штраф за процентною складовою. Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються матеріалами справи та наданими позивачем доказами, копіями: анкети-заяви відповідача про відкриття кредитного рахунку; розрахунком суми заборгованості; копіями особистих документів боржника; виписками банку. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, у встановлені строки, одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна умов не допускається. Відповідно до ст. ст. 549, 610, 611, 612, 1054 ЦК України, боржник за кредитним договором повинен повернути суму отриманого кредиту у строк, встановлений договором, сплатити встановлені договором відсотки по ньому, а у разі порушення зобов'язання - сплатити штрафні санкції. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позики позичальнику, останній має право вимагати дострокового повернення частини позики. Представник відповідача вважає, що у задоволенні позову повинно бути повністю відмовлено в зв'язку із пропущенням позивачем строків позовної давності. Відповідно до ст. ст. 256, 257, 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1, 3, ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що кредитор, відповідно до п. 5.2. та 5.6. Умов, здійснив 22.06.2015 р. договірне списання з іншого рахунку боржника 105,85 грн. на погашення наявної заборгованості, що відповідає вимогам ст. 264 ЦК України та правовим позиціям ВС України у справі № 6-1457цс16. Позивач звернувся до суду із позовом 14.02.2018 р., а тому, 22.06.2015 р. відбулося переривання перебігу строку позовної давності. В зв'язку із чим позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу та відсотків підлягають задоволенню, так як позивачем були пред'явлені позовні вимоги в межах строку позовної давності, визначеному ст. 257 ЦК України, та позивачем не заперечується і визнається наявність такого боргу. Судом встановлено, що відповідно до заяви боржника, боржник приєднався до Умов договору кредитування та сплати 2,5% в місяць на залишок боргу, що становить 30% річних. Виходячи із дослідженого судом розрахунку суми заборгованості за відсотками кредитор, починаючи з 01.09.2014 р., в односторонньому порядку здійснює поступове збільшення відсоткової ставки, яка на час подання позову складає 43,2% річних, що є неприпустимим та суперечить положенням ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України. З урахуванням викладеного стягненню підлягають відсотки на залишок боргу, виходячи з розміру 2,5% в місяць за весь період заборгованості. Сума боргу за кредитом складає 4391,37 грн. Період заборгованості складає з 26.06.2011 р. по 31.12.2017 р., 2379 днів, 78 місяців. 4391,37 грн. х 2,5% / 100 = 109,78 грн. в місяць. 78 міс. х 109,78 грн. = 8562,84 грн. сума відсотків. Судом не було встановлено та позивачем не було надано доказів щодо укладання між сторонами угоди, з дотриманням вимог ст. 207 ЦК України, щодо збільшення строків позовної давності, відповідно до ст. 259 ЦК України, а тому твердження позивача про збільшення таких строків є безпідставними з огляду також на постанову ВС України по справі № 6-16цс15. Підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача щодо стягнення пені, з огляду на встановлений ст. 258 ЦК України 1-річний строк позовної давності з позовних вимог щодо стягнення пені в межах останніх 12 місяців, зазначених у розрахунку суми боргу, з лютого 2017 р. лютий 2018 р., в сумі 1100,0 грн. В позовній заяві позивач зазначає про стягнення з відповідача загалом пені та штрафів, згідно п. 8.6. Правил надання банківських послуг, затверджених банком. Згідно п. 8.6. зазначених Правил передбачено сплату боржником двох видів штрафу на користь кредитора за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штрафи, що визначені п. 8.6. Правил, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом із пенею за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Питання щодо недопустимості подвійного стягнення неустойки за порушення виконання грошового зобов'язання узгоджується із правовими позиціями ВС України, які викладені в постанові суду у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 р. Враховуючи викладені обставини, у відповідності до ст. ст. 11, 14, 15, 16 ЦК України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а цивільне право захисту, стягненню підлягає сума боргу за кредитним договором в сумі 4391,37, відсотків в сумі 8562,84 та пені в сумі 1100,0 грн. Судові витрати по справі повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: partial