Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості в сумі 453 453,17 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 22.11.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 344/2007/СІ, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 13 000,00 доларів США строком до 22.11.2017р. зі сплатою 13,0 процентів річних за користування кредитними коштами. 22.11.2007 року, з метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за договором, між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», відповідачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №344/2007/СІ/П-1, згідно з яким [PERSON] солідарно з відповідачем [PERSON] та в повному обсязі несе відповідальність перед Банком у разі невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за Договором. На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» 18.05.10 р. було зареєстровано зміну найменування позивача з Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк» на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк». Відповідно до преамбули нової редакції Статуту позивача ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк» є повним правонаступником ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк». 27.05.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №4 до Кредитного договору, згідно з яким Відповідачу 1 надається кредит у формі не поновлювального мультивалютного кредиту з лімітом заборгованості в сумі 240 418,46 грн. Пунктом 1.1.3 Додаткового договору встановлено, що ліміт заборгованості складається з максимального ліміту заборгованості, який становить 23 000,00 доларів США з процентною ставкою 15 процентів річних та який становить 55 958,56 гривень з процентною ставкою 21 процентів річних. Розділом 2 Кредитного договору передбачений порядок виконання грошових зобов'язань позичальника. Зокрема, відповідно до пп. 2.5.2. Договору погашення відповідної частини Кредиту, сплата процентів здійснюється відповідно до умов, зазначених в п. 2.5.6. цього Договору, шляхом договірного списання Банком коштів з Поточного рахунка Позичальника щомісяця в дату, зазначену в Графіку. Згідно із п. 2.5.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язується щомісячно до дати, установленої в Графіку, поповнювати свій Поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів, встановлених в Графіку. Відповідно до статті 2 Закону України від 07.12.2000р. № 2121- III «Про банки і банківську діяльність»: «Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.» Відповідно до п.4.4. Кредитного договору за неналежне виконання грошових зобов'язань передбачених п. 3.3.3 цього договору , якщо прострочення таких зобов'язань сталося більше ніж на 7 календарних днів, Позичальник оплачує банку штраф у розмірі 20 відсотків від суми ? неналежно виконаного грошового зобов'язання. Пунктом 1.4.1. Кредитного договору за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 45,96 гривень, що становить 0,07 процентів від суми Кредиту Станом на 08 липня 2015 року загальна сума, яка підлягає стягненню становить 393 085,70 , з них: - заборгованість за кредитом -16128,78 доларів США; відсотки за користування кредитом -1 957,98 доларів США., комісія за РО - 731,79 грн., штраф -10 679,07 грн. та 60 367,47 грн., з них: заборгованість за кредитом - 50 307,35 грн., відсотки за користування кредитом - 8185,98 грн., штраф -1 874,14 грн., а тому просить стягнути 453 453,17 грн. заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представником позивача позов підтримано повністю. В судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнала та в обгрунтування заперечень проти позову зазначила, що внаслідок запровадження процедури ліквідації банка як кредитора, були відповідно ліквідовані обласні філії ПАТ «Всеукраїнський Акцонерний банк»» в тому числі і Кіровоградська. Відповідачі як в усній так і в письмовій формі намагалися отримати дані про банківські реквізити для направлення платежів, але не отримали від позивача ніякої відповіді. Кредитна угода сторін (п. 2.7) передбачає дострокове виконання боргових зобовязань за ініціативою банку та розірвання договору за наявності вини позичальника у його не виконанні за обставин, що не залежить від банку. Але в даному випадку виникнення заборгованості і несвоєчасна проплата поточних платежів виникла саме від обставин незалежних від відповідачів. Позивач своєю бездіяльністю по суті не сприяв дотриманню графіку надходження його кредитних платежів , оскільки відповідачі протягом всього часу розгляду спору визначають умови угоди і намагаються дотримуватися їх в повному обсязі, що є підставою для відмови в задоволенні позову . З посиланням на листи Національного Банку України , щодо інформації з ЄІС «Реєстр позичальників» зазначається про відсутність інформації в данному реєстрі про боржників [PERSON] та [PERSON] Стверджується, що банк не мав права вимагати сплати пені та штрафів, оскільки відповідачам жодного разу не було повідомлено письмово і своєчасно , куди платити і про необхідність достроково повернути всю суму боргу , оскільки графіком платежів передбачено сплату всєї суми заборгованості до 22.11.17 року. Особа фонду гарантування вкладів не має права на стягнення комісії РО , оскільки розрахункове обслуговування Фонд не здійснює. Зазначається, що оскільки строк виплати не настав , прострочення чергових платежів відбулось з вини кредитора та у власній звітності банку відповідачі не перебувають зареєстровані як боржники , позов є безпідставним, у зв»язку з чим просить в його задоволенні відмовити повністю. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору №344/2007/СІ від 22.11.2007 року (а. с. 14-29), договору поруки №344/2007/СІ/П-1 від 22.11.2007 року та додатковим договором №4 до кредитного договору від 27.05.2011 року (а. с. 31-75) Згідно позовних вимог та розрахунку (а.с.1-4, 12-13 ) заборгованість станом на 08 липня 2015 року становить -393 085,70 , з них: - заборгованість за кредитом -16128,78 доларів США; відсотки за користування кредитом -1 957,98 доларів США., комісія за РО - 731,79 грн., штраф -10 679,07 грн. та 60 367,47 грн., з них: заборгованість за кредитом - 50 307,35 грн., відсотки за користування кредитом - 8185,98 грн., штраф -1 874,14 грн. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання виникають з поговорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання зобов'язання. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В статті 1054 Цивільного кодексу України зазначено, що за кредитним договором банк йбо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст., ст. 541, 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату осново боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю. Мало місце запровадження процедури ліквідації банка як кредитора 20.03.15 року згідно Рішення № 63 ( а.с. 88). Згідно наданих розрахунків заборгованості , неналежне виконання відповідачами своїх обов»язків по кредитним договорам розпочалось до початку процедури ліквідації ще в листопаді місяці 2014 року ( а.с. а.с. 10- 11,12-13) . Даних , що відповідачі як в усній так і в письмовій формі намагалися отримати інформацію про банківські реквізити для направлення платежів, але не отримали від позивача ніякої відповіді суду не надано. Як про початок процедури ліквідації так і інша інформація для вкладників та боржників банку на сайті Фонду гарантування вкладів наявна інформація щодо банківських ревізитів для сплати кредитних зобов»язань даного банку . Кредитна угода сторін (п. 2.7) передбачає дострокове виконання боргових зобовязань за ініціативою банку . Таку вимогу пред»явлено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів . Зазначення про безпідставність вимоги про стягнення комісії по РО, є безпідставною, оскільки дана комісія визначена як обов»язкова умова договору, твердження про те, що Фонд не здійснює розрахункового кассового обслуговування з березня 2015 року не грунтується на законі. Оскільки Фонд здійснює процедуру ліквідації банку , яка чітко визначена Законом України «Про симстему гарантування вкладів фізичних осіб» та відповідних Постанов Правління Національного банку України. Посиланням на листи Національного Банку України , щодо інформації з ЄІС «Реєстр позичальників» зазначається про відсутність інформації в данному реєстрі про боржників [PERSON] та [PERSON] Зазначене не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки не грунтується на законі. Тому твердження, що в даному виникнення заборгованості і несвоєчасна проплата поточних платежів виникла саме від обставин незалежних від відповідачів не грунтується на законі та жодним доказом не підтверджується. Позов є законним та обгрунтованим і підлягає задоволеню повністю. Суд вирішує стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» - 453 453,17 грн. заборгованості за кредитним договором. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь держави в розмірі 4534,53 грн. судового збору по 2267,26 грн. з кожного.

Outcome: approved