Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], третьої особи, на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Володимир-Волинського міського нотаріального округу Іванова Л.П. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.08.2016 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області у справі за позовом її чоловіка [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно ухвалено рішення про задоволення позову. Відповідно до даного рішення за [PERSON] визнано право приватної власності на 31/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки площею 1000 кв.м. призначену для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Представником відповідача у даній справі було подано апеляційну скаргу і 10.10.2016 року рішенням апеляційного суду Волинської області рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] було відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції [PERSON] у листопаді 2016 року подав касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Волинської області від 10.10.2016 року. Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2016 р. було відкрито касаційне провадження. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. Постановою Верховного Суду 03.05.2018 р. позивача було залучено до участі у розгляді справи як правонаступника [PERSON] Постановою Верховного Суду від 03.05.2018 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення апеляційного суду Волинської області від 10.10.2016 року скасовано, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.08.2016 року залишено в силі. Однак після звернення до нотаріальної контори та державного реєстратора для оформлення та реєстрації спадкових справ було встановлено, що спірне майно уже зареєстроване за відповідачем у справі [PERSON] За таких обставин вона не може зареєструвати у встановленому порядку свої спадкові права та здійснити державну реєстрацію спадкового нерухомого майна. Просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 15.05.2017 року на ім'я [PERSON], що видане приватним нотаріусом Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Івановою Л.П. №788, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 35180648 від 15.05.2017 року прийняте приватним нотаріусом Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Івановою Л.І. (свідоцтво [NUMBER]), визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 15.05.2017 року на ім'я [PERSON], що видане приватним нотаріусом Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Івановою Л.П. під номером [NUMBER] та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексним номером 35181887 від 15.05.2017 року прийняте приватним нотаріусом Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Івановою Л.П. (свідоцтво [NUMBER]). Ухвалою суду від 18.06.2018 р. у даній справі вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1000 м.кв. (кадастровий номер [NUMBER]) призначену для обслуговування житлового будинку та госпордарських споруд по [ADDRESS]. 12.07.2018 р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обгрунтовує тим, що [PERSON] є правонаступником у справі за позовом [PERSON] і не надала жодних доказів, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] та набула права звернення до суду із даним позовом. Також право спадкоємців на оспорюване спадкове майно [PERSON] виникло після ухвалення постанови Верховним Судом, тобто після отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину. Крім того, частка [PERSON] в спадковому майні становить 31/10 частини житлового будинку та ? частини земельної ділянки, а тому його спадкоємці не вправі вимагати скасування свідоцтв про право на спадщину і реєстрації вцілому. Зазначає, що вона погоджується врегулювати даний спір шляхом внесення змін в свідоцтва про право на спадщину. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили вимоги задовольнити надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Пояснили, що порушене право позивача хочуть захистити шляхом визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та скасування державної реєстрації. Заперечують щодо внесення змін до свідоцтв про право на спадщину. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, в обгрунтування надали пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.08.2016 р. позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 31/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки площею 1000 кв.м. призначену для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 10.10.2016 р. скасовано рішення Володимир-Волинського міського суду від 17.08.2016 р. та ухвалено нове, котрим відмовлено у задоволенні позову. Не погоджуючись із рішенням апеляційної інстанції [PERSON] у листопаді 2016 р. подав касаційну скаргу. Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2017 р. за заявою [PERSON] її було залучено як правонаступника позивача у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. 05.02.2018 р. дана справа передана на розгляд до Верховного Суду, котрий постановою від 03.05.2018 р. касаційну скаргу [PERSON], правонаступником якого є [PERSON], задоволено. Рішення апеляційного суду Волинської області від 10.10.2016 р. скасовано, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.08.2016 р. залишено в силі. Таким чином, за [PERSON] визнано право власності на 31/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки площею 1000 кв.м. призначену для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Судом встановлено, що після скасування судом апеляційної інстанції рішення Володимир-Волинського міського суду від 17.08.2016 р., котре набрало законної сили 10.10.2016 р., відповідач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Іванової Л.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] 15.05.2017 р. приватним нотаріусом Івановою Л.П. на ім»я [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом №788, №790 на 62/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 1000 кв.м. призначену для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Також 15.05.2017 р. приватним нотаріусом Івановою Л.П. проведено державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на 62/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами за індексним номером 35181887 та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за індексним номером 35180648 на ім»я [PERSON] Задовольняючи позов суд виходить з наступного. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Нормою ст. 1300 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. З огляду наведеного, суд прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів передбачений законом. Беручи до уваги, що відповідачу [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом №788, №790 після смерті матері [PERSON], однак рішенням суду, котре набрало законної сили, за [PERSON], правонаступником якого є [PERSON], визнано право власності на 31/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки площею 1000 кв.м. призначену для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], тому відповідач не має право на спадкування усього спадкового майна після смерті [PERSON], а тому дані свідоцтва про право на спадщину слід визнати недійсними. Оскільки визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину, тому підлягають скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексними номерами 35180648, 35181887 від 15.05.2017 року, прийняте приватним нотаріусом Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Івановою Л.П. Щодо доводів представника відповідача стосовно можливого внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, то суд зазначає наступне. Нормою ст. 1299 ЦК України передбачено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. З аналізу даної правової норми вбачається, що внесення змін до свідоцтва про право на спадщину можливе у випадку згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, або на вимогу одного спадкоємця за рішенням суду. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо можливого внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, тому відсутні правові підстави для внесення таких змін нотаріусом. Беручи до уваги, що внесення змін за рішенням суду можливе на вимогу одного із спадкоємців, однак позивач звернувся до суду саме із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, тобто обрав інший спосіб захисту своїх прав та інтересів, котрий передбачений законом і суд відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог, тому суд захищає порушені цивільні права та інтереси позивача у обраний ним спосіб, шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Визнання недійсними вцілому свідоцтв про право на спадщину відповідає вимогам ст. 1300 ЦК України і не порушує законних прав та інтересів відповідача, оскільки, як у випадку внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за згодою спадкоємців чи за рішенням суду, так і у разі визнання таких свідоцтв недійсним, нотаріус видає нові свідоцтва про право на спадщину. Тобто для сторін настають одинакові правові наслідки при внесенні змін у свідоцтва про право на спадщину і при визнанні їх недійсними судом. Оскільки ухвалено рішення про задоволення позову і під час розгляду справи по суті не було вмотивованих клопотання учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, тому відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України обраний ухвалою суду від 18.06.2018 р. захід забезпечення позову продовжує діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. Одним із обгрунтувань заперечення позовних вимог представник позивача в судовому засіданні зазначила ту обставину, що визнання недійсними свідоцтв вцілому може порушити права відповідача, так як позивач зможе відчужити (реалізувати) спадкове майно. Однак дані доводи є безпідставними, оскільки беручи до уваги, що обраний захід забезпечення позову (арешт) продовжує діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, а також, що рішенням суду визнано за [PERSON] право власності лише на частину спадкового майна, і він не є одноосібним власником майна, тому за наявності таких обставин позивач буде позбавлена можливості відчужити майно на яке вона не має спадкових прав. Також не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про те, що позивач не має права вимоги, оскільки із матеріалів спадкової справи №225/2017 р. встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину і має право звернення до суду за захистом своїх спадкових прав після смерті [PERSON] Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 704,80 грн. судового збору, котрий документально підтверджений квитанцією від 15.06.2018 р.

Outcome: approved