Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до ПАТ «Дніпропетровськгаз», третя особа: Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна та виключення майна з акту опису й арешту. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини квартири за адресою: [ADDRESS] . На все майно батька накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення но його відчуження, номер запису про обтяження № 10403509 від 25.10.2010 року, виконавче провадження ЄДРВП 48682829. Підстави накладення - заборгованість перед ПАТ «Дніпропетровськгаз» в розмірі 903,77 грн. На даний час заборгованість нею повністю погашена. Виконавчий лист повернутий стягувачу. Просить суд зняти арешт та заборону відчуження накладений на майно [PERSON] на підставі постанови ВДВС Марганецького МУЮ по виконавчому провадженню ЄДРВП №486828298 з виконання судового наказу від 22.10.2010 № 2н-413/10 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Дніпропетровськгаз» в розмірі 903,77 грн. від 25.10.2010 року, номер запису про обтяження № 10403509 та виключити з державного реєстру заборон обтяжень об`єктів нерухомого майна відомостей про накладення арешту на майно, що належить [PERSON] . Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На позовних вимогах наполягала. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України. Представник третьої особи - Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області пояснення щодо позову у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 2ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленомуЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зіст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.12). 03.10.2012 року позивач змінила прізвище [PERSON] , згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер, копія свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.7). В провадженні приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П. знаходиться спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.13). [PERSON] є власником1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). На виконанні в Марганецькому МВДВС ГТУЮ перебувало виконавче провадження ЄДРВП 48682829 з виконання судового наказу від 22.10.2010 № 2н-413/10 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Дніпропетровськгаз» в розмірі 903,77 грн. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на все майно, яке належить [PERSON] накладено арешт. Номер запису про обтяження 10403509, підстави виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 48682829, 17.09.2015, Головний державний виконавець ВДВСМарганецького МУЮ Сандул Л.Г.(а.с.6). Відповідно до листа № 13.21-34/10761 від 22.05.2019 року наданої Марганецьким міським ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області встановлено, що на виконанні у Марганецькому міському ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження, а саме виконавчий лист № 2н-413/10 від 22.10.2010 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Дніпропетровськгаз» у розмірі 903,77 грн. (ЄДРВП №48682829). 26.11.2015 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа завершене згідно п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.8). Згідно довідки № 51 від 21.11.2019 року наданої ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» [PERSON] , [ADDRESS] станом на 21.11.2019 року за користування природним газом по особовому рахунку № [NUMBER] боргу не має (а.с.9). На сьогоднішній день, позивач позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися власним об`єктом нерухомості через те, що майно обтяжено арештами. Перелік нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, наведений у статті 34 Закону України «Про нотаріат». Дії щодо скасування запису про обтяження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчиняються державними реєстраторами прав на нерухоме майно в порядку передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року №1844/5 «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна» припинено доступ державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, приватних нотаріусів до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, а реєстраторів бюро технічної інвентаризації - до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. ст. 316, 317, 321 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 319 ЦК України визначає що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що неналежить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт намайно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходіві зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявність обтяження у вигляді заборони позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved