Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 61505 грн. 49 коп., з яких: сума основного боргу 45 409, 90 грн., пеня 7873 грн. 53 коп., 30% річних 6867 грн. 47 коп., сума індексу інфляції 1354 грн. 59 коп. та судовий збір в сумі 1378 грн.00 коп., мотивуючи тим, що між ними було укладено договір купівлі-продажу товару №26/к від 26.08.2014, предметом якого є купівля-продаж товарно-матеріальних цінностей. Відповідно до умов договору відповідач на підставі рахунка на оплату мав провести оплату протягом 10 банківських днів з дня прийняття товару, але взятих на себе зобовязань він не виконав. Розрахувався лише частково за поставлений товар, а саме на суму 17873 грн.46 коп.. Заборгованість складає 45409 грн. 90 коп.. Крім того, пунктом 7.1 договору визначено, що разі несплати товару в назначений термін замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми, за весь період прострочення та 30% річних від суми заборгованості. За домовленістю сторін штрафні санкції нараховуються протягом всього періоду прострочення. Згідно розрахунку нараховано: пеня 7873 грн. 53 коп., 30% річних 6867 грн. 47 коп., сума індексу інфляції 1354 грн. 59 коп., які теж підлягають стягненню з відповідача. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Копія договору купівлі-продажу товару №26/к від 26.08.2014 свідчить про укладення між сторонами договору, предметом якого є купівля-продаж товарно-матеріальних цінностей. Згідно умов договору постачальник постачатиме замовнику товар протягом терміну дії договору. Асортимент, кількість (розмір партії) поставки, ціни кожної конкретної партії товару визначаються у взаємо узгоджених накладних (специфікаціях), які є невідємною частиною договору та повинні містити найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю та загальну вартість товару. Ціни на товар встановлюються відповідно до пропозиції постачальника та зазначені в специфікаціях. На підставі рахунка про оплату замовник проводить оплату протягом 10 банківських днів з дня прийняття товару. Прийняття товару здійснюється на підставі накладних. Оплата товару здійснюється по мірі надходження товару та забезпечення фінансування замовника. Постачальник здійснює поставку товару за кінцевим місцем призначення: с. Велика Фосня Овруцького району Житомирської області. Датою поставки товару є дата, коли товар був переданий у власність замовника в місці поставки. Товар вважається прийнятим з моменту підписання замовником накладної, виписаної та підписаної постачальником. Постачальник гарантує якість товару згідно з технічними вимогами замовника. У разі несплати товару в назначений термін замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми, за весь період прострочення та 30% річних від суми заборгованості. За домовленістю сторін штрафні санкції нараховуються протягом всього періоду прострочення. Однак, як пояснив в судовому засіданні відповідач, він не мав наміру купувати у позивача будь-який товар. Він перебував з позивачем у трудових відносинах і працював на тракторі без перезміни 15 діб понаднормово. Причому, не маючи на даний трактор відповідної категорії допуску. При підїзді під загрузку в черговий раз його осліпило сонце, і він не помітив, що автомобіль КАМАЗ, який відїздив від загрузки різко зупинився, на ньому були відсутні габаритні вогні стопсигнали, а тому він не зміг своєчасно зупинитися та вдарив передньою частиною трактора в задню частину автомобіля. Він відразу повідомив керівника. Через короткий проміжок часу на місце події прибули працівники служби безпеки позивача з працівниками сервісної служби. Він казав, що необхідно викликати ДАІ, однак йому відповіли, що самі розберуться. Потім його викликали в офіс і сказали підписати якийсь документ, запевнивши, що все буде добре. Він з хвилювань підписав. Потім йому виставили рахунок на 73 000 грн. і почали проводити відрахування із зарплати в розмірі 50%. Близько половини було відраховано. Згодом він звільнився. Вказані обставини підтверджуються копіями: трудової книжки серії ОД №197430 від 21.01.2014 [PERSON], тобто позивача, наказами приватної агрофірми «Волинська» №15-к/9 ЯМ-303/9 від 12.03.2014 та № 83-к/9 від 31.12.2014, висновку за результатами службової перевірки щодо факту ДТП за участю трактора [PERSON] від 17.09.2014, письмовим зобовязанням [PERSON], прибуткових касових ордерів, виписок банку та не заперечуються і представником позивача. Суд звертає увагу, що висновок за результатами службової перевірки було складено 17.09.2014, і не за участю [PERSON] відповідача, а трактора. Текст першої сторінки є пошкодженим, важкочитаємим, і іншого екземпляру, зі слів представника позивача, не має. З копії вказаного висновку вбачається, що перевіркою було виявлено значні пошкодження трактора, а саме: фари, корпусу фари, капоту, крильчатки, рамки переднього сита і двох радіаторів. Згідно рахунка-фактури нанесено матеріальну шкоду в сумі 70943 грн. 29 коп. і на вказану суму тракторист-машиніст [PERSON] підписав з ПАФ «Долинська» договір купівлі-продажу запчастин. Копія видаткової накладної №117 від 31.10.2014 свідчить про отримання [PERSON] запчастин: фари головного освітлення, фари передньої, капоту, крильчатки, корпусу та двох радіаторів. Наявні розбіжності в накладній та висновку щодо переліку запчастин. Так, у фарах та корпусі (у висновку рамка переднього сита). Рамку переднього сита відповідач встановлював, як пояснив, а, що таке корпус не знає. Представник позивача висловив припущення, що це просто різні назви однієї і тієї ж запчастини. Відповідач підтвердив, що запчастини були йому надані, і він особисто їх встановлював на трактор. Таким чином, під час судового розгляду справи достеменно встановлено, що між сторонами існували трудові правовідносини, а не цивільні, і підставою для укладення договору купівлі - продажу між сторонами стало заподіяння шкоди відповідачем позивачу під час виконання ним трудових обовязків. Відповідно вказані правовідносини регулюються нормами КЗпП України, зокрема ст.ст. 130- 138. Згідно ст.135-3 КЗпП Укаїни розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. В даному ж випадку, як підтвердив і представник позивача, були придбані нові запасні частини. Розмір дійсної шкоди не визначався. Відрахування із заробітної плати [PERSON] проводилося на підставі даного договору-купівлі продажу та письмового зобовязання останнього щодо здійснення оплати по договору, тобто без будь-якої на те законної правової підстави. В ч. 2 ст. 215 ЦК України законодавець закріпив, що правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, тому відповідно сторони не вправі вимагати одна від одної його виконання. ЦК України виділяє такі види нікчемних правочинів: 1) вчинений з порушенням обовязкової письмової та нотаріальної форми (ст. 218, 219, 220); 2) вчинений малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності (ст. 221); 3) вчинений у випадках, передбачених законом, без дозволу органу опіки та піклування (ст. 224); 4) вчинений недієздатною фізичною особою (ст. 226); 5) правочин, що порушує публічний порядок (ст. 228); 6) удаваний правочин (ст. 235). При укладенні удаваного правочину сторони мають намір своїми діями досягнути такого правового результату, який не є за законом наслідком даного волевиявлен¬ня, а намагаються досягнути іншого правового результату, про який вони фактично домовились. Отже, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили (ч. 1 ст. 235 ЦК України). Удаваний правочин схожий з фіктивним, передусім тим, що він не породжує ніяких правових наслідків. Але відмінність його від фіктивного в тому, що за удаваним правочином прикритий інший правочин, який сторони бажали вчинити. Частиною 2 ст. 235 ЦК України передбачено, що якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Таким чином, аналізуючи всі обставини справи та норми права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. в доход держави

Outcome: dismissed