Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї законом, а саме не піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує дитину. Дитина мешкає разом із позивачем на підставі рішення Ренійського районного суду № 510/1609/15-ц, знаходиться на його утриманні, він піклується про дитину, займається її вихованням. Позивач та його представник [PERSON]. (ордер серії ОД № 319172 від 13.02.2018 р) у судове засідання не з`явились, до суду надійшла заява від представника позивача з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалась належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не направила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба по справам дітей Ренійської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, направив до суду висновок про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав та заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідачки є неповажними, відзив на позовну заяву відповідачка не направила, позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія свідоцтва про народження [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; копія рішення від 28.04.2016 р. про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та визначення місця проживання дити разом із батьком; протокол опиту [PERSON] за його згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 26.02.2018 р.; протокол опиту [PERSON] за його згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 26.02.2018 р.; висновок служби по справам дітей Ренійської районної державної адміністрації від 25.06.2018 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] .. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 04.12.2012 р., актовий запис № 347, батьком [PERSON] вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] 08.04.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу судом визначено місце проживання дитини разом із батьком. Приблизно у 2015 р. відповідачка поїхала залишивши позивачу їх малолітнього сина, який хворіє та потребує лікування, турботи та особливої уваги. На даний час місце проживання відповідачки не відоме. За весь цей час мати до сина не приїздила, не телефонувала, не спілкувалась та не цікавилась сином. Усі обов`язки щодо утримання, лікування та виховання дитини позивач несе самостійно, відповідачка кошти на утримання дитини не надає. На сьогоднішній день дитина, яка досить достатньо розуміє те що мати виїхала та не цікавиться її життям, не має до матері ніяких почуттів. Таким чином, дитина знаходиться на повному утриманні позивача, отримує необхідне лікування, її забезпечено всіма необхідними речами, створенні гідні умови для розвитку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Ст. 6 Декларації прав дитини проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Конвенцією про права дитини, що ратифікована Постановою ВРУ N 789-Х11 ( 789-12) від 27.02.91 р. та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них, дитина має право на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки що до своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного із них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року з послідуючими змінами від 19.12.2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Я було встановлено, відповідачка по справі є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] У 2015 р. мати залишила малолітнього сина батьку та поїхала, на даний час місце проживання її невідоме. У 2016 р. шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання дитини було визначено разом із батьком. Дитина потребує особливої уваги та турботи, оскільки хворіє. Відповідачка за цей період жодного разу не приїздила до сина, не приймала участь у його вихованні, хоча не була позбавлена інформації стосовно місця перебування дитини, матеріально сина не підтримує, не цікавиться здоров`ям дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, отримує необхідне лікування, її забезпечено всіма необхідними речами, створенні гідні умови для розвитку. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, принижує гідність сина, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті сина як з моральної, так і з правової точки зору, таким чином, орган опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками носить свідомий характер, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Ренійської РДА, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved