Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючим свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була її матір`ю. 05.03.2019 року [PERSON] отримала від приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме, на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . При отриманні свідоцтва позивач дізналась, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 05.03.2019 року міститься заборона за номером 2461266, яка зареєстрована Генічеською РДНК та об`єктом обтяження зазначено вказаний житловий будинок. У Реєстрі обтяжень зазначено, що підставою обтяження є договір застави та власником будинку вказано невідому особу [PERSON] , який ніколи не мав відношення до спадкового майна, оскільки позивач все життя проживала в даному будинку зі своїми батьками. Позивач звернулась до нотаріальної контори для зняття арешту, проте їй поясняли, що державний нотаріус не має повноважень самостійно знімати заборони у реєстрі або вносити зміни до нього, урегулювати таке питання можливо лише в судовому порядку. [PERSON] звернулась до адвоката Чорного С.В., який зробив адвокатські запити до Генічеської ДНК, Державного архіву Херсонської області, Державного нотаріального архіву Херсонської області. Відповідно до рішення №549 від 18.12.1974 року,зазначено, що починаючи з 1974 року у м. Генічеськ відбувалось перейменування житлових будинків. КП «Генічеське БТІ ХОР», листом №255 від 11.03.2019 року повідомило, що житловому будинку [ADDRESS] , який був зареєстрований за [PERSON] (батько позивача) було присвоєно №33, згідно з рішення Генічеської міської ради від 18.12.1974 року. Таким чином, станом на 28.04.1965 рік за адресою [ADDRESS] , власником зазначений невідомий позивачу гр. [PERSON] , який не має жодного відношення до будинку позивача. Запис у цей реєстр було зроблено ще 1965 році, тобто до масштабного перейменування будинків у 1974 році. Враховуюче зазначене, стає зрозумілим, що будинок за [ADDRESS] , який належав [PERSON] після 1974 року було присвоєно №33, що й спричинило в наступному помилкове внесення у реєстри помилкових даних Генічеською РДНК, тому позивач була змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник Генічеської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, до суду надали заяву, у якій просив розглянути справу без їх участі, на розсуд суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №158505166 від 05.03.2019 року. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Бернацької Н.Г., де отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що підтверджується його завіреною копією від 15.05.2019 року. При отриманні свідоцтва [PERSON] дізналась, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 05.03.2019 року міститься заборона за номером 2461266, яка зареєстрована Генічеською РДНК та об`єктом обтяження зазначено житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією з Відомостей з Єдиного реєстра заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та архівною копією з «Реестра для регистрации запрещений отчуджения жилых домов» [PERSON] звернулась до адвоката Чорного С.В., який зробив адвокатські запити до Генічеської ДНК, Державного архіву Херсонської області, Державного нотаріального архіву Херсонської області, що підтверджуються завіреними копіями таких запитів від 22.03.2019 року. Держаний архів Херсонської області надіслав [PERSON] архівну копію рішення Виконкому Генічеської міської ради депутатів трудящих від 18.12.1974 року №549 «Про впорядкування нумерації будинків по м. Генічеськ», відповідно до якої зазначено, що починаючи з 1974 року у м. Генічеськ відбувалось перейменування житлових будинків, що підтверджується завіреною копією такого рішення. КП «Генічеське БТІ ХОР», листом №255 від 11.03.2019 року повідомило, що житловому будинку [ADDRESS] , який був зареєстрований за [PERSON] (батько позивача) було присвоєно №33, що підтверджується, копією такого листа. Тому, станом на 28.04.1965 рік за адресою [ADDRESS] , власником зазначений невідомий позивачу гр. [PERSON] , який не має жодного відношення до будинку позивача. Запис у цей реєстр було зроблено ще 1965 році, тобто до масштабного перейменування будинків у 1974 році. Враховуюче зазначене, стає зрозумілим, що будинок за [ADDRESS] , який належав [PERSON] після 1974 року було присвоєно №33, що й спричинило в наступному помилкове внесення у реєстри помилкових даних Генічеською РДНК. Таким чином, існуюча заборона на відчуження порушує права та інтереси позивача, як власника майна, тому наявна заборона відчуження належне їй майно на даний час не має жодних правових юридичних підстав Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як вказані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі. На підставівикладеного,

Outcome: approved