Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу та моральної шкоди, посилаючись на те, що 27 травня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «вісім років онлайн» у ЄВРО № 20000007302171, на суму вкладу 10 326 Євро. 26 серпня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір № 006-23852-260814 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий у Євро, згідно з яким вклад залучався до 09 вересня 2014 року на суму 7 250 Євро. Крім того, в АТ «Дельта-Банк» позивачем було відкрито картковий рахунок [NUMBER] за договором № 002-23503-010313 від 01 березня 2013 року.. Відповідно до виписки за операціями по картковому рахунку з 01 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року сальдо за період становив 2 384,60 Євро. Пунктом 1.9 Договору № 006-23852-260814 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий у Євро визначено, що нараховані відсотки за вкладом виплачуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу, або в день продовження дії цього договору, а також в інший термін дострокового припинення дії цього договору, шляхом зарахування на поточний рахунок [NUMBER]. По закінченню строку дії вкладу - 09 вересня 2014 року відповідач свої зобов'язання за договором не виконав та коштів позивачу не повернув. Так, за заявою № 1 від 28 листопада 2014 року «Про продаж іноземної валюти для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності» відповідачем було продано 01 грудня 2014 року грошові кошти в сумі 3 250 Євро та 23 грудня 2014 року грошові кошти в сумі 1 000 Євро, тобто залишок грошових коштів, що знаходиться у відповідача становить 5 000 Євро. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути зазначені кошти, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Адвокат позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 5 000 Євро в валюті виконання зобов'язання, штрафні санкції в сумі 29 537 грн. 50 коп., завдану моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 6 500 грн. Представник відповідача до судового засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину не явки суду не повідомив. Суд, заслухавши думку адвоката, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2014 року між позивачем та АТ «Дельта-Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «вісім років онлайн» у ЄВРО № 20000007302171, на суму вкладу 10 326 Євро. 26 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 006-23852-260814 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий у Євро, згідно з яким вклад залучався до 09 вересня 2014 року на суму 7 250 Євро. Крім того, в АТ «Дельта-Банк» позивачем було відкрито картковий рахунок [NUMBER] за договором № 002-23503-010313 від 01 березня 2013 року. Відповідно до виписки за операціями по картковому рахунку з 01 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року сальдо за період становив 2 384,60 Євро. Пунктом 1.9 Договору № 006-23852-260814 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий у Євро визначено, що нараховані відсотки за вкладом виплачуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу, або в день продовження дії цього договору, а також в інший термін дострокового припинення дії цього договору, шляхом зарахування на поточний рахунок [NUMBER]. По закінченню строку дії вкладу - 09 вересня 2014 року відповідач свої зобов'язання за договором не виконав та коштів позивачу не повернув. 06 жовтня 2014 року позивач звернувся до АТ «Дельта-Банк» і оформив платіжне доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 1 від 07 жовтня 2014 року на переведення коштів до ПАТ «Фінанси та Кредит» загальною сумою 9 250 Євро. На виконання вищевказаного банківського переказу позивачем було сплачено грошові кошти в сумі 2 444 грн. 50 коп., що підтверджується розрахунково-касовим документом від 07 жовтня 2014 року, в якому вказано призначення платежу - оплата комісії за SWIFT переказ по клієнту [PERSON] Не зважаючи на тривалий проміжок часу SWIFT переказ до цього часу не здійснений. 06 листопада 2014 року позивач звернувся з заявою до Голови Ради Директорів АТ «Дельта-Банк» з вимогою перерахувати 9 250 Євро, яка залишена відповідачем без належного виконання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст. 629, 651 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від договору чи зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором вкладу незалежно від його виду (вклад на вимогу або строковий вклад) банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Так, за заявою № 1 від 28 листопада 2014 року «Про продаж іноземної валюти для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності» відповідачем було продано 01 грудня 2014 року грошові кошти в сумі 3 250 Євро та 23 грудня 2014 року грошові кошти в сумі 1 000 Євро, тобто залишок грошових коштів, що знаходиться у відповідача становить 5 000 Євро, які і підлягають до стягнення з Банку на користь позивача. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем. Згідно розрахунку, наданого позивачем пеня за період з 10 вересня 2014 року по 01 грудня 2014 року становить 749 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на день подання позову - 21 січня 2015 року (з розрахунку 18,30 грн. за 1 Євро), становить 13 706 грн. Згідно положень ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно розрахунку наданого позивачем 3% річних від простроченої суми заборгованості складає 1 054 грн., інфляційні - 11 437 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В даному випадку, враховуючи обставини справи суд вважає, що позивачем доведені моральні страждання, а тому в даному випадку дана вимога про стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі на суму 5 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат на правову допомогу склав 6 500 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 5 000 Євро в валюті виконання зобов'язання, штрафні санкції в сумі 29 537 грн. 50 коп., завдану моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 6 500 грн.

Outcome: approved