Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння земельною ділянкою,\~ посилаючись на наступні обставини. Позивач зазначив, що ій на праві приватної власності належить 1\\2 частки на житловий будинок № 328, який знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вул. Підгірна, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.2014 року. На земельній ділянці, яка відведена для розміщення та обслуговування житлового будинку № 328 по вул. Підгірній, відповідачі провели самочинне будівництво нерухомого майна, а саме: вбиральню - душ, вбиральню - душ, гараж. Також в проїзді до частини будинку, що належить позивачу, відповідачі встановили металеві ворота та перешкоджають ій в проході до будинку. Зазначене нерухоме майно перешкоджає позивачу користуватись земельної ділянкою, яка відведена їй для розташування та обслуговування житлового будинку. Відповідачі не мають ні договору оренди, ні права власності на земельну ділянку по вул. Підгірній, 328. Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Частиною 2. ст. 152 Земельного кодексу України передбачені способи захисту прав на земельні ділянки. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Представник відповідача [PERSON] Трет»як В.К. в судовому засіданні також вважали позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]С в судове засідання не з»явилися, надали судові письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність та не визнання позовних вимог. Суд, заслухав сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.2014 року , посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу в реєстрі за № 2805 позивачу [PERSON]О належить на праві спільної часткової власності ? частина житлового будинку, розташованого за адресою: м Бердянськ вул. Підгірна, 328. Відповідачам на праві спільної часткової власності належить домоволодіння по вул. Підгірній, 326 в м. Бердянську: [PERSON]С 7/40, [PERSON] 3/8 частин домоволодіння, [PERSON]В 2/30 частин цього домоволодіння, [PERSON] 23/60 частин домоволодіння № 326 по вул. Підгірній в м. Бердянську. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок № 326 по вул. Підгірній, 326, виготовленого станом на 27.09.2007 року вбиральні душі, гараж самочинно збудовані. Позивачем не надано судові належних доказів в обґрунтування, яким саме розміром земельної ділянки користується позивач, технічний паспорт на домоволодіння № 328, наданий позивачем, містить план земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок № 328, але не є документом про дійсний розмір земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача. Суду надані численні письмові докази відповідачами, а саме: генеральний план від 30.09.1963 року, генеральний план від 09.01.1968 року, ситуаційні схеми, на яких розташовані межі земельних ділянок по вул. Підгірній № 326 та вул. Підгірній 328 відповідно до рішень виконкому Бердянської міської ради народних депутатів від 26.09.1953 року № 563 та від 13.06.1991 року № 287, які також надані судові. Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння № 328 по вул. Підгірній в м Бердянську у тих межах, що нанесені КПТ, співвласники користуються земельною ділянкою 851 кв.м., що у 2 рази більше, ніж виділена земельна ділянка рішенням виконкому. Тобто, позивач не надав судові належних доказів, яка земельна ділянка, взагалі знаходиться в його користуванні, який її розмір, тому що в документах, наданих судові містяться різні дані про розмір земельної ділянки, виділеної позивачу в користування і що саме на земельній ділянці, яка знаходиться, в користуванні позивача відповідачі самочинно збудували нерухоме майно і таким чином здійснюють перешкоди позивачу в користуванні його земельною ділянкою Суду не наданий належний письмовий доказ акт про відведення меж земельних ділянок, які знаходяться в користуванні сторін в натурі, який би дійсно посвідчував розмір земельних ділянок, які знаходяться у фактичному користуванні власників домоволодінь № 326 домоволодіння № 328 та встановлював межі цих ділянок Відповідно до протоколу № 16/15 від 10.09.2015 року виїзного засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду звернень громадян, права яких порушуються співвласниками або сусідами шляхом самочинного будівництва житлових будівель, господарчо-побутових споруд, інших осіб вказано, що проїзд є землею загального користування домоволодіння № 326 та 328 по вул. Підгірна, тобто цим документом також підтверджується, що самочинно збудовані відповідачами споруди не знаходяться на земельній ділянці, яка була виділена для користування власнику домоволодіння № 328, тобто ці споруди знаходяться на землях органу місцевого самоврядування. Згідно із ч.7 ст. 376 ЦК України в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов»язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов»язана відшкодувати витрати, пов»язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Тобто, виходячи із аналізу вищевказаної норми закону, орган місцевого самоврядування може заявити позов про перебудову і тільки у разі відмови, особи, яка здійснила самочинне будівництво, здійснити таку перебудову, за позовом органу місцевого самоврядування суд може винести рішення про його знесення. К такому ж висновку прийшов і Верховний Суд України висловив свою позицію в правовому висновку, викладеному в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1,2, ч.1 ст. 355 ЦПК України за перше півріччя 2015 року в розділі спори про право власності та інші речові права. Таким чином, позов [PERSON] є незаконним і необґрунтованим і в його задоволенні слід відмовити, оскільки він заявлений не належним позивачем. На підставі ст..ст.376, 377, 386, 391 ЦК України і

Outcome: dismissed