Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS] , в якому посилається на ті обставини, що йому належить на праві приватної власності вищевказане домоволодіння, у якій окрім нього значяться зареєстрованими відповідачі по справі, які не проживають у даній квартирі з моменту продажу будинку. У зв`язку з наведеним просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS] . Ухвалою від 20.03.2018 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. 26.04.2019 року ухвалою залучено у якості третьої особи службу у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради. Представник позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов до суду не подали. Представник третьої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. 17.07.2019 року винесено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, про що постановлено ухвалу, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2018 року та витягу №146630503 від 23.11.2018 року належить домоволодінням [ADDRESS] . Відповідно до відповіді №16-21/496 від 11.02.2019 року відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Херсонської міської ради Херсонської області - вбачається, що у вказаному будинку значяться зареєстрованими відповідачі по справі, які відповідно до акту про не проживання від 21.01.2019 року у домоволодінні [ADDRESS] не проживають з 11.04.2012 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно доЗакону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню 768,40 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved