Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд\~стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 55\~223,44 грн. за завдану майнову шкоду, судові витрати у сумі 3\~842 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2\~000 грн.; усунути перешкоди у користуванні майном спільної власності, шляхом демонтування самовільно влаштованого тамбуру (перегородки) біля квартири [ADDRESS] та приведення сходової клітини біля цієї квартири у первісний стан за рахунок відповідача. Позивач мотивує вимоги тим, що відповідачка є власником [ADDRESS] . 11.11.2010 року з нею укладено договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій № к/228. В серпні 2018 року [PERSON] самовільно без отримання відповідних дозволів та погодження проектної документації, встановила біля своєї квартири тамбур, чим порушила вимоги діючого законодавства та обмежила доступ до місць загального користування будинку. З метою усунення порушень, 06.08.2018 року керівництвом ДП «СК-СЕРВІС» було винесено припис, зобов`язано [PERSON] демонтувати самовільно влаштований тамбур. Припис отримано відповідачем особисто 07.08.2018 року, про що зроблено відповідну відмітку. 21.02.2019 року керівництвом ДП «СК-СЕРВІС» було повторно винесено припис щодо зобов`язання [PERSON] демонтувати самовільно влаштований тамбур. Припис отримано відповідачем особисто 22.03.2019 року, про що зроблено відповідно відмітку. Проте, відповідачка до теперішнього часу порушення не усунула, самовільно влаштований тамбур не демонтувала. Щодо відшкодування майнової шкоди. Вночі 18.02.2019 року сталось затоплення нежитлових приміщень, ліфтових шахт та кабін ліфту в будинку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки вільний доступ до джерела несправності, встановленого у тамбурі квартири [ADDRESS] був відсутній, тому витрачено багато часу для з`ясування місця витоку води та відповідного реагування та усунення аварії. У зв`язку із виявленням факту затоплення, 18.02.2019 року комісією у складі директора ДП «СК - СЕРВІС», начальника котельної, сантехніка та майстра з обслуговування ліфтового господарства, складено Акт обстеження приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Комісією було проведено обстеження коридорних приміщень та місць знаходження будинкових комунікацій з 18 по 16 поверхи, встановлено джерело протікання води, а саме фільтр холодної води, що надходить до квартири [ADDRESS] . Фільтр був розташований в тамбурі квартири [ADDRESS] поза спеціального відведеного місця для розташування будинкових комунікацій, що послугувало проникненню води в ліфтові шахти, місця загального користування перед ліфтами та коридори з 16 по 11 поверхи, а також паркінг в будинку. На момент обстеження (18.02.2019 року о 9 годин 30 хвилин) встановлені наступні ушкодження внаслідок затоплення: наявність вологи та води в клемних коробках на даху кабіни, в блоці управління приводом дверей кабіни, панелі наказів кабіни, наявності вологи в вогнестійких матеріалах створом дверей шахти ліфта; ліфтові приямки ліфтів № 7 та № 8 були заповнені водою наполовину, напрямок до ліфту № 9 заповнено водою повністю. Згідно висновків комісії причиною затоплення є руйнування цілісності фільтра холодної води, що належить квартирі [ADDRESS] . Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2020 року позов задоволено. Ухвалою від 12 травня 2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2020 року по справі скасовано та призначено справу до судового розгляду в спрощеному позовному провадженні. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідачки заперечував проти задоволення позову, оскільки відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди. Вина відповідачки не доведена. Зазначає, що приміщення тамбуру було побудовано колишнім власником квартири, а не відповідачкою. Допитані свідки [PERSON] (директор ДП СК «Сервіс»), [PERSON] (мешканець будинку) підтвердили факти викладені в позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Щодо вимог про усунення перешкод. Дочірнє підприємство «СК-СЕРВІС» зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради 11.07.2008р., про що було видано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи бланк серія А01 № 505822. Згідно зі Статутом ДП «СК-СЕРВІС», затвердженим загальними зборами засновників 20.06.2008 р., основними видами його діяльності є надання комунальних послуг, надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, надання послуг з управління будинками (балансоутримання) тощо. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 27994398 від 15.11.2010 року та договором купівлі - продажу квартири № 1025 від 11.11.2010 року. Біля цієї квартири встановлений тамбур, який обмежує доступ до місць загального користування будинку та порушує вимоги законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту, чим порушині вимоги Закону України «Про архітектурну діяльність», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також Кодекс цивільного захисту України. Приморським районним відділом з надзвичайних ситуацій Одеської області Головним управлінням Державної служби України складено припис № 169 про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту від 19 липня 2018 року про демонтування самовільно влаштованих тамбурів, в тому числі в секції «В» поверх 16, квартира [ADDRESS] . З метою усунення порушень, 06.08.2018 року керівництвом ДП «СК-СЕРВІС» було винесено припис щодо зобов`язання [PERSON] демонтувати самовільно влаштований тамбур. Припис отримано нею особисто 07.08.2018 року, про що зроблено відповідну відмітку. 21.02.2019 року керівництвом ДП «СК-СЕРВІС» було повторно винесено припис щодо зобов`язання [PERSON] демонтувати самовільно влаштованоий тамбур. Припис отримано відповідачем особисто 22.03.2019 року, про що зроблено відповідну відмітку. В ході судового розгляду свідок [PERSON] , який є чоловіком відповідачки, пояснив, що в тамбурі біля квартири встановлений фільтр води та перегородки попередніми власниками, проте дозволи та погодження проектної документаціїна встановлення тамбуру не надав. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників\~(ст. 369 ЦК України). Переобладнання та перепланування жилих і підсобних приміщень проводиться лише з метою благоустрою квартири за відповідними проектами без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку. Положеннями\~ст. 382 ЦК України\~встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до положень ст.\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з\~ст. 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). З аналізу зазначених нормативно-правових актів слідує висновок, що основним при визначенні статусу приміщення слід вважати його функціональне призначення. Отже, приміщення для отримання статусу допоміжного має слугувати для:1) забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку; 2) забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. У\~Рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4- рп/2004\~(справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. 30 січня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 725/349/15-ц., провадження № 61-31424 св 18 (ЄДРСРУ № 79516726) досліджував питання користуванні спільною власністю та встановлення порядку користування підвальними приміщеннями у багатоквартирному будинку. У ч. 1 та 2\~ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України 09 листопада 2011 року № 14- рп/2011, положення п. 2\~ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~необхідно розуміти так, що власники квартир дво - або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є\~співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Відповідно до висновків, викладених у\~рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004, та згідно\~Конституції\~\~України\~всі суб`єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень.\~Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, у тому числі з питань улаштування мансард, надбудови поверхів та іншого. За змістом зазначеного висновку, будь-який власник або інша особа, яка на відповідній правовій підставі користується житловим чи нежитловим приміщенням, не наділяється абсолютним\~правом вирішувати порядок використання (переобладнання, перепланування тощо) місць загального користування чи на власний розсуд обмежувати інших співвласників у цьому. Згідно\~ст. 19 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~спільне майно власників квартир складається з неподільного і загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до висновків, викладених у наведеному вище рішенні Конституційного Суду України, правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, має визначатися відповідно до\~Конституції України\~(п. 7 ч. 1 ст. 92) виключно законами України. Власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. При цьому, згідно п. 4 вищезазначеного рішення Конституційного Суду України, під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Крім того, під час експлуатації приміщень житлових будинків слід керуватися також нормами «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених\~наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 року № 76,\~зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 927/11207 та нормами «Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572.\~\~\~\~\~\~\~\~ Вказаними «Правилами…» визначено, що допоміжні приміщення житлового будинку (вестибюлі, коридори, колясочні та інше) призначені для забезпечення експлуатації будинку або побутового і культурного обслуговування населення по місцю проживання. Тому, одноосібне користування цими приміщеннями є недопустимим. Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року N 572, зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року N 45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. Враховуючи викладене, необхідно усунути перешкоди у користуванні майном спільної власності, шляхом демонтування самовільно влаштованого тамбуру (перегородки) біля квартири [ADDRESS] та приведення сходової клітини біля цієї квартири у первісний стан за рахунок з [PERSON] . Щодо відшкодування майнової шкоди. В матеріалах справи міститься акт від 18 лютого 2019 про обстеження приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] згідно з яким «Комісією було проведено обстеження коридорних приміщень та місць, знаходження будинкових комунікацій з 18 по 16 поверхи, встановлено джерело протікання води, а саме - фільтр холодної води, що надходить до квартири [ADDRESS] . Фільтр був розташований в тамбурі квартири [ADDRESS] поза спеціально відведеного місця для розташування будинкових комунікацій, що послугувало проникненню води в ліфтові шахти, місця загального користування перед ліфтами та коридори з 16 по 11 поверхи, а також в паркінг будинку. На момент обстеження встановлені наступні ушкодження внаслідок затоплення: наявність вологи та води в клеємних коробках на даху кабіни, в блоці управління приводом дверей кабіни, панелі наказів кабіни; наявність вологи в вогнестійких матеріалах створом дверей шахти ліфта; ліфтові приямки ліфтів № 7 та № 8 були заповнені водою наполовину, а приямок ліфту № 9 - заповнено водою повністю. Згідно висновків комісії, причиною затоплення є руйнування цілісності фільтра холодної води, що належить квартирі [ADDRESS] . Також зазначено, на той час не надається можливим визначити вузли ліфта, які вийшли зі строю, оскільки існує волога. Необхідно 3-4 дні, щоб просохла волога. Даний акт складено та підписано у складі комісії директора ДП «СК-СЕРВІС»,\~начальника котельної,\~сантехніка та\~майстра по\~обслуговуванню ліфтів. Відомості про здійснення фотофіксації в акті не зазначено. Крім того, суд не приймає до уваги надані фотокартки оскільки вони не містять відомості, що здійснені під час проведення обстеження комісією та є невід`ємним додатком до акту та ту обставину, що на них зображені саме наслідки ліфтових шахт позивачів у зазначений ними час. Представник відповідача вказує, що зазначений акт складений лише зацікавленими особами без ії участі, тому є неналежним доказом. В порядку до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Примірник акту міститься в додатку 4 до цих Правил. Згідно з вимогами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій факт залиття та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті мають бути зазначені такі відомості: 1) дата складання акта (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) дата настання залиття; 4) адреса квартири; 5) опис того, що трапилося (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); 6) чітко зазначені причини залиття; 7) висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.; 8) підписи членів комісії та тих хто ознайомлений з актом. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Як вбачається із акту від 18.02.2019 року він не містить інформацію про ознайомлення [PERSON] з актом та присутність під час проведення обстеження 18 лютого 2019 року. Отже, при обстеженні приміщення тамбуру біля квартири [ADDRESS] та складанні акту власник не був присутнім, акт складений за ії відсутності. Також, позивачем не зазначено та не надані докази, що на обстеження тамбуру біля квартири [ADDRESS] запрошувалась мешканка цієї квартири, та позивачем вчинялись будь-які дії щодо забезпечення присутності відповідачки при такому обстеженні та складанні акту. Дефектний акт підписаний одноособово керівником Дочірнього підприємства «СК-СЕРВІС», припис про усунення порушень відповідачці не направлявся. Вищенаведені висновки відповідають усталеній практиці Верховного Суду України, викладеній у постановах від 23.08.2017 року у справі № 6-2125цс16 та від 20 листопада 2014 року у справі 6-28993св14, Постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року (справа № 2-1974/11), відповідно до яких, акт про залиття квартири, складений всупереч вимогам Правил, у разі якщо в ньому не зазначено, зокрема, характер залиття квартири та його причини, а також за відсутності висновку комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття, якщо в ньому не зафіксовано відомості щодо потерпілої та винної сторони, а також даних про осіб, присутніх при складанні акта не може бути належним та допустимим доказом. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1-3 ст. 102 ЦК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч. 7 цієї ж статті у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Суд також критично сприймає наданий позивачем висновок експерта № 38/2019 судової будівельно -технічної експертизи у справі від 10 вересня 2019 року щодо розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття ліфтових шахт та кабін ліфту в будинку за адресою: [ADDRESS] в розмірі 55\~223,44 гривень, оскільки висновок про причину залиття ліфтових шахт та кабін в будинку [ADDRESS] складений на підставі акту від 18.02.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, 1. суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 4. У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоду; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоду та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Верховний Суд звернув увагу в Постанові від 10.06.2019 у справі № 591/5118/14-ц на те, що, хоча цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях і передбачає презумпцію вини завдавачу шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме тією особою, до якого пред`явлено позов. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що акт від 18 лютого 2019 року не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідачкою з ії вини майнової шкоди позивачу. При таких обставинах позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, внаслідок завдання майнової шкоди у розмірі 55223,44 гривень є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо витрат на правову допомогу. Між ДП «СК-СЕРВІС» та адвокатом Савицькою О.М. укладено договір про надання правової допомоги № 02/09/18 від 01.09.2018 року. Так, згідно акту прийому передачі наданих послуг від 10.05.2019 року, вартість наданих правничих послуг із підготовки даної позовної заяви та подання її до суду складає 2 000,00 грн. З урахуванням часткового задоволення позову, необхідно стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ дочірнього підприємства «СК-СЕРВІС» 1000 гривень витрат на правову допомогу. При цьому, у зв`язку з частковим задоволенням позову, понесені судові підлягають стягненню з відповідачки в розмірі сплати за одну позовну вимогу.

Outcome: partial