Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до Путивльської міської ради, який обґрунтовував тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в м. Путивль. Окрім нього, іншими спадкоємцями першої черги за законом є доньки померлого - [PERSON] і [PERSON] Після смерті батька було заведено спадкову справу, а він подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття цієї спадщини, оскільки з [PERSON] вони попередньо домовились про сплату нею вартості його частки у спадковому майні. Однак після відмови від спадщини [PERSON] цього не зробила, а при повторному зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено в оформленні спадкових прав в зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Посилаючись на ці обставини, просив визнати його заяву про відмову від прийняття спадщини недійсною та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Судові витрати покласти на нього. В порядку ст. 33 ЦПК України за клопотанням позивача первісного відповідача замінено на [PERSON] і [PERSON] - спадкоємців, які прийняли спадщину. У судовому засіданні позивач позовні вимоги до цих відповідачів підтримав. Відповідачі позов визнали повністю, про правові наслідки визнання позову їм роз'яснено судом. Третя особа подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, проти позову заперечень не мала. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав (якщо таке не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб) ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно із ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в м. Путивль помер [PERSON], про що Путивльською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 133/2013 від 16.05.2013 року. Після смерті батька спадщину прийняли [PERSON] і [PERSON], а його син [PERSON], як спадкоємець за законом від прийняття спадщини відмовився, про що подав до нотаріальної контори письмову заяву від 25.06.2014 року. Оскільки зі змісту цієї заяви та наявної у справі письмової розписки від 23.10.2013 року вбачається, що така відмова від спадщини була зроблена всупереч вимогам ч.ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України поза межами 6-місячного строку для прийняття спадщини та під умовою сплати позивачеві вартості його частки у спадковому майні іншим спадкоємцем, відповідачем [PERSON], є підстави для визнання такої відмови від прийняття спадщини недійсною в силу в ч.ч. 1,3 ст. 215 ЦК України. Позаяк саме така відмова від спадщини під умовою стала причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, цей строк пропущений ним з поважних причин. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що таке визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved