Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ТОВ «Енера Схід» є єдиним постачальником універсальної послуги для побутових споживачів на території Луганської області, а відповідач є споживачем, якому був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , та укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг між ТОВ «Енера Схід» та фізичною особою [PERSON] від 24.11.2020 року. Позивач постачав відповідачу електричну енергію, а відповідач є споживачем у житловій будівлі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . Постачання електричної енергії відбувалось за тарифами, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 26.02.2015 року № 220 та постановою КМУ від 05.06.2019 року № 483. Таким чином у відповідача утворилася заборгованість з 25.03.2020 року по 28.02.2021 року за спожиту електричну енергію у сумі 6329,02 грн., яку відповідач не сплачує, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути на його користь вказану заборгованість за спожиту електричну енергію з відповідача а також понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 2 270, 00 гривен. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд відстрочити виплату заборгованості у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що між ТОВ «ЕНЕРА СХІД» та [PERSON] був укладений договір №TR_309A-114 від 24.11.2020 року про постачання електричної енергії (а.с.29-37). З виписки по рахунках споживача за спожиту та оплачену послугу електропостачання за період з січня 2019 року по лютий 2021 року, № особового рахунку: TR_309A-114, встановлено, що [PERSON] має заборгованість в період з березня 2019 року по лютий 2021 року у розмірі 6329,02грн. (а.с.24). Листом-повідомленням ТОВ «ЛЕО» від 22.02.2021 року № 01-24/2/459 вбачається, що на запит щодо надання інформації фактичних обсягів електричної енергії за період з січня 2019 року по січень 2021 року включно, споживачем за адресою: [ADDRESS] , було спожито 10247 кВТ в годину, що також підтверджується додатком до листа від 22.02.2021 року № 01-24/2/459 (а.с.22-23). 15.12.2020 року, позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою оплатити заборгованість (а.с.56-58). Пунктом 2.1. типового договору про постачання електричної енергії передбачено, що за вказаним договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Пунктом 5.1. типового договору про постачання електричної енергії передбачено, що споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку) затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до вказаного договору. Пунктами 5.3., 5.4. та 5.5. Ціна на електричну енергію визначається постачальником у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 глави 3 вказаного договору та у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію затвердженої Регулятором. Збільшення ціни на електричну енергію може бути здійснено лише у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 глави 3 цього договору. Ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» і ПРРЕЕ. Частина 1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно до положень ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII у редакції 01.07.2021, постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Суд дійшов висновку застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, і вважає що між ТОВ «Енера Схід» та [PERSON] укладено договір приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, суд враховуючи вищевикладене, встановив, що споживачем [PERSON] було спожиту електричну енергію однак не сплачено за її користування в період з березня 2019 року по лютий 2021 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 6329,02 грн., яку добровільно відповідач не сплачує, а тому вважає доцільним задовольнити позов ТОВ «Енера Схід» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2 270, 00 грн. у зв`язку з їх документальним підтвердженням (а.с.1,70). Окрім цього, суд вважає за необхідно роз`яснити відповідачу положення ч.1 ст. 435 ЦПК України з якої вбачається, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Outcome: approved