Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що 28.06.2012 року о 14 год. 00 хв. На перехресті вул. 50 -річчя СРСР - просп.Гурова, в місті Донецьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volkswagen Gold», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Subaru», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП, власнику автомобіля марки «Subaru», державний номер [NUMBER] була завдана матеріальна шкода в розмірі 105926,15 грн. Моторне (транспортне) страхове бюро України за заявою потерпілої особи на підставі умов Договору обов'язкового страхування та згідно з Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, виплатило страхове відшкодування потерпілій особі в розмірі 50000,00 грн. Також Моторне (транспортне) страхове бюро України понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. та витрати на аварійного комісара в розмірі 840,00 грн. Після проведення виплат [PERSON] у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Просив стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, грошові кошти в розмірі 50000,00 грн., витрати на аварійного комісара в розмірі 8400,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн. Представник позивача Ратушний С.І., який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.06.2012 року о 14 год. 00 хв. На перехресті вул. 50 -річчя СРСР - просп.Гурова, в місті Донецьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volkswagen Gold», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Subaru», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті ДТП автомобіль «Subaru», державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, вартість завданого власнику автомобіля збитку становить 105926,15 грн., що стверджується висновком автотоварознавчого дослідження №821/12-09 від 06.09.2012 року. Згідно постанови Ворошиловського районного суду Донецької області від 23.07.2012 року, яка набрала законної сили 03.08.2012 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Моторне (транспортне) страхове бюро України за заявою потерпілої особи [PERSON] відповідно до ст. 35 та п.п. а, ст. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно наказу № 3325 від 13.11.2012 р. «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/1-18441 від 14.11.2012 р. Згідно додаткової угоди № 33 від 10.03.2016 р. до Контракту про надання правової допомоги № 83 від 18.03.2013 р., Моторне (транспортне) страхове бюро України оплатило за виконання робіт за ведення справи 2000, 00 грн. Згідно ст..509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України №1961-IV від 01.07.2004 р. «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -Закон № 1961-IV), із змінами, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Пунктом 2.1 ст.2 Закону № 1961-IV встановлено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що завданням Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до пп. а п.41.1 ст.41 цього Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. Частиною 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, про що надано належні та допустимі докази підтвердження виплати страхового відшкодування та зворотнього права вимоги, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1378 грн. 00 коп. покласти на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved