Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що він являється основним квартиронаймачем квартири № 3а в буд. 5А по вул. Гаркуші в м. Івано-Франківськ, де проживає він та його дружина [PERSON] Крім цього в дані квартирі прописана відповідач [PERSON], яка являється донькою племінниці позивача. З моменту прописки, відповідач періодично з'являлась по місцю реєстрації разом зі своєю матір'ю. З 2014 року вона взагалі не з'являлась у квартирі, та місце її проживання позивачу не відомо. В січні 2016 року відповідач досягла повноліття. Ніяких витрат по утриманню квартири відповідач не несе. Просив суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за зазначеною вище адресою. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Ч. 1 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] набув право на зайняття квартири № 3а будинку № 5а, що по вул. Гаркуші в м. Івано-Франківську з 05.02.1992 року, що підтверджується копією паспорта. Відповідно до довідки, виданої КП «Муніципальна інвестиційна компанія» № 02-02/1996 від 25.05.2017року про склад сім'ї, у квартирі [ADDRESS] в м. Івано-Франківськ зареєстровані громадяни: [PERSON], [INFO] - основний квартиронаймач, [PERSON], [INFO] - дружина, та [PERSON], [INFO] - онука (а.с.7). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Наведені позивачем обставини про те, що відповідач [PERSON] фактично не проживає у вказані вище квартирі з 2014 року підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON]О та [PERSON] Також свідки зазначили, що речей відповідача в квартирі не має, перешкод зі сторони позивача щодо користування житлом відповідачу не здійснювалося. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подала. Виходячи з системного аналізу зазначених правових норм, та враховуючи те, що відповідач [PERSON] без поважних причин більше шести місяців не проживає в квартирі, якою користується на законних підставах позивач [PERSON] разом з дружиною, що в свою чергу породжує негативні наслідки для останнього та ставить його в незручне становище, оскільки, відповідач не бере участі в утриманні житла. Однак реєстрація відповідача у спірній квартирі чинить перешкоди позивачу у здійсненні права користування майном. Тому суд вважає, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved