Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок (кадастрові номера [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]), укладених 01.10.20105 р. між [PERSON] та ПП «Влахос», оскільки [PERSON], який був зазначений в державному акті на право власності на землю в якості уповноваженої особи від співвласників, уклав договори оренди та передав землю в оренду ПП «Влахос» без відома та згоди усіх співвласників, що є порушенням ст. 88 ЗК України. При укладенні договорів оренди землі було порушено одну з загальних вимог, додержання якої є необхідним для чинності правочину, а саме [PERSON] не мав необхідного обсягу дієздатності для укладення оспорюваних договорів, а саме не був одноосібним власником земельних ділянок, які ним були передані в оренду за оспорюваними договорами, та не володів одноосібно правом їх користування, у зв'язку з чим на підставі ст. 215 ЦК України позивач просив визнати недійсними оспорюванні договори оренди. Представники відповідача ПП «Влахос» Стойловський А.Г. та Леснічевський Р.Г. заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки, на думку представників відповідача, позивач [PERSON] не є носієм прав на захист яких, фактично спрямований позов, так як не набув права спільної часткової власності на певний земельний пай, оскільки його право власності на земельну ділянку не було оформлено відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV, та відсутнє перенесення в натурі, на місцевості меж земельної ділянки. Натомість, згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 50161744 від 17.12.2015 р., № 50407386 від 21.12.2005 р., № 50406714 від 21.12.2015 р., № 50270081 від 18.12.2015 р., № 50528576 від 22.12.2015 р., на час державної реєстрації за ПП «Влахос» права оренди за оспорюваними правочинами державним реєстратором Ренійського районного управління юстиції Одеської області власником спірних земельних ділянок було визнано [PERSON] Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки уклав оспорюванні договори оренди земелі, з метою не сплачувати земельний податок на неї. Яких-небудь інших повноважень, окрім державного акту на право власності на земельну ділянку, на укладення договорів оренди землі він не мав. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги на підставі викладених у позовній заяві обставинах, окремо на заперечення представників відповідача зазначили, що відповідач [PERSON], як і всі співвласники свого часу, отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) на 3,43 умовних кадастрових гектара землі, який відповідно до ст. 2 ЗУ від 05.06.2003 р. № 899 - IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власників земельних часток (паїв)» є основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай). На підставі цього сертифікату відповідач [PERSON] отримав державний акт на землю у розмірі 1,76 га орної землі на богарі, у зв'язку з чим твердження представників відповідача, що [PERSON] є одноосібним власником земельної ділянки розміром 133,78 га є хибним. Крім того, оренда плата, яка вказана в оспорюваних договорах оренди визначена у розмірі 1% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є порушенням Указу президента України № 92 від 02.02.2002 р., згідно якого було запровадженно плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю). В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія розпорядження Ренійської РДА «Про передачу земельних часток (паїв) громадянам - власникам сертифікатів у спільну часткову власність» від 27.02.2004 р. № 64-А/2004, згідно якого було безоплатно передано у спільну часткову власність земельні ділянки, в розмірі земельної частки (паю), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, переданих у колективну власність колишньому ВАТ «Насінницький радгосп «Перемога» уповноваженим особам, в т.ч. [PERSON] (масив [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]); копія державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану на масиві [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, уповноважена особа земельної ділянки - [PERSON], список власників додається, серія [NUMBER] від 08.04.2004 р.; додаток до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], список на 1137 чоловік; копія витягу № 50161744 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме право оренди земельної ділянки 82,7195 га ріллі, орендодавець (власник) - [PERSON], орендатор - ПП «Влахос», підстава виникнення права - договір оренди від 01.10.2015 р.; копія договору оренди землі площею 82,7195 га ріллі, укладений 01.10.2015 р. між [PERSON] та ПП «Влахос» в особі Стойловського А.Г., орендна плата - 1 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки; копія акту приймання - передачі (на місцевості) земельної ділянки розміром 82,7195 га ріллі, переданої в короткострокову оренду ПП «Влахос»; копія витягу № 50407386 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме право оренди земельної ділянки 16,9780 га ріллі, орендодавець (власник) - [PERSON], орендатор - ПП «Влахос», підстава виникнення права - договір оренди від 01.10.2015 р.; копія договору оренди землі площею 16,9780 га ріллі, укладений 01.10.2015 р. між [PERSON] та ПП «Влахос» в особі Стойловського А.Г., орендна плата - 1 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки; копія акту приймання - передачі (на місцевості) земельної ділянки розміром 16,9780 га ріллі, переданої в короткострокову оренду ПП «Влахос»; копія витягу № 50406714 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме право оренди земельної ділянки 16,7688 га ріллі, орендодавець (власник) - [PERSON], орендатор - ПП «Влахос», підстава виникнення права - договір оренди від 01.10.2015 р.; копія договору оренди землі площею 16,7688 га ріллі, укладений 01.10.2015 р. між [PERSON] та ПП «Влахос» в особі Стойловського А.Г., орендна плата - 1 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки; копія акту приймання - передачі (на місцевості) земельної ділянки розміром 16,7688 га ріллі, переданої в короткострокову оренду ПП «Влахос»; копія витягу № 50528576 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме право оренди земельної ділянки 11,4491 га ріллі, орендодавець (власник) - [PERSON], орендатор - ПП «Влахос», підстава виникнення права - договір оренди від 01.10.2015 р.; копія договору оренди землі площею 11,4491 га ріллі, укладений 01.10.2015 р. між [PERSON] та ПП «Влахос» в особі Стойловського А.Г., орендна плата - 1 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 08.04.2004 р. на підставі розпорядження Ренійської РДА від 27.02.2004 р. «Про передачу земельних часток (паїв) громадянам - власникам сертифікатів у спільну часткову власність», в результаті розпаювання землі, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 133,78 га, яка розташована на масиві [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] (кадастрові номери [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]) на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області у спільну часткову власність власникам земельних сертифікатів, у державному акті, уповноваженою особою від співвласників земельної ділянки, вказано [PERSON], список співвласників земельної ділянки у кількості 1137 чоловік до державного акту додається. 01.10.2015 р. уповноважена особа від співвласників земельної ділянки за державним актом на право власності на земельну ділянку [PERSON] уклав із ПП «Влахос» в особі керівника Стойловського А.Г. договори оренди землі розміром: 82,7195 га (кадастровий номер [NUMBER]); 16,9780 га (кадастровий номер [NUMBER]); 16,7688 га (кадастровий номер [NUMBER]); 5,86011 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 11,4491 га (кадастровий номер [NUMBER]) строком на 25 років. В договорі зазначені усі істотні умови договору оренди землі, передбачені ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», в тому числі визначена орендна плата у розмірі 1 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. На підставі укладених договорів оренди землі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права було зареєстровано за ПП «Влахос» право оренди на вищевказані земельні ділянки. Оскільки, оспорюванні договори оренди землі були укладені уповноваженою особою від співвласників земельної ділянки [PERSON] з ПП «Влахос» в особі Стойловського А.Г., без згоди усіх співвласників земельної ділянки, крім того, розмір орендної плати в договорах оренди визначений нижче розміру оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, встановлений Указом президента України № 92 від 02.02.2002 р., позивач та його представники просять визнати ці договори недійсними, відповідно до положень 215 ЦК України. Вивчивши матеріали справи та надані документи, заслухавши сторони по справі та їх представників, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» члени ВАТ «Семсовхоз «Перемога», в колективній власності якого знаходився земельний масив на території Котловинської сільської ради Ренійського району, оформили сертифікати на земельні паї та у відповідності до законодавства здійснили розпаювання землі з передачею її в спільну власність. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до розпорядження Ренійської РДА № 69/А-2004 р. від 27.02.2004 р. про передачу земельних часток (паїв) громадянам - власникам сертифікатів у спільну часткову власність, був оформлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яким земельну ділянку загальною площею 133,78 га (масив [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER]), яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області було передано в спільну часткову власність власникам земельних сертифікатів. Список співвласників земельної ділянки у кількості 1137 чоловік до державного акту про право власності на земельну ділянку додається. Ч. 1, 2 ст. 88 ЗК України, встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Як встановлено у судовому засіданні, договір про спільну часткову власність між [PERSON] та іншими співвласниками земельної ділянки, згідно списку громадян - співвласників, яким надаються земельні ділянки в масивах [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER], в якому був би встановлений порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, не укладався. Договори оренди землі від 01.10.2015 р. б/н були укладені без згоди усіх власників земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], який зазначений у державному акті як уповноважена особа від співвласників земельної ділянки, уповноважений лише на отримання державного акту, жодних повноважень щодо користування та розпорядження земельною ділянкою в нього не було, що він підтвердив у судовому засіданні. Ст. 203 ЦК України, встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що договори оренди земельних ділянок розміром 82,7195 га (кадастровий номер [NUMBER]); 16,9780 га (кадастровий номер [NUMBER]); 16,7688 га (кадастровий номер [NUMBER]); 5,86011 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 11,4491 га (кадастровий номер [NUMBER]) від 01.10.2015 р., укладені з порушенням ч. 2 ст. 203 ЦК України, тобто укладені особою, яка не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності для вчинення цих правочину, що є підставою для визнання їх недійсними відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Суд не приймає до уваги заперечення представників відповідача про визнання недійсними окремих положень правочину, що не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, оскільки при укладанні цих договорів оренди землі порушені загальні (фундаментальні) вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, в розумінні ст. 203 ЦК України. В даному випадку порушені права співвласників земельної ділянки, які незаконно позбавлені права користування власними земельними ділянками. Крім того, ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» передбачені істотні умови договору оренди землі, однією з якої є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 р. № 92/2002, запроваджено плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) . В оспорюваних договорах оренди землі орендна плата визначена у розмірі 1 % від нормативно грошової оцінки, що не відповідає розміру визначеному в Указі Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 р., крім того визначений розмір орендної плати не влаштовує інших співвласників земельної ділянки, про що було заявлено представниками позивача, один з яких є співвласником земельної ділянки. Таким чином, судом встановлено, що при укладенні договорів оренди землі порушено одну із істотних умов договору оренду землі, передбачену ст. 15 ЗУ «Про оренду землі». Суд також не приймає до уваги заперечення представників відповідача стосовного того, що позивач по справі не є носієм прав на захист яких фактично спрямований позов у даній справі, оскільки [PERSON] не набув право спільної часткової власності на певний земельний пай, так як його право власності на земельну ділянку не було оформлено відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV, виходячи з наступного. Згідно до ч . 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1955 р. № 720/95 члени ВАТ «Семсовхоз Перемога», в колективної власності якого знаходився земельний масив на території Котловинської сілької ради Ренеійського району, оформили сертифікати на земельні паї, в тому числі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Згідно п. 5 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1955 р. № 720/95, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 р. основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно ст. 12 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 р. власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності. Таким чином, на підставі отриманих сертифікатів на земельну частку (пай) був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 08.04.2004 р., на підставі якого у позивача та у інших співвласників виникло право спільної часткової власності на земельну ділянку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оспорювані договори оренди землі укладені з порушенням ч. 2 ст. 203 ЦК України, ч. ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», порушують права співвласників земельної ділянки, які незаконно позбавлені права користування власними земельними ділянками, у зв'язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України, визнає їх недійсними. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача солідарно.

Outcome: approved