Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 14.06.2014 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя з відповідачем не склалось. Приблизно в середині 2017 року відповідач забравши дитину, виїхала на постійне проживання до України. З моменту від`їзду відповідача вони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, відсутні сімейні відносини. Позивач до суду не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач подала заяву про визнання позовних вимог, де зазначила, що згодна на розірвання шлюбу, справу просила розглядати без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Клопотань по суті спору сторонами не заявлялося. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.06.2014 року. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім`ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім`ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved