Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] на свою користь 25357,88 грн., в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2018 року на перехресті вулиці Волинської та проспекту Повітрофлотського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля, який належить ДПП «СКС ML200-12 МП », д.н. [NUMBER] , та автомобіля «Skoda Oktavia», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ДТП сталося з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.09.2018 року. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «СКС ML200 -12МП», д.н. [NUMBER] , який належить позивачу ДПП. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №19/13-1/15-ЕД/19 від 20.06.2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «СКС ML200-12МП», д.н. [NUMBER] , у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.07.2018 року станом на момент проведення дослідження складає 63333,19 грн. Таким чином, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу було завдано матеріальну шкоду в сумі 63333,19 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу «Skoda Oktavia», д.н. [NUMBER] , була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 8237427 ПАТ «СК «Країна». У зв`язку з настанням страхового випадку, ПАТ «СК «Країна» 18.01.2019 року здійснила виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні в сумі 37975,31 грн. Однак, вартість матеріального збитку, завданого ДПП у результаті ДТП складає 63333,19 грн., з урахуванням чого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю матеріального збитку та страховим відшкодуванням, яка становить 25357,88 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.01.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.07.2018 року на перехресті вулиці Волинської та проспекту Повітрофлотського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля, який належить ДПП «СКС ML200-12 МП », д.н. [NUMBER] , та автомобіля «Skoda Oktavia», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.09.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Skoda Oktavia», д.н. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Згідно висновку експертного дослідження №19/13-1/15-ЕД/19 від 20.06.2019 року, складеного Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «СКС ML200-12МП», д.н. [NUMBER] , в результаті пошкодження, яке відбулося 17.07.2018 року, станом на момент проведення експертного дослідження складає 63333,19 грн. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу «Skoda Oktavia», д.н. [NUMBER] , була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 8237427 ПАТ «СК «Країна». У зв`язку з настанням страхового випадку, ПАТ «СК «Країна» 18.01.2019 року здійснила виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні в сумі 37975,31 грн. Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь різницю між фактичною вартістю матеріального збитку та страховим відшкодуванням, яка становить 25357,88 грн., на що слід зазначити наступне. Статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 25357,88 грн., в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1921,00 грн. за відшкодування матеріальної шкоди.

Outcome: approved