Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду, мотивуючи це тим, що 30 травня 2013 року померла [PERSON], при житті, 22 березня 2012 року, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу [PERSON], належну їй згідно державного акту на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,99 га, розташовану на території селищної ради Петрівського району Кіровоградської області. Однак, коли позивач звернувся до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, то йому було відмовлено, так як виявилось, що [PERSON] 04 квітня 2012 року склала заповіт на імя свого сина [PERSON] відповідача по даній справі, у якому вона помилково вказала, що заповідає йому все належне їй майно, а не житловий будинок, розташований по вул.Ворошилова,136 в смт.Петрове Петрівського району Кіровоградської області, а тому він змушений звернутися до суду про визнання за ним права власності на спадкове майно згідно заповіту від 22 березня 2012 року. В судове засідання позивач не зявився, але подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, але подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, з позовом згоден в повному обсязі. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30 травня 2013 року померла [PERSON] (а.с.5). При житті, 22 березня 2012 року, [PERSON] склала заповіт(а.с.6), яким заповіла позивачу належну їй згідно державного акту на право приватної власності на землю серія IV-КР № 018434 виданого 15 березня 2001 року Петрівською селищною радою Петрівського району Кіровоградської області земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,99 га, розташовану на території селищної ради Петрівського району Кіровоградської області (а.с.7). Однак, коли позивач звернувся до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини, то йому було відмовлено, так як виявилось, що [PERSON] 04 квітня 2012 року склала заповіт (а.с.25) на імя свого сина [PERSON] відповідача по даній справі, у якому вона помилково вказала, що заповідає йому все належне їй майно, а не житловий будинок, розташований по вул.Ворошилова,136 в смт.Петрове Петрівського району Кіровоградської області. І хоча з розяснень, що надані у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказується, що заповіт є правочином, і тому на нього поширюються загальні положення про правочин, а з пункту 18 цієї ж Постанови вбачається, що недійсність окремого розпорядження, що міститься в заповіті, може бути підставою для визнання недійсним заповіту лише в цій частині, у даному випадку не має необхідності визнавати даний заповіт частково недійсним, так як її син [PERSON] відповідач по даній справі звернувся з заявою про прийняття спадщини після її смерті у вигляді належного їй житлового будинку і не заперечує проти визнання за позивачем права власності згідно заповіту на імя [PERSON], від 22 березня 2012 року. Крім того, коли позивач звернувся до нотаріальної контори, щоб оформити спадщину згідно заповіту на його імя, з врахуванням того, що відповідач по справі бажає відмовитися від успадкування заповіданої позивачеві [PERSON], належної їй земельної ділянки, так як він успадковує згідно заповіту належний їй житловий будинок, то нотаріусом було відмовлено у звязку з тим, що був пропущений строк на відмову від спадкового майна і тому нотаріально оформити такий правочин не можливо . Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому ч.5 даної статті вказує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч.1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. На підставі викладеного та враховуючи те, що відповідач по справі не заявляє претензій на заповідану позивачеві, земельну ділянку і до цього часу відповідач не отримав та не бажає отримувати свідоцтво про право власності на дане спадкове майно і відмовляється на користь позивача, тому суд вважає, що за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом, можливо визнати право власності на спадкове майно [PERSON]І,, а саме земельної ділянки, а тому позов слід задовольнити. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 16,328,1223, 1268 ЦК України.

Outcome: approved