Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості. Мотивує свої позовні вимоги тим, що 20 травня 2009 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк»(до зміни назви АКБСР «Укрсоцбанк») в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсобанк» було укладено договір банківського вкладу «Інвестиційний», предметом якого було розміщення 37000 гривень з оплатою 21-го відсотка річних терміном на 1-н рік. Як зазначає позивач вклад було здійснено угривнях, а в подальшому відбулася капіталізація вкладу та було нараховано відсотки у євро. Позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по депозитному вкладу у розмірі 37911.53 Євро та заборгованість по відсоткам у розмірі 7026.26 Євро. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. В задоволенні позову просив суд відмовити повністю. Заслухавши представників сторін, [PERSON], дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Матеріалами справи не доводиться що між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Інвестиційний» від 20 травня 2009 року. Позивачем не надано суду примірника договору банківського вкладу, а так само не надано належним чином завіреної копії такого договору. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» стверджував в ході судового розгляду про відсутність у банку будь-яких документів які б свідчили про укладення між сторонами спору такого договору банківського вкладу і таке твердження представника ПАТ «Укрсоцбанк» не було спростовано належними і допустимими доказами в ході розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержавною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності(банківським правилам) та звичаям ділового обороту. З матеріалів ксерокопії договору вбачається, що такий не містить вірні реквізити ПАТ «Укрсоцбанк», а наявні у к ньому реквізити є відмінними від реквізитів зазначених у виписці з ЄДРПОУ. Також позивачем не надано суду доказів того, що ним було внесено на депозитний рахунок банку будь-які кошти. Суд не бере до уваги надані позивачем копії розпоряджень, оскільки такі не є документами які б підтверджували факт внесення коштів клієнтом на депозитний рахунок. При цьому у жодній копії наданих позивачем документах не міститься номера розрахункового рахунку на який було зараховано такі кошти [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 1059 ЦК України, у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Також суд бере до уваги ту обставину, що позивачем не надано доказів пролонгації вказаного договору банківського вкладу, оскільки відповідно до матеріалів копії договору наданого позивачем, такий укладався на строк 3-ри місяці і всі подальші зміни та доповнення до такого повинні вчинятися у письмовій формі. Натомість будь-яких доказів пролонгації такого суду надано не було. В той же час з матеріалів справи вбачається, що при підписанні зазначеного договору в інтересах банку 20.05.2009 року діяла [PERSON] на підставі довіреності, однак така довіреність припинила свою дію 31.12.2006 року, про що в матеріалах справи міститься відповідний доказ. Також суд не бере до уваги твердження позивача про те, що при вирішенні даного спору необхідно застосовувати правила статті 1172 ЦК України, оскільки позивачем не доведено факту та розміру заподіяної шкоди особи - працівника, яка їх вчинила, що на погляд суду за відсутності відповідного вироку, який набрав законної сили не може бути покладено судом в основу мотивування даного рішення суду. Беручи до уваги вищенаведені мотиви та проаналізувавши доводи сторін, суд у сукупності з дослідженими доказами дійшов висновку про безпідставність вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні позову повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed