Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що відповідач добровільно покинув місце проживання у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], не приймає участь в її утриманні, оплаті житлово-комунальних послуг, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зобов'язати Обухівський районний відділ УДМС зняти [PERSON] із реєстрації у цій квартирі. Під час судового розгляду до участі в справі було залучено співвідповідача Обухівський районний відділ управління Державної міграційної служби України в Київській області, третю особу [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач перебуває у розшуці, не оплачує житлово-комунальні послуги. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав, про причини неявки не повідомив. Представник відповідача Обухівського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечила. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Право власності на спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] належить у рівних частинах сторонам та третій особі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які отримали право користування квартирою як одна сім'я на підставі ордеру в 1980 році, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01.02.1995 року, ордером, технічним паспортом. Сторони та третя особа [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою підприємства по обслуговуванню житла виконкому Української міськради, паспортом. Відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає із 11.07.2014 року, що підтверджується актами про не проживання. Відповідач [PERSON] перебуває у розшуці за вчинення злочину, що підтверджується довідкою Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Третина спірної квартири перебуває у власності відповідача, передбачених законом підстав для обмеження відповідача у здійсненні права власності, користуванні своєю власністю позивачем не вказано та судом не виявлено. Відповідно до ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] був вселений у квартиру як власник та член сім'ї інших власників, доказів його непроживання у квартирі терміном понад рік суду не подано. Посилання позову на ст.ст. 71,116,157 ЖК України суд вважає безпідставними, оскільки відповідач має у власності частину спірної квартири, судом не виявлено наявності правовідносин та обставин, які б регулювались цими нормами житлового права. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає, що під час судового розгляду факт порушення прав власника недоведений належними і допустимими доказами, позивач всупереч вимогам ст.ст. 10,11,60 ЦПК України не довів правомірності своїх вимог, достатніх правових підстав обмежувати власника у праві користування своєю власністю не виявлено, обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів не грунтується на законі. За таких обставин, суд вважає позов безпідставним, тому в його задоволенні слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed