Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про поділ житлового будинку, господарських споруд та земельної ділянки, з виділом йому в натурі по 2/3 та 1/3 частини, що належать сторонам на праві спільної часткової власності, усунення перешкод в користуванні власністю та про вселення. В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті, позивач змінив свої позовні вимоги у зв'язку з тим, що згідно проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2016 року, розділ житлового будинку [ADDRESS] з виділом в натурі 2/3 та 1/3 частин не можливий. Згідно змінених позовних вимог, які були також в подальшому уточнені в частині розміру грошової компенсації, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] грошову компенсацію за 2/3 частини житлового будинку у спільній частковій власності в розмірі 99 990 грн., а також судові витрати по справі: по сплаті судового збору та за проведення експертизи. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у уточненій позовній заяві. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та уточненнях до неї . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона не проти сплатити позивачу грошову компенсацію вартості 2/3 частки домоволодіння, проте у зв'язку із скрутним матеріальним становищем позбавлена можливості її виплатити. Розмір компенсації є для неї досить значним, тому сплатити ці кошти вона зможіть лише через декілька років, сплачуючи позивачу по 500 грн. щомісячно. У зв'язку з викладеним в задоволенні позову просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є рідною сестрою позивача [PERSON], і вони удвох успадкували житловий будинок [ADDRESS] після смерті своїх батьків. Відповідно до рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.08.2014 року з внесеними ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.09.2014 року виправленнями за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] та на 2/3 частки земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами, загальна площа якої складає 0,0782 га; за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] та на 1/3 частку земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами, загальна площа якої складає 0,0782 га. (а.с. 5-8). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу на праві спільної часткової власності належить 2/3 частини буд.[ADDRESS] (а.с. 14). Данні обставини підтверджені матеріалами справи та ніким не оспорюються. Пункт 1 ст.319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Здійснення права спільної часткової власності регулюється статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2016 року, ринкова вартість домоволодіння [ADDRESS] на час оцінки складає 197 743 грн. Розподіл житлового будинку [ADDRESS] на 2/3 та 1/3 частки з виділенням їх в натурі, відповідно до висновків вказаної судової будівельно-технічної експертизи - неможливий, враховуючи планування житлового будинку, а також вимоги закону, що пред'являються до окремих ізольованих квартир (а.с. 74-86). З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-4цс14 від 19 лютого 2014 року, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки квартири, якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і виходячи при цьому з інтересів останніх (їх скрутного матеріального становища), суду слід перевірити можливості сплати відповідачами такої компенсації і враховувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON], не працює, оскільки займається вихованням 5 неповнолітніх дітей, на яких отримує соціальну допомогу в розмірі встановленому законом для дітей відповідного віку, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради №386/1 від 24 жовтня 2012 року. В спірному будинку, крім відповідача [PERSON] також проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які фактично займають частки житлової площі, що належать позивачу [PERSON], що робить неможливим реалізацію його прав в частині користування та розпорядження належними йому як власнику частками спірного будинку. Оскільки у відповідача немає іншого житла та враховуючи кількість дітей, які проживають разом з нею, вона була згодна виплачувати позивачу [PERSON] в рахунок компенсації за його частку у праві спільної часткової власності щомісячні платежі, розмір яких вона точно зазначити не могла, але в будь-якому разі не менше 500 грн. щомісячно. Разом тим, матеріалами справи підтверджується факт того, що відповідач проживаючи в спірному будинку проводить поліпшення своїх житлових умов, шляхом встановлення металопластикових вікон та дверей, що потребує значних витрат, лише на протязі 2012-2013 років було витрачено 22 000 грн., що вказує сама відповідач [PERSON] у своїх запереченнях. Натомість відповідач не здійснює будь-яких виплат позивачу [PERSON] за користування його частками домоволодіння. Враховуючи зазначене суд, сприймає критично ті докази, які відповідач надала до суду, щодо її скрутного матеріального становища, оскільки також згідно довідки № 3353 від 26.05.2016 року, що видана Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради, вона фактично отримує кожного місяця 11 417 грн. Субсидію не отримує. Крім цього, суд зазначає, що відповідач фактично не заперечувала проти стягнення з неї грошової компенсації, але вважала виплату всієї суми відразу занадто значною. В той же, час відповідно до вимог ст.373 ЦПК України суд може за заявою сторони, з врахуванням обставин, що утруднюють виконання рішення суду, вирішити питання про його розстрочку рівними частинами на визначений строк. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди, зокрема, мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Згідно проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 5010/5011-15 від 10 лютого 2016 року ринкова вартість домоволодіння [ADDRESS] на час оцінки складає 197 743 грн., тобто 2/3 частки - становить суму у розмірі 131 828, 66 грн. В подальшому у зв'язку із зменшенням розміру своїх вимог позивач визначив суму грошової компенсації у розмірі 99 990 грн., вважаючи її достатньою для компенсації вартості його частки домоволодіння. Враховуючи положення ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласників на виділ частки із спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. Крім того, відповідно до роз'яснень викладених у п.7 вище вказаної Постанови ВСУ зазначено, що судам не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Виходячи з вище наведеного, суд погоджується з доводами позивача [PERSON] відносно того, що іншого способу вирішення даного житлового спору, окрім як припинення його права власності на частку у домоволодінні з присудженням йому грошової компенсації, не існує, оскільки реальний поділ житлового будинку не можливий згідно висновку експертизи, користуватися своєю частиною домоволодіння він не може і припинення права власності відповідачки [PERSON] на її частку в спільному майні з виплатою їй грошової компенсації також не можливо, внаслідок того, що іншого житла у неї немає. Отже, на підставі встановлених обставин справи, а саме того, що поділ будинку і його спільне використання сторонами є неможливим, права позивача як співвласника майна на даний час порушуються, а також враховуючи відсутність належних доказів зі сторони відповідача про те, що виплата зменшеної позивачем грошової компенсації буде становити для неї надмірний тягар, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з одночасним припиненням права власності позивача на спірне майно. Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-4цс14 від 19 лютого 2014 року, оскільки при вирішенні справи саме таким чином, будуть враховані інтереси обох сторін, що зобов'язаний робити суд під час розгляду справ даної категорії. Питання про судові витрати вирішується згідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved