Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до першого відповідача [PERSON], другого відповідача Ужгородської міської ради, третього відповідача Відділу Держкомзему у місті Ужгород Головного управління Держкомзему у Закарпатській області, третя особа [PERSON], за якою просить суд: - визнати недійсним рішення 5-ої сесії пятого скликання № 1228 від 04.09.2009 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки пл. 0,10 га по вулиці Гагаріна, 171 та державного акту серії ЯК № 738488 від 22 січня 2010 року про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0917 га. по вулиці Гагаріна № 173 в місті Ужгороді. - зобовязати Відділ Держкомзему у місті Ужгороді скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. Державним актом серії ЯК № 738488 від 22 січня 2010 року про право власності на земельну ділянку відповідача [PERSON] визнано власником земельної ділянки площею 0,0917 га. за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна,171 по сусідству з яким проживає його недієздатна сестра [PERSON] [PERSON] являється землекористувачем земельної ділянки по вул. Гагаріна,173 і рішенням Ужгородської міської ради від 26.03.1997 року за №47 земельну ділянку площею 0,10 га їй надано у приватну власність. Під час виготовлення підприємством «Ужгеостар» технічної документації із землеустрою, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку по вул. Гагаріна, 173 в м. Ужгороді було встановлено, що межа земельної ділянки відповідача [PERSON] заступає на земельну ділянку, що перебуває в користуванні [PERSON] Остання з 24 березня 1977 року перебуває на обліку у психоневрологічному диспансерному відділенні Ужгородської міської поліклініки з діагнозом: епілепсія з недоумством та судовим рішенням від 03 червня 2008 року визнана недієздатною, у зв'язку з чим [PERSON] призначено її опікуном. Саме з причин хворобливого стану [PERSON]О не могла усвідомлювати подій, що відбувалися під час оформлення відповідачем документів на приватизацію сусідньої земельної ділянки, а позивачу про допущені при цьому порушення стало відомо після отримання [PERSON] державного акта № 738488 на право власності на земельну ділянку. При виготовленні ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0917 га., по вул. Гагаріна, 171 відповідач надав виконавцю робіт акт погодження меж земельної ділянки, що визначено п. «б» ч.2 ст. 198 Земельного кодексу України у якому підробив підпис [PERSON] Остання стверджує, що [PERSON] з приводу погодження меж сусідньої з ним земельної ділянки до неї не звертався і подібної згоди вона не надавала. Таким чином, складений [PERSON] акт погодження меж земельної ділянки, з підробленим у ньому підписом [PERSON], послужив підставою для виготовлення технічної документації, а на її основі - державного акта № 738488 від 22.01.2010 року про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0.0917 га. по вул. Гагаріна,171 в м. Ужгороді, на якій відповідач [PERSON] звів новобудову. З приводу порушення прав та інтересів недієздатної [PERSON] позивач подав відповідні звернення до правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування та контролюючих органів. У листі від 10.09.2012 року Ужгородської міської ради вказується, що «на земельній ділянці, яка передбачена для безоплатної приватизації гр.. [PERSON] частково розташований новозбудований будинок гр. [PERSON]І.» Листом від 22.10.2012 року першого заступника начальника інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області позивачеві повідомлялось, що гр.. [PERSON] не було зроблено та погоджено проектну документацію і не отримано дозвіл на проведення будівельних робіт в інспекції ДАК і за порушення вимог Закону України «Про планування та забудову територій» його притягнуто до адміністративної відповідальності, що підтвердив листом від 23.10.2012 року і прокурор міста Ужгорода. Факт самовільного заняття відповідачем [PERSON] частини земельної ділянки, що належить [PERSON] підтверджено і актом перевірки від 15.10.2012 року Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, якою також притягнуто [PERSON]І до адміністративної відповідальності. [PERSON]О зазначає, що відповідачу [PERSON] було достовірно відомо, що [PERSON] хворіє на недоумство з дитячих років, оскільки між ними крім сусідських, існують і родинні відносини. Технічне завдання на розробку відповідачем технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по вул. Гагаріна, 171 в м. Ужгороді було видано 10.08.2009 року та погоджено у 2009 році у начальника відділу Держкомзему у місті Ужгороді, а відтак виготовлення технічної документації, а в тому числі і акту погодження меж земельної ділянки, проводилось навіть після визнання [PERSON]О недієздатною, хоча і до цього вона такою фактично являлась. Із виготовленого у січні 2011 року приватним підприємством «Ужгеостар» збірного кадастрового плану та кадастрового плану земельної ділянки для обслуговування житлового будинку [PERSON], а також експлікації генерального плану земельної ділянки по вул. Гагаріна №173 від 09.04.1983 року очевидно, що межа земельної ділянки відповідача заступає за межу земельної ділянки, що передана у власність [PERSON] відповідним рішенням органу місцевого самоврядування. Таким чином технічна документація із землеустрою, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку по вул. Гагаріна,171, а в подальшому і державний акт № 738488 від 22.01.2010 року про право власності на земельну ділянку площею 0,0917 га., виготовлені на підставі підробленого відповідачем [PERSON] акта погодження меж земельної ділянки у якому підроблено підпис суміжного землекористувача [PERSON], то позивач вважає зазначений акт фіктивним тому і просить визнати його недійсним. За заявою від 06.03.2013 року (а.с. 56, т. 1) позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд: - визнати незаконним та скасувати рішення 5-ої сесії пятого скликання Ужгородської міської ради № 1228 від 04.09.2009 року в частині передачі у приватну власність громадянину [PERSON] земельної ділянки пл. 0,10 га по вулиці Гагаріна, 171; - визнати незаконним (недійсним) та скасувати державний акт серії ЯК № 738488 від 22 січня 2010 року про право власності [PERSON] на земельну ділянку по вулиці Гагаріна № 171, виданий на підставі рішення 5-ої сесії пятого скликання Ужгородської міської ради № 1228 від 04.09.2009 року та скасувати його реєстрацію у відділі Держкомзему м. Ужгорода. В обґрунтування уточнення позивач зазначив, що приймаючи рішення № 1228 від 04.09.2009 року про передачу [PERSON] у безоплатну власність земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 171, площею 0,10 га. орган місцевого самоврядування допустив порушення вимог чинного на той час земельного законодавства, що сприяло порушенню законних прав та інтересів недієздатної [PERSON] в частині її права на безоплатну приватизацію земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 173. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.07.2014 року у справі № 712/22304/12 було задоволено зазначений позов, визнане протиправним та скасоване рішення пятої сесії пятого скликання Ужгородської міської ради № 1228 від 04.09.2009 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Гагаріна, 171. Визнано недійсним державний акт серії ЯК №738488 від 22.01.2010 року про право власності [PERSON] на земельну ділянку по вул. Гагаріна,171 виданий на підставі рішення Ужгородської міської ради № 1228 від 04.09.2009 року та скасовано його реєстрацію у відділі Держкомзему м. Ужгорода. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1907 грн. судових витрат. За ухвалою від 13.10.2014 року Апеляційний суд Закарпатської області апеляційну скаргу [PERSON] відхилив, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.07.2014 року по даній справі залишив без змін. Ухвалою від 18.12.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга [PERSON] була задоволена, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.07.2014 року та ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 13.10.2014 року скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що суди, вирішуючи спір, не врахували, на відсутність відповідних доказів, що підтверджують за позивачем статус власника земельної ділянки, не звернули уваги та висновку про незаконність набуття земельної ділянки відповідачем у 2010 році з огляду на невідповідність технічній документації, що складалась позивачем в 2011 році, дійшли передчасно, не зясувавши на підставі належних та допустимих доказів, яка ж саме ділянка та з якими межами знаходиться у користуванні [PERSON] зясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору. Відповідно до автоматичного розподілу справу передано на розгляд судді Дергачової Н.В. За ухвалою від 07.04.2015 року судом було прийнято до свого провадження цивільну справу № 712/22304/2012. За заявою від 21.07.2015 року № 11712/64-4189вих. (а.с. 6-8, т. 2) у справу вступив Прокурор міста Ужгорода, оскільки [PERSON] є недієздатною особою, її представник не може належним чином здійснювати захист прав, свобод та інтересів такої особи. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Прокурор також підтримав позов позивача та вважає його таким, що підлягає до задоволення. Перший відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали з підстав, зазначених у запереченнях на позовну заяву від 14.01.2013 року (а.с. 41-42, т. 1). Другий відповідач був судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Від третього відповідача Відділу Держкомзему у місті Ужгород Головного управління Держкомзему у Закарпатській області надійшло письмове пояснення у справі від 08.06.2015 № 9-709-0.5-5243/2-15 (а.с. 244, 245, т. 1; а.с. 1-2, т. 2) за яком він повідомив, що управління не має повноважень щодо скасування державного акту на право власності на земельну ділянку тому просить суд розглянути справу за відсутності представника. Від третьої особи - [PERSON], директора ПП «Ужгеостар» до суду надійшла заява від 25.05.2015 року (а.с. 220, т. 1) за якою він підтримав позовні вимоги позивача та просив розглянути справи за його відсутності. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Що стосується земельної ділянки за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 173. Із матеріалів справи вбачається, що за рішенням від 26 березня 1997 року № 47 Виконавчого комітету Ужгородської міської ради [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га по вул. Гагаріна, 173. Відповідно до рішення від 05.08.1994 року Ужгородської міської ради народних депутатів було утворено постійну комісію питань будівництва, благоустрою землекористування та екології та надано право міськвиконкому розпоряджатися (передача, надання та вилучення) землею міської Ради після подання висновків постійної комісії з питань будівництва, благоустрою, землекористування та екології. У подальшому державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку на її імя не видавався. Будівля, розташовану на зазначеній земельній ділянці належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право спадкування за законом за померлою 21.02.1988 року [PERSON], яка була її матірю. Відповідно до довідки від 01.07.2008 року № [NUMBER] Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода будинок №\~173 по вул. Гагаріна, в м. Ужгороді зареєстровано за громадянкою [PERSON] в цілому. Згідно архівної довідки від 27.05.2013 року Баранинської сільської ради, виданої згідно погосподарської книги том. 4 ст. 97, особовий рахунок № 641, по земельній шнуровій книзі № ---, с. Дравці, № 292, голова сім'ї [PERSON], [INFO], в особистому користуванні господарства в період з 01.01.1974 по 01.06.1976 0,19, в тому числі під будівлями 0,01. Копію відповідного аркуша зазначеної погосподарської книги щодо дворогосподарства [PERSON] надано до матеріалів справи. Суду наданий позивачем [PERSON] план (схема) на земельну ділянку по вул. Гагаріна, 173, в м. Ужгороді від 09.04.1983 року. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2008 року у справі № 2о-116/08, яке набуло законної сили 13.06.2008 року, [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO], було визнано недієздатною та призначено її опікуном [PERSON]. Що стосується земельної ділянки за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 171. Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області від 04.09.2009 року № 1228 «Про надання, відмову та приватизацію земельних ділянок» згідно ст.ст. 118, 119, 121 Земельного кодексу України раніше надані земельні ділянки було передано у приватну власність громадянину [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд пл. 0,10 га по вул. Гагаріна, 171. На підставі вищезазначеного рішення було видано Державний акт серії ЯК № 738488 від 22 січня 2010 року про право власності на земельну ділянку, відповідача [PERSON] визнано власником земельної ділянки площею 0,0917 га. за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна, 171. В ході оформлення зазначеної земельної ділянки було складено наступні документи: - технічне завдання від 10.08.2009 року № 522 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що засвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON]; - Акт погодження меж земельної ділянки громадянину [PERSON] на земельну ділянку за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 171. З матеріалів справи, а саме із довідки від 02.12.2009 року № [NUMBER] Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода вбачається, що будинок №\~171 по вул. Гагаріна в м. Ужгороді, зареєстровано за громадянином [PERSON] ?, [PERSON] ?, [PERSON] ?. [PERSON] власності на ? частину зазначеного будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.06.1996 за померлою матір'ю [PERSON]. Як вбачається з витягу з рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28.03.2007 року № 99 було дозволено провести будівництво, реконструкцію, добудову власних житлових будинків [PERSON] по вул. Гагаріна, 171, за згодою співвласників на закріплені земельній ділянці. Відповідно до повідомлення про початок будівельних робіт від 12.12.2012 року № ЗК 06212502126 було повідомлено про початок виконання будівельних робіт із будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 171, замовником [PERSON] Першим відповідачем було одержано 01.12.2012 року будівельний паспорт на індивідуальний житловий будинок за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 171. Позивач та перший відповідач неодноразово зверталися до державних органів з питань врегулювання земельного спору, про що свідчать нижченаведені документи. Листом від 19.06.2012 року Виконавчого комітету Ужгородської міської ради було повідомлено [PERSON], що її звернення були розглянуті 05.06.2012 на засіданні комісії по вирішенню спорів стосовно меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання ними правил добросусідства, та направлено їй витяг з протоколу засідання комісії по вирішенню спорів від 05.06.2012 року № 15 з якого вбачається, що вирішено у звязку з тим, що будівля гр.. [PERSON] виходить за межі його державного акту, рекомендувати гр.. [PERSON] звернутися в суд для врегулювання земельних відносин. Листом від 22.08.2012 позивач повторно звертався до голови комісії по вирішенню спорів меж земельних ділянок Ужгородської міської ради, на яке за листом від 10.09.2012 року № Ф-2496/10-1 отримав відповідь Виконавчого комітету Ужгородської міської ради за якою його було повідомлено, що під час виїзного засідання членами комісії було зясовано, що для розгляду комісії були подані картографічні матеріали, які не відображають дійсної ситуації щодо розташування нерухомого майна на земельних ділянках. На земельній ділянці, яка передбачена для безоплатної приватизації гр. [PERSON] частково розташований новозбудований будинок гр.. [PERSON] За адвокатським запитом представника позивача [PERSON] від 07.11.2012 року із супровідним листом від 15.11.2012 року № 04/2633 йому було видано Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.10.2012 року, в результаті якої встановлено площа самовільно зайняття частини земельної ділянки, яка складає 0,0016 га. Складено протокол від 15.10.2012 року № 0000016 на [PERSON] за ст. 53-1 КУпАП та винесено припис від 15.10.2012 року № 00000021 про усунення виявленого порушення шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. За постановою від 23.10.2012 року № 000000016 було накладено адміністративне стягнення на відповідача за вищезазначеним протоколом в сумі 170,00 грн., яка була виконана квитанція про сплату штрафу від 23.10.2012 року № 173 на суму 170,00 грн. Листом від 22.10.2012 року № 7/7-1735 Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області позивачеві повідомлялось, що гр. [PERSON] не було належним чином розроблено та погоджено проектну документацію, та відповідно, не отримано дозвіл на проведення будівельних робіт в інспекції ДАК у Закарпатській області , чим було порушено ст.. 29 Закону України «Про планування та забудову території». За вчинене правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст.. 97 КУпАП за постановою від 19.11.2010 року № 2474. За листом від 23.10.2012 року № 13-4971 вих. 12 Прокуратури міста Ужгорода повідомлено, що прокуратурою направлено вимогу про проведення перевірки в інспекцію ДАБК у Закарпатській області. Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області в ході проведення перевірки був складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.11.2012 року, в результаті якої встановлено: до повторної перевірки на виконання умов припису № 0000021, виданого на [PERSON] від 15.10.2012 року було надано акт відновлення меж земельної ділянки за адресою: м. Ужгород, вул.. Гагаріна, 1741. Роботи по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками проводились згідно Інструкції , затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 № 376та в присутності представника суміжного землекористувача. Розглянувши акт відновлення межі земельної ділянки по вул.. Гагаріна, 171, розроблений ФОП [PERSON] комісія дійшла висновку, що недобудований будинок розташований в межах земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності гр. [PERSON] Порушень вимог земельного законодавства при використанні гр.. [PERSON] земельної ділянки для будівництва власного нерухомого майна не має. Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області в ході проведення перевірки був складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.02.2013 року, в результаті якої встановлено: технічна документація із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку розроблена ДП «Закарпатським науково дослідним та проектним інститутом землеустрою» та погоджена всіма відповідними службами. Межі земельної ділянки погоджені суміжними землекористувачами, про що свідчить акт погодження меж земельної ділянки, наявний в технічній документації. Тому відведення та передача у власність земельної ділянки здійснювалося по фактичному користуванні у відповідності до вимог ст. 116, 118, 121 ЗК України. За ухвалою від 22.10.2013 року Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за клопотанням позивача було призначено експертизу. Відповідно висновку будівельно технічної експертизи від 05 травня 2014 року № 0005/2014 земельна ділянка, що знаходиться у власності [PERSON], накладається на земельну ділянку, що перебуває у\~[PERSON], площа накладання становить 0,0096 га, тобто має місце порушення землекористування. Суд касаційної інстанції в ухвалі від 18.12.2014 року зазначив, що задовольняючи позов, суд вважав доведеним факт порушення прав позивача як землекористувача внаслідок ухвалення міською радою рішення про надання земельної ділянки відповідачу у власність та подальшого оформлення\~\~державного акта на право власності на неї. При цьому земельна ділянка, що належить позивачу, була ідентифікована судом за фотокопіями кадастрового плану (а. с. 28), виконаного в січні 2011 року, та виконаного цього ж часу збірного кадастрового плану (а. с. 29). Обґрунтовуючи позов, позивав вказував, що [PERSON] є власником земельної\~\~ділянки по вул. Гагаріна, 173 на підставі рішення Ужгородської міської ради від 26 березня 1997 року. Разом із тим у матеріалах справи за вказаним номером та датою наявне лише рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради. Відповідно до ст. 17 ЗК України 1990 року в редакції, чинній станом на березень 1997 року, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до ст. 22 цього ж Кодексу право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього\~\~Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності\~на землю. Результат аналізу наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що особа набувала статусу власника земельної ділянки за двох умов: відповідного рішення ради із відповідним записом у земельно-кадастрових документах та\~\~встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в\~\~натурі\~\~(на\~\~місцевості). Наведеного на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України суди, вирішуючи спір, не врахували, на відсутність відповідних доказів, що підтверджують за позивачем статус власника земельної ділянки, не звернули уваги та висновку про незаконність набуття земельної ділянки відповідачем у 2010 році з огляду на невідповідність технічній документації, що складалась позивачем в 2011 році, дійшли передчасно, не зясувавши на підставі належних та допустимих доказів, яка ж саме ділянка та з якими межами знаходиться у користуванні [PERSON] Як зазначено у ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Суду були додатково надані позивачем та його представником на підтвердження меж зазначеної земельної ділянки наступні документи: -[PERSON] план (схема) на земельну ділянку по вул. Гагаріна, 173, в м. Ужгороді від 09.04.1983 року; - Викопіювання з плану м. Ужгорода в районі вул. Гагаріна, 171, 173 (а.с. 230 231, т. 1); -Кадастровий план щодо земельної ділянки по вул. Гагаріна, 173, в м. Ужгороді, виконаний в січні 2011 року; -Ситуаційний план щодо земельної ділянки по вул. Гагаріна, 173, в м. Ужгороді, виконаний в січні 2011 року; -Акт про встановлення на місцевості зовнішньої межі земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд гр. [PERSON] від 20.01.2011 року відповідно до якого фактична земельна ділянка становить 0,1000 га. Відповідно до ст. 17 ЗК України 1990 року в редакції, чинній станом на березень 1997 року, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до ст. 22 цього ж Кодексу право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього\~\~Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності\~на землю. Результат аналізу наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що особа набувала статусу власника земельної ділянки за двох умов: відповідного рішення ради із відповідним записом у земельно-кадастрових документах та\~\~встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в\~\~натурі\~\~(на\~\~місцевості). З урахуванням вищевикладених висновків касаційної інстанції судом було зясована відсутність у [PERSON] державного акту на право приватної власності\~на землю та, відповідно, акту встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в\~\~натурі\~\~(на\~\~місцевості) щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 173, станом на 2010 рік, коли було видано Державний акт серії ЯК № 738488 від 22 січня 2010 року про право власності на земельну ділянку, відповідачу [PERSON] та визнано його власником земельної ділянки площею 0,0917 га. за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна, 171. За відсутності зазначених документів [PERSON] не набула статусу власника земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 173, до цього часу, тому судом не може бути встановлено порушення її прав як власника земельної ділянки власником суміжної земельної ділянки [PERSON], за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 171, відтак відсутні підстави для їх захисту та задоволення уточнених позовних вимог. Суд також вважає за необхідне зазначити, що за відстуності дати на акті погодження меж земельних ділянок (а.с. 9, т. 1) громадянину [PERSON] на земельну ділянку за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 171, неможливо достовірно встановити його точну дату підписання та співнести її із датою визнання [PERSON] недієдатною за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2008 року. Крім того, суду не надано позивачем належних і допустимих доказів того факту, що зазначений акт підписано не [PERSON]. Клопотань про проведення почеркознавчої експертизи від сторін не надходило. Тому у суду відсутні підстави для визнання недійсним державного акту на землю відповідача з цих підстав. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed