Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Прокуратури Львівської області, [PERSON] сервісного центру МВС у Херсонській області, третя особа: Залізничний відділ поліції ГУ ГП МВС України у Львівській області про звільнення з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій, накладених постановою СВ прокуратури Львівської області від 23.05.2011 року в рамках розслідування кримінальної справи №181-0311 на автомобіль, марки МАН, державний номер [NUMBER], який перебуває на обліку в м. Генічеськ Херсонської області та належить [PERSON]; та зобовязання [PERSON] сервісного центру МВС у Херсонській області скасувати накладену заборону на проведення реєстраційних операцій на вказаний автомобіль. Свої вимоги мотивує тим, що постановою слідчого СВ прокуратури Львівської області від 23.05.2011 року в ході досудового розслідування кримінальної справи №181-0311 було накладено арешт на майно позивача, а саме на належний йому транспортний засіб автомобіль [NUMBER]. З метою перереєстрації вище вказаного автомобіля [PERSON] звернувся в Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Генічеського, Новотроїцького та Іванівського районів ГУ МВС України у Херсонській області, однак його повідомили, що на даний автомобіль накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій на підставі постанови слідчого прокуратури Львівської області від 23.05.2011 року в рамках розслідування кримінальної справи №181-0311. З урахуванням правової позиції наведеної у постанові ВСУ України від 15.05.2013 року та з посиланням на ст..ст. 321, 391 ЦК України [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не зявився, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові. Просив такий задовольнити. Представник відповідача прокуратури Львівської області прокурора Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень пояснила, що постановою слідчого відділу прокуратури Львівської області від 23.05.2011 р. накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) відносно транспортних засобів, серед яких і автомобіль марки\~МАН, державний номер [NUMBER] до вирішення питання у кримінальній справі №181-0311. У2013 році виокремлено кримінальну справу №181-0062 із вказаної вище кримінальної справи та передано її до СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України. На даний час зазначене кримінальне провадження перебуває у слідчого Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області. У звязку з цим вважає, що прокуратура Львівської області не є належним відповідачем по справі та позов заявлений до прокуратури безпідставно. Представник відповідача [PERSON] сервісного центру МВС у Херсонській області в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. При розгляді справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - Залізничного відділу поліції ГУ ГП МВС України у Львівській області в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що 11 листопада 2010 року на імя [PERSON] зареєстровано транспортний засіб MAN LE 150C, номер шасі WMAL20ZZZ3Y107765, державний номерний знак [NUMBER] з видачею відповідного свідоцтва про реєстрацію САЕ №022616 та останній відповідно став його законним володільцем з правом користування та розпорядження. Як вбачається з матеріалів справи постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області [PERSON] від 23.05.2011 р. накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація) автомобіля марки MAN LE 150C, номер шасі WMAL20ZZZ3Y107765, державний номерний знак [NUMBER] належного на праві приватної власності [PERSON], в ході розслідування кримінальної справи №181-0311 порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст. 364 ч. 3, ст. 365 ч.1 КК України та фактом підроблення документів та їх використання невстановленими особами за ознаками злочинів передбачених ч.ч.1,3 ст. 358 КК України. Так, вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області визнано винними у скоєнні злочинів та притягнуто до кримінальної відповідальності. Відповідно до листа Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Генічеського, Новотроїцького та Іванівського районів ГУ МВС України у Херсонській області від 29.01.2015 р. №6/43-45 позивач повідомляється про наявність обмежень на проведення реєстраційних операцій з транспортним засобом марки MAN LE 150C, номер шасі WMAL20ZZZ3Y107765, державний номерний знак [NUMBER]. З матеріалів справи, вбачається, що 31.05.2103 року до СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області надійшла кримінальна справа № 181-0062, за фактом шахрайства, вчиненого особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів передбачених ст.190 ч.4, ст.358 ч.1,3 КК України. Дана кримінальна справа виділена з кримінальної справи №181-0311, порушеної відносно начальника ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.364 КК України. 31.05.2013 року СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12013150060001674. 05 серпня 2013 року матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №12013150060001674 від 31.05.2013 року обєднані з матеріалами досудового розслідування №12013150060001639 від 28.05.2013 року. У судовому засіданні встановлено, що в межах кримінальної справи №181-0311 так і в межах кримінального провадження №12013150060001639, [PERSON] як законний власник вищевказаного автомобіля, не був та не є підозрюваним, обвинуваченим чи цивільним позивачем даного кримінального провадження, а автомобіль марки MAN LE 150C, номер шасі WMAL20ZZZ3Y107765, державний номерний знак [NUMBER] не є та не визначався речовим доказом. Відтак, накладення заборони на даний транспортний засіб є протиправним та порушує позивачів право власності охоронюване законом. З метою захисту свого права [PERSON] звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова з клопотанням про зняття арешту з майна. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.05.2016 року позивачу було відмовлено у зняття арешті в порядку чинного КПК України та розяснено право на звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту в цивільно-правовому порядку. Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, право власності на автомобіль марки MAN LE 150C, номер шасі WMAL20ZZZ3Y107765, державний номерний знак [NUMBER] набуто [PERSON] у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник, або титульний володілець майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст.321 ЦК України встановлено, що особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Таким чином, обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. В даному випадку, так як в діях власника [PERSON] не встановлено неправомірної поведінки при купівлі вищевказаного автомобіля, майно придбано у законний спосіб, належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації даного транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі, тобто, автомобіль марки MAN LE 150C, номер шасі WMAL20ZZZ3Y107765, державний номерний знак [NUMBER] у власність набуто правомірно. Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України. Положеннями ч.1 ст.360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Так, згідно судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини». Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови слідчого, право власності позивача [PERSON] на транспортний засіб не оспорюється. Підставою винесеної слідчим заборони є неправомірні дії невстановлених осіб, які мали місце при первинній реєстрації належного позивачу транспортного засобу на території Львівської області. Доводи прокуратури про те, що належним відповідачем в даній справі має бути Залізничний ВП ГУНП України у Львівській області., а не прокуратура, суд не приймає, тому, що як вбачається з матеріалів справи спір виник з діяльності слідчого СВ прокуратури Львівської області, оспорювана постанова ним не скасована та є дійсною, відповідні службові особи Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області жодних дій щодо порушення права власності відносно позивача не вчиняли, ухваленням даного рішення права та обовязки Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області жодним чином не зачіпаються. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки порушене право [PERSON], яке підлягає судовому захисту, а тому є наявні законні підстави для усунення перешкод у здійсненні останнім права власності та звільнення належного йому на законних підставах автомобіля марки MAN LE 150C, номер шасі WMAL20ZZZ3Y107765, державний номерний знак [NUMBER] з-під арешту, оскільки наявність вказаної заборони на проведення реєстраційних операцій щодо даного автомобіля, обмежує його право власності та підлягає захисту та відновленню.

Outcome: approved