Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики. Мотивував свої вимоги наступним. 20.06.2015 року позивач уклав з відповідачем договір позики на суму 16000 гривень. Про отримання грошей відповідач видав розписку. Відповідач зобовязався повернути гроші згідно п.4.2 та графіку погашення боргу до 20.06.2018 року. За користування грішми відповідач зобовязався сплачувати позивачу 5 % від суми заборгованості. Відповідач прийнятих на себе зобовязань не виконав. В звязку з чим, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 20.06.2015 року в сумі 16000 гривень, плату за користування позикою в сумі 22770 гривень, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, уточнив позов. Просив стягнути плату за користування грішми у сумі 22\~590 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Заявив, що гроші у сумі 16 000 гривень не отримував, але згоден їх виплачувати. Плату за користування грішми у сумі 22\~590 гривень не визнає. Суд , вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 20.06.2015 року між сторонами був укладений договір позики грошей на загальну суму 16000 гривень. Відповідачем у підтвердження отримання грошей особисто була написана розписка (а.с.6,7). Пунктом 4.1 договору передбачено, що відповідач зобовязався повернути грошові кошти у розмірі 16000 гривень, згідно графіку погашення боргу до 20.06.2018року. На час звернення позивача до суду відповідач не виконав прийнятих на себе зобовязань щодо повернення зазначеного боргу у відповідності до графіка. Пунктом 4.4 договору передбачено,що у разі неповернення відповідачем грошей в строки передбачені п.4.2 договору , відповідач сплачує позивачу проценти за користування позикою у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості. На час звернення позивача до суду розмір заборгованості становить 22590 гривень. Розмір заборгованості підтверджено наданими суду розрахунками. Вказана сума також не сплачена відповідачем. Надані позивачем розрахунки відповідачем не оспорюються. Статтею 526 ЦК України передбачено,що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1046 ЦК України передбачено,що за договором позики позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1047 ЦК України передбачено,що договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника\~процентів\~від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено,що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Викладене приводить суд до висновку про те,що сума коштів, що була предметом договору позики та плата за користування позикою, заявлена в позові підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів, з кожного окремо, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved