Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором кредиту № 11/2008/1389 Фжр, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON] 11 липня 2008 року. В позові зазначає, що відповідно до договору кредиту № 11/2008/1389 Фжр від 11.07.2008 року відповідач отримав кредит в сумі 715958 грн. 84 коп. Згідно з умовами договору кредиту позичальник зобовязався до 10 липня 2023 року повернути отриману суму кредиту та проценти за користування кредитними коштами відповідно до графіку погашення кредиту, встановленого додатком до кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязань за договором кредитування позивач та відповідач [PERSON], а також позивач і відповідач [PERSON] в той же день уклали договори поруки № 10/2058/1389 Фжр, за якими відповідачі зобов'язалися нести в повному обсязі солідарну з позичальником відповідальність за невиконання ним основного зобовязання. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 22 грудня 2014 року виникла заборгованість в сумі 1459281 грн. 62 коп., яку утворюють: заборгованість за кредитом у сумі 696418 грн. 36 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 616209 грн. 14 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентам у сумі 127032 грн. 49 коп., комісія за консультації по кредитних операціях у розмірі 1,75 % в сумі 5223 грн. 14 коп. У звязку з викладеним просить про задоволення позову і солідарне стягнення з відповідачів вказаної суми. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову. Просить про ухвалення рішення на користь фінансової установи. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечує з посиланням на те, що наданими позивачем фактичними даними заборгованість, яка утворює ціну позову, не підтверджена. Вказані обставини випливають з висновку призначеної судом економічної експертизи, тому виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства в задоволенні позову до її довірителя треба відмовити. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позов до її довірительки також не підлягає задоволенню, оскільки в силу укладеного між фінансовою установою і нею 11 липня 2008 року договору поруки цей договір діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Так як договір поруки не містить посилання на термін, до якого він діє, при визначенні строку його дії, на думку представника відповідача, застосуванню підлягають положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється, якщо в договорі поруки не встановлений строк її дії, а кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Так як за умовами договору погашення заборгованості має здійснюватися шляхом сплати регулярних платежів, строк предявлення вимоги до поручителя починає свій перебіг з дня, наступного за днем, коли сталося порушення графіку здійснення цих платежів. Останній платіж відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості позивач здійснив 6 лютого 2013 року, між тим банк у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся з відповідною вимогою, у звязку з чим поруку належить вважати припиненою, а вимоги до поручителів такими, що не підлягають задоволенню. Просить про відмову в задоволенні позовних вимог до [PERSON] Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду, до суду не зявилась жодного разу, не повідомивши про причини неявки, не надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, що в силу ст. 169 ЦПК України зумовило розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов до [PERSON] таким, що підлягає задоволенню, і не вбачає підстав для задоволення вимог позову до [PERSON] та [PERSON], виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що відповідно до договору кредиту № 11/2008/1389 Фжр від 11.07.2008 року відповідач отримав кредит в сумі 715958 грн. 84 коп. (а. с. 9-10). Згідно з умовами договору кредиту позичальник зобовязався до 10 липня 2023 року повернути отриману суму кредиту та проценти за користування кредитними коштами відповідно до графіку погашення кредиту, встановленого додатком до кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязань за договором кредитування позивач та відповідач [PERSON], а також позивач і відповідач [PERSON] в той же день уклали договори поруки № 10/2058/1389 Фжр, за якими відповідачі зобов'язалися нести в повному обсязі солідарну з позичальником відповідальність за невиконання ним основного зобовязання (а. с. 11-12). У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 22 грудня 2014 року виникла заборгованість в сумі 1459281 грн. 62 коп., яку утворюють: заборгованість за кредитом у сумі 696418 грн. 36 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 616209 грн. 14 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентам у сумі 127032 грн. 49 коп., комісія за консультації по кредитних операціях у розмірі 1,75 % в сумі 5223 грн. 14 коп. (а. с. 15-16). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Надані суду письмові докази, зокрема: кредитний договір (а. с. 9-10), додаткові угоди до нього (а. с. 102-106), меморіальні ордери (а. с. 107-108), заява про видачу готівки (а. с. 113), графік погашення заборгованості, розрахунок заборгованості (а. с. 115), звіт по операціях по картковому рахунку (а. с. 181), кредитне рішення № 469213 від 09.07.2008 року (а. с. 184), квитанції про сплату складових заборгованості за кредитом вказують на характер правовідносин сторін і підтверджують обґрунтованість позову. Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог цивільного процесуального законодавства не спростував обґрунтованості позовних вимог, розміру заборгованості, не надав жодних фактичних даних на підтвердження своїх заперечень, що не дає підстав для ухвалення судового рішення в частині вимог до [PERSON] на його користь. Зазначений умовивід суду не спростовує зміст висновку судової економічної експертизи, відповідно до якого документально підтвердити заборгованість за кредитним договором № 11/2008/1389 Фжр за період від 11 липня 2008 року по 22 грудня 2014 року, а також розмір складових, що її утворюють, у експерта немає можливості через відсутність у експерта первинних документів, що підтверджують фінансові банківські операції. В силу принципу змагальності цивільного судочинства (ст. ст. 10, 60 ЦПК України) тягар доведення стороною переконливості перед судом наданих нею доказів покладено на сторону, а кожна сторона на власний розсуд обирає знаряддя доказування обґрунтованості своєї позиції. В забезпечення доказів про відсутність заборгованості позичальника за кредитним договором суд,

Outcome: approved