Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що рішенням зборів уповноважених колгоспників КСП «Україна» від 25 червня 1993 року його було прийнято в члени даного колгоспу та призначений на посаду скотаря. Деякий період будучи членом колгоспу «Україна» він не працював, так як знаходився у трудовому резерві, в зв`язку з відсутністю необхідного об`єму роботи (мор худоби), однак незабаром, був поновлений на робочому місці, де і пропрацював на різних посадах до 2000 року. В період його перебування в членах КСП «Україна», а саме, 19 квітня 1996 року Зеленською сільською радою КСП «Україна», було видано Державний акт на право колективної власності на землю. Після цього, відбулося розпаювання земель господарства, проте позивача не було включено до списку (додатку) до державного акту на право колективної власності на землю колгоспу «Україна». Незважаючи на відсутність його в списках членів КСП «Україна» позивач вважає, що має право на одержання земельної частки (паю) з земель колективної власності цього господарства, в зв`язку з тим, що на той час являвся його членом. Про наявність права на отримання земельної ділянки позивач дізнався після отримання юридичної консультації лише у січні 2018 року, а тому просить суд поновити йому строк позовної давності для звернення до суду та визнати за ним право власності на земельну частку (пай). Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, якою прохав справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не надав, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином про поважність причин неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Україна» від 25 червня 1993 року [PERSON] було прийнято в члени даного колгоспу та призначено на посаду скотаря. З 1994 року по 1997 рік, будучи членом колгоспу «Україна», [PERSON] не працював, так як знаходився у трудовому резерві, в зв`язку з відсутністю необхідного об`єму роботи (мор худоби), однак в 1998 році був поновлений на робочому місці, де і пропрацював на різних посадах до 2000 року, що підтверджується архівною довідкою Трудового архіву Петрівського району Кіровоградської області №01-25/572 від 23 жовтня 2017 року (а.с.10). Крім того вищевказаною архівною довідкою встановлено, що Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» є правонаступником Колгоспу «Україна». Під час перебування позивача в членах КСП «Україна», а саме, 19 квітня 1996 року Зеленською сільською радою КСП «Україна» було видано Державний акт на право колективної власності на землю (а.с.32). Після цього, відбулося розпаювання земель господарства, проте, як вбачається з довідки відділу у Петрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 07 жовтня 2019 року №228/120-19, [PERSON] не було включено до списку (додатку) до державного акту на право колективної власності на землю колгоспу «Україна», чим було порушено принцип земельного законодавства, передбачений п.б ст. 5 Земельного Кодексу України, щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян (а.с.11). У відповідності до п.1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно з п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. В даний час вищевказаного КСП «Україна» не існує. Згідно роз`яснень, наданих у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. З довідки відділу у Петрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за №228/120-19 від 07 жовтня 2019 року вбачається, що середній розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Україна» розташованому на території Зеленської сільської ради, Петрівського району, Кіровоградської області становить 8,15 га в умовних кадастрових гектарах, а її оцінка становить 25596,00 грн. (а.с.11). У відповідності до довідок Зеленської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області №816 від 25 червня 2019 року та № 1277 від 28 жовтня 2019 року, на території сільської ради маються вільні земельні ділянки пайового фонду, які нікому не передані у власність та користування, а також наявні вільні земельні ділянки комунальної власності (а.с.7,9). Враховуючи те, що на день видачі господарству державного акту на право колективної власності на землю, позивач являвся членом вказаного господарства, тому має право на земельну частку (пай) колективної власності КСП «Україна» розташовану на території Зеленської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов слід задовольнити, продовживши позивачу термін звернення до суду, оскільки вважає його пропущеним з поважних причин. Вказані правовідносини регулюються Указом Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року), п.1 ч.3 ст.152 ЗК України.

Outcome: approved