Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання. Просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 656,0 грн. щомісяця. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є інвалідом ІІІ-ї групи, непрацездатним, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що він отримує пенсію та сплачує аліменти на утримання їх спільних дітей. У нього хронічне захворювання. Він інвалід, несе витрати на лікування, не працює, захворів за час шлюбу. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просить суд позов задовольнити, вважає, що, так як відповідач є працездатною особою, стан здоров'я задовільний, а тому вона має можливість працювати, отримувати дохід та надавати аліментне утримання позивачу, на яке він має право. Відповідач заперечив проти задоволення позову, пояснив, що вона допомагає позивачу на лікування. На даний час вона не працює, проте раніше працювала, доходів не має. Позивач би в її, що стало причиною їх розлучення та розірвання шлюбу, відповідачка не винна в тому, що він захворів. В судовому засіданні були досліджені письмові докази, копії документів: свідоцтва про укладення шлюбу; свідоцтв про народження дітей; рішень судів про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей; медичної документації позивача; пенсійного посвідчення та довідки про розмір пенсії; заяви відповідачки по іншому судовому провадженню від 24.03.2016 р. про неможливість прибути у судове засідання в зв'язку із зайнятістю на роботі; інформацією податкових органів про відсутність у відповідача доходів. Акт про встановлення факту проживання дитини разом із батьком, відомості щодо складу сім'ї позивача, про суму сплачених аліментів на утримання дітей є неналежними доказами, так як вони не стосуються предмету позову. Так як відповідачем не було у встановлений спосіб доведено негідну поведінку іншого подружжя за час шлюбу і як причину, отримання тілесних ушкоджень та вину позивача в нанесенні цих ушкоджень, наданий відповідачем акт про отримання ним тілесних ушкоджень є недопустимим доказом. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи було встановлено, що позивач за час шлюбу захворів на хронічну хворобу, є інвалідом ІІІ-ї групи, потребує матеріальної допомоги, так як пенсія не забезпечує йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 4, ст. 75 СК України). Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Наявність непрацездатності позивача, що надає право на отримання аліментного утримання від відповідача, підтверджується належними та допустимими доказами, проте, як було встановлено у судовому засіданні, відповідач доходів не має, не працює, а тому не має можливості надавати таку допомогу. Таким чином, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, судові витрати повинні бути віднесені за рахунок держави.

Outcome: dismissed