Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення суми. В обґрунтування позову зазначив, що 14.10.2011 року між ним та відповідачами укладена усна угода, згідно якої [PERSON] відчужив йому земельну ділянку в с. Черкаські Тишки, пров. Абрикосовий, 3, площею 0,15 га для будівництва житлового дому. Згідно цієї угоди позивач сплатив [PERSON] 13500 доларів США, що в еквіваленті становило 10980 грн. оформлення угоди здійснено шляхом видачі [PERSON] за згодою його дружини [PERSON] розписки про те, що вони продали позивачу земельну ділянку і отримали гроші у повному обсязі, а також [PERSON] надав позивачу довіреність від 14.10.2011 року на право укладання угоди. З невідомих позивачу причин [PERSON] при огляді земельної ділянки на місці показував йому земельну ділянку, яка знаходиться по пров. Абрикосовому, 5 в с. Черкаські Тишки і яка, як далі зясувалось, має законного власника. На земельній ділянці по пров. Абрикосовому, 3 знаходяться житлові та нежитлові споруди, які належать [PERSON] на підставі державного акту, виданого на її ім'я 20.08.2008 року на підставі рішення виконкому Руськотишківського сільської ради №180 від 14.07.1998 року. Таким чином, та з урахуванням положень ч.1 ст. 220 ЦК України, угода, укладена між [PERSON] та [PERSON] є недійсна через невідповідність вимогам закону і не потребує визнання його таким судом. Позивач звернувся до [PERSON] із пропозицією повернути йому кошти, які той отримав по нікчемній угоді, на що [PERSON] відмовився посилаючись на те, що він є дійсним власником земельної ділянки та звернувся із вимогами до фактичного користувача земельної ділянки. В зв'язку із викладеним позивач змушений звернутися до суду із цим позовом. Під час розгляду справи судом позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги, про що поздавав відповідні заяви. Так, в заяві про уточнення позовних вимог від 16.02.2016 року, яку залучено до справи під час судового засідання, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь 376218 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 3357 грн. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичних послуг, позовні вимоги, з урахуванням уточнень, повністю підтримали, та посилаючись на вищевикладене, просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідачі та представники відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON], що діють на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі та зазначили, що оскільки [PERSON] набув у власність спірну земельну ділянку в установленому законом порядку та відповідно до вимог діючого законодавства уклав угоду із позивачем, умови якої ним повністю виконано, земельну ділянку покупцеві передано, гроші отримано, про що дійсно складено відповідну розписку, в зв'язку із чим вважали, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.10.2011 року відповідачем [PERSON] складено розписку, копія якої є в матеріалах справи. Згідно вказаної розписки, [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 13500 доларів США, еквівалент 109080 грн. Вказану грошову суму [PERSON] отримав за продану ним земельну ділянку за довіреністю за адресою с. Ч. Тишки, пров. Абрикосовий, 3. Вказана ділянка належить йому згідно державного акту серія ЯЕ 489338, площа 0,15 га, під будівництво житлового будинку. Загальна вартість ділянки складає 13500 доларів США. Гроші отримані ним повністю, претензій до [PERSON] не має. На вказаній розписці також зазначено, що згоду на продаж земельної ділянки чоловіком надала дружина [PERSON] - [PERSON] З копії державного акту про право власності на землю серія ЯЕ №489338, яка є в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Русько-Тишківської сільської ради від 02.06.2008 року належить земельна ділянка площею 0,15 га, розташована за адресою с. Черкаські Тишки, пров. Абрикосовий, 3. З копії державного акту на право приватної власності на землю серія ХР №25-95-52799, виданого [PERSON] на підставі рішення Руськотишківської сільської ради №180 від 14.07.1998 року, копія якого є в матеріалах справи, вбачається, що власником земельної ділянки по пров. Абрикосовому, 3 в с. Ч. Тишки є [PERSON] З тексту позовної заяви вбачається, на заперечувалось сторонами, що 14.10.2011 року між сторонами було укладено усну угоду про купівлю-продаж земельної ділянки, розташованої по пров. Абрикосовому, 3 в с. Ч. Тишки, загальною площею 13500 доларів США. Нормами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Вказані вимоги закону щодо письмової форми, нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу сторонами порушено, однак на його виконання позивачем були сплачені, а відповідачем [PERSON] - отримані грошові кошти. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Таким чином, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу є недійсним (нікчемним), оскільки сторонами не дотримано вимог щодо письмової форми, нотаріального посвідчення та реєстрації. Згідно зі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Оскільки факт отримання грошових коштів у сумі 13500 доларів США відповідачем [PERSON] не заперечується та підтверджується відповідною розпискою, а договір є нікчемним, тому суд вважає за необхідне застосувати у даному випадку реституцію, тобто повернути все одержане за договором. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Разом із тим, з урахуванням обставин справи, пояснень сторін та їх представників, показів свідка та наявних в матеріалах справи доказів, вимоги [PERSON] про стягнення коштів з другого відповідача - [PERSON] є необґрунтованими та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст.57-66 ЦПК України, в зв'язку із чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial