Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смертібатька - [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову вказував, що [INFO] помер його батько [PERSON] . На випадок своєї смерті батько залишив заповіт, в якому заповів йому земельну ділянку, площею 7,37 га, розташованої в межах території Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Про існування заповіту він дізнався після спливу великого проміжку часу та у 2021 році він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак в оформленні спадщини йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для її прийняття. В зв`язку з чим він звернувся до судупро визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності свого представника. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). При житті, [PERSON] залишив заповіт, яким заповів [PERSON] земельну ділянку загальною площею 7,37 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 003720 (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком позивача (а.с.7). Позивач на день відкриття спадщини зі спадкодавцем постійно не проживав та не був зареєстрований з ним за одною адресою, що підтверджується довідкою Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 11 березня 2021 року № 136 (а.с.9). Постановою приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. від 07 травня 2021 року, заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька [PERSON] , оскільки не подані документи, які підтверджують, що спадкоємець постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або подав заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (а.с.11). Дослідивши копію спадкової справи № 43/2021 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , судом встановлено, що 16 березня 2021 року [PERSON] подав до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] (а.с. 27-63). Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до частини першої та частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Також постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі №565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту визнається як поважна причина пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, згідно заяви відповідача - Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, відповідач визнав позов повністю. Відповідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передбачено частиною 3 статті 1272 ЦК України, при цьому позивач є єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] , а причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини вважаються визнаними відповідачем як поважні. З огляду на викладене, суд приймає визнання позову відповідачем. На підставі викладеного, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved