Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 07 травня 2014 року позивач позичив відповідачу суму у розмірі 35000 (тридцять пять тисяч) гривень, які відповідач зобовязався повернути до 01.09.2015 року, про що власноручно написав і підписав розписку від 07.05.2014 року. В обумовлений у розписці час позичені гроші відповідач не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає, зустрічей уникає, тому позивач змушений звернутися до суду із цим позовом. Крім того,09.04.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір підряду, за яким відповідач, як особа, що займається діяльністю з будівництва, реконструкції та ремонту будівель та приміщень, зобовязався у строк до 21.11.2014 року провести реконструкцію та ремонтні роботи в квартирах №111,112 по пр-ту Тракторобудівників, 92 в м. Харкові, якими протягом останніх кількох років користується позивач зі своєю родиною, та сприяти отриманню позивачем всіх необхідних документів на вказані квартири, в тому числі і правовстановлюючих. Протягом 2014 року відповідач дійсно за надані позивачем кошти, провів реконструкцію квартири, після чого квартири стали придатними для житла. Вищезазначена квартира утворились внаслідок реконструкції та переобладнання покинутих приміщень колишніх гуртожитків, бараків, технічних приміщень. Факт користування вказаними квартирами позивачем ніким не заперечувався, скарг з цього приводу до відповідних правоохоронних чи житлових органів не надходило. Однак, у зв'язку з тим, що реконструкція проведена без належного дозволу, спливом строку виконання зобов'язань відповідачем позивач вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явився, до його початку звернувся до суду із заявою, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до його початку звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував . Суд, ознайомившись з заявами сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не було спростовано відповідачем, що 07 травня 2014 року позивач позичив відповідачу суму у розмірі 35000 (тридцять пять тисяч) гривень, які відповідач зобовязався повернути до 01.09.2015 року, про що власноручно написав і підписав розписку від 07.05.2014 року. В обумовлений у розписці час позичені гроші відповідач не повернув. Крім того, 09.04.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір підряду, за яким відповідач, як особа, що займається діяльністю з будівництва, реконструкції та ремонту будівель та приміщень, зобовязався у строк до 21.11.2014 року провести реконструкцію та ремонтні роботи в квартирах № 111,112 по пр.Тракторобудівників, 92 в м. Харкові, якими протягом останніх кількох років користується позивач зі своєю родиною, та сприяти отриманню позивачем всіх необхідних документів на вказані квартири, в тому числі і правовстановлюючих. Протягом 2014 року відповідач дійсно за надані позивачем кошти, провів реконструкцію квартири, після чого квартири стали придатними для житла. Вищезазначені квартири утворились внаслідок реконструкції та переобладнання покинутих приміщень колишніх гуртожитків, бараків, технічних приміщень. Факт користування вказаними квартирами позивачем ніким не заперечувався, скарг з цього приводу до відповідних правоохоронних чи житлових органів не надходило. Відповідно до ст. 11, ст. 12 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ст. ст. 202-205, 207, 208 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочином є дія особи, спрямована па набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Вищевказані будівлі закінчені будівництвом. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи принцип змагальності цивільного судочинства, закріплений ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на думку суду відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували доводи позивача. Таким чином, позов в частині визнання за позивачем права власності на обєкти нерухомості є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved