Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просила суд про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 03.03.2020 року позивачу вручено повідомлення № ПКВЧД-3-14/356 від 03.03.2020 року, відповідно до якого її повідомлено про те, що у зв`язку з порушенням нею, провідником пасажирського вагону, трудовий договір ( контракт) № 473 від 17.07.2007 року з нею буде розірвано, а вона звільнена на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України. 17.03.2020 року начальником Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» Сидоренко С. В., видано наказ (розпорядження) № 359/ОС, табельний номер № 3333, про припинення трудового договору (контракту) з провідником пасажирського вагону [PERSON] за п. 8 ст. 36 КЗпП України. В тексті наказу № 359/ОС від 17 березня 2020 року зазначено, що підставою до його видання є умови контракту від 17.07.2007 року № 473, п. 8 ст. 36 КЗпП України. У графі «Узгодження звільнення з профспілковою організацією» оскарженого наказу відмітка узгодження звільнення з профспілкою відсутня. Із текстом оскарженого наказу № 359/ОС [PERSON] , ознайомилась 17 березня 2020 року, про що нею зроблено відповідну відмітку нижче тексту наказу разом із відміткою про непогодження з ним. [PERSON] , вважає наказ № 359/ОС від 17 березня 2020 року незаконним, безпідставним, виданим з порушенням ст. 43 Конституції України, приписів КЗпП України, та таким, що підлягає скасуванню. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Сторони по справі до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином. Представник позивача надав до суду клопотання про проведення судового засідання за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просив відмовити та зазначив, що підставою для винесення оскаржуваного наказу є те, що відповідно до протоколу наради при начальнику пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна від 03.03.2020 № ПКВЧД-3-16/159, де зазначено, що в добу 25.02.2020 року постійно діючою комісією було перевірено поїзд №36 зі сполученням Одеса- Перемишль з питання підготовки поїзду до рейсу, який перебував у парку відстою ст. Одеса-Мала. Під час перевірки у вагоні № 23/13942, виявлено схованку у підлозі, яка не передбачена конструкцією вагона, в якій знаходились цигарки у кількості 70 блоків. Огляд проведено у присутності провідників [PERSON] та [PERSON] . Також зазначив, що органи профспілкової організації не надавали згоди на розірвання контракту з працівником. Представник відповідача, посилаючись на ст. 39 ЗУ « Про профспілкові організації їх права та гарантії діяльності», а саме те, що рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору не містить обгрунтованої відмови у її наданні просить суд прийняти це до уваги та в задоволенні позову відмовити. Представником позивача надано відповідь на відзив в якому зазначено, що доказів того, що провідникам, зокрема [PERSON] , було достоменно відомо про наявність схованки у вагоні поїзду, наявність там цигарок та, як наслідок її вини не надано. З приводу того, що рішення профспілкової організації про не надання згоди на її звільнення не містить обгрунтувань, зазначив, що Витяг з протоколу № 273 від 13.03.2020 року засідання профспілкового комітету ПК ВЧД-3 вбачається, що відмова у наданні згоди була обгрунтована тим, що порушення, у якому відповідач звинуватив позивача, не підпадає під жоден пункт додаткових підстав припинення та розірвання контракту, які не передбачені чинним законодавством. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2020 року позивачу вручено повідомлення № ПКВЧД-3-14/356 від 03.03.2020 року, відповідно до якого її повідомлено про те, що у зв`язку з порушенням нею, провідником пасажирського вагону, трудовий договір ( контракт) № 473 від 17.07.2007 року з нею буде розірвано, а вона звільнена на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України. 17.03.2020 року начальником Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса Головна регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» Сидоренко С. В., видано наказ (розпорядження) № 359/ОС, табельний номер № 3333, про припинення трудового договору (контракту) з провідником пасажирського вагону [PERSON] за п. 8 ст. 36 КЗпП України. В тексті наказу № 359/ОС від 17 березня 2020 року зазначено, що підставою до його видання є умови контракту від 17.07.2007 року № 473, п. 8 ст. 36 КЗпП України. У графі «Узгодження звільнення з профспілковою організацією» оскарженого наказу відмітка узгодження звільнення з профспілкою відсутня. З витягу з протоколу № 273 від 13.03.2020 року засідання профспілкового комітету ПК ВЧД-3 вбачається, що відмову у наданні згоди було обгрунтовано тим, що порушення, яке стало підставою для розірвання контракту не підпадає під жоден пункт додаткових підстав припинення та розірвання контракту, які не передбачені чинним законодавством. Із текстом оскарженого наказу № 359/ОС [PERSON] , ознайомилась 17 березня 2020 року, про що нею зроблено відповідну відмітку нижче тексту наказу разом із відміткою про непогодження з ним. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, підставою для звільнення [PERSON] , в оскарженому наказі зазначено умови контракту від 17.07.2007 року № 473 та п. 8 ст. 36 КЗпП України. У пункті 8 частини 1 статті 36 КЗпП України зазначається, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені контрактом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП, суди повинні маги на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39-41 КЗпП України). В порушення наведених приписів, ні в оскарженому наказі, ні в повідомленні № ПКВЧД-3- 14/356 від 03 березня 2020 року не зазначено які саме умови, передбачені трудовим договором (контрактом) № 473 від 17.07.2007 року, стали підставою для його притінення та звільнення [PERSON] .. Відповідач звертався до Первинної профспілкової організації «Незалежна профспілка працівників Пасажирського вагонного депо Одеса Головна» за погодженням звільнення [PERSON] , проте, вказаною профспілкою згоди на звільнення позивача надано не було. Умовами трудового договору (контракту) № 473 від 17.07.2007 року передбачено, що цей контракт припиняється: - після закінчення строку дії контракту; - за угодою сторін; - з ініціативи роботодавця до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених законодавством (статтями 40, 41 КЗпП України) та цим контрактом; - з ініціативи працівника до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених законодавством (статтею 39 КЗпП України) та цим контрактом; - з інших підстав, передбачених законодавством. В даному випадку має місце саме припинення трудового договору (контракту) з ініціативи роботодавця. Згідно статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; 2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці; 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 5) нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; 7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 8) вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу; 10) призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду; 11) встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74. частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус. Статтею 41 КЗпП України передбачено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: 1) одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю га контролю за цінами; 1-1) винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати; 2) винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу; 3) вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи; 4) перебування всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції» у прямому підпорядкуванні у близької особи; 4-1) наявності у працівника реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб, передбачений Законом України «Про запобігання корупції»; 5) припинення повноважень посадових осіб. В даному випадку відсутні, передбачені статтями 40 та 41 КЗпП України, підстави для припинення трудового договору (контракту) № 473 від 17.07.2007року. Крім того, статтею 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5. 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції. Служби безпеки України. Державного бюро розслідувань України. Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КзпП. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів, або згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, ніж зазначалось у поданні власника чи уповноваженого 'ним органу, а потім і в наказі про звільнення. Оскільки у зазначених вище нормах за їх змістом йдеться про профспілковий орган підприємства, установи, організації, профспілкові органи структурних підрозділів (цехів, управлінь, відділів тощо) можуть вирішувати питання про дачу згоди на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, якщо їм таке право делеговане профспілковим органом підприємства, установи, організації. Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Враховуючи відсутність обґрунтованої згоди профспілкової організації більш того, до видання наказу про припинення трудового договору була наявна відмова Первинної профспілкової організації «Незалежна профспілка працівників Пасажирського вагонного депо Одеса Головна» у паданні згоди на звільнення [PERSON] , вбачається незаконність наказу № 359/ОС від 17 березня 2020 року. Суд критично ставиться до посилань представника відповідача на ст. 39 ЗУ « Про профспілкові організації їх права та гарантії діяльності», а саме те, що рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору не містить обгрунтованої відмови у її наданні, оскільки вважає, що Витяг з протоколу № 273 від 13.03.2020 року засідання профспілкового комітету ПК ВЧД-3 з посиланням на те, що відмова у наданні згоди була обгрунтована тим, що порушення, у якому відповідач звинуватив позивача, не підпадає під жоден пункт додаткових підстав припинення та розірвання контракту, які не передбачені чинним законодавством є обгрунтованою. Враховуючи наведене вище суд вважає за можливе визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) № 359/ОС, табельний номер 3333, виданий 17 березня 2020 року начальником Виробничого підрозділу Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» Сидоренко С.В. про припинення трудового договору (контракту) з провідником пасажирського вагону [PERSON] за п. 8 ст. 36 КЗпП України та поновити її на посаді. Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної правової підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновленим на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до довідки про середню заробітну плату ( дохід) від 18.11.2020 року заробітна плата [PERSON] середня заробітна плата за останні 2 місяці роботи становила 10\~334,74 грн., відповідно середньогодинна 80 гриавень 43 коп. Таким чином,\~загальна сума\~середнього заробітку\~за період\~з 17 березня 2020 року по день поновлення на роботі в розмірі 187\~804 (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот чотири) гривні 05 копійок. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved