Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2010 року позивач (на момент винесення вироку мав прізвище [PERSON]) був засуджений до 8 років позбавлення волі, та відбував покарання у Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області. 24 квітня 2013 року помер його батько [PERSON], про смерть якого він дізнався лише в кінці серпня 2014 року від своєї дружини [PERSON] [PERSON], яка в свою чергу дізналася про його смерть від матері позивача, а остання від сестри покійного. Після смерті [PERSON], майно останнього, 15 липня 2014 року за законом успадкувала його дружина відповідач [PERSON], а саме: житловий будинок № 35/1 з господарськими спорудами по вул. Ціолковського в м. Черкаси. Відповідач знала, що в померлого є син і донька, однак про смерть останнього не повідомила та одноособово успадкувала все майно. Вважає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини є поважною, оскільки про смерть батька не знав, тому суд може визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач та адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] [PERSON], думку адвоката, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є сином [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] І-СР № 397992 від 06 липня 1976 року. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2010 року позивач (на момент винесення вироку мав прізвище [PERSON] ( у звязку з одруженням)) був засуджений до 8 років позбавлення волі, та відбував покарання у Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області. На момент розгляду справи [PERSON] відбув покарання та звільнений з виправної колонії умовно достроково. 24 квітня 2013 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-СР № 213881 від 26 квітня 2013 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді будинку № 35/1 з господарськими спорудами по вул. Ціолковського в м. Черкаси. З матеріалів справи вбачається, що в передбачений законом шестимісячний строк, відповідач як дружина померлого, звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину, в результаті чого приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу [PERSON] було видано на її імя свідоцтво на право на спадщину за законом від 15 липня 2014 року № 17-2013, зареєстровано в реєстрі за № 1397. З матеріалів спадкової справи № 17-2013 після смерті [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] в заяві про прийняття спадщини від 14 серпня 2013 року зазначила, що вона приймає всю спадщину після смерті чоловіка. Відомостей про інших спадкоємців в спадковій справі не зазначено. Отже, посилання відповідача в судовому засіданні на те, що вона повідомила нотаріусу про наявність інших спадкоємців, суд оцінює критично, оскільки не підтверджена ніякими доказами. В судовому засіданні представником відповідача було надано квитанції про направлення [PERSON] повідомлення про смерть батька цінним листом з описом датовані 25 квітня 2013 року. Проте їх суд оцінює критично, оскільки з листа начальника Менської виправної колонії № 91 від 08 липня 2015 року вбачається, що [PERSON], який відбував покарання у виді позбавлення волі та був звільнений умовно достроково, в період з 25 квітня 2013 року по 25 серпня 2013 року не отримував жодного рекомендованого листа, та будь-якої іншої кореспонденції з м. Черкаси. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачу не було відомо про смерть спадкодавця. Крім того, посилання представника відповідача на ту обставину, що позивач не скористався своїм правом на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після того як дізнався про смерть батька, суд також оцінює критично, оскільки свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця нотаріусом вже видане та відповідач не визнає право позивача на оформлення спадщини і фактично не дає згоду на допуск до спадкування спадкоємцем, що підтверджено нею в судовому засіданні. Таким чином, в даному випадку позивачем правильно обраний судовий захист свого права. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач як син померлого є спадкоємцем першої черги і має право на оформлення спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст.1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В даному випадку суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин та вважає за необхідне його поновити, та визначити позивачу додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору склав 243 грн. 60 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, по справі було проведено 6 судових засідань. Згідно журналу судового засідання загальна тривалість судових засідань по справі становила 2 год. 30 хв. Станом на 28 липня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений законом становить 1\~218 грн., 40% за годину участі особи, яка надавала правову допомогу становить 487 грн. 20 коп. Таким чином, розмір компенсації правової допомоги за участь в судових засіданнях становить 1\~218 грн.. Крім того, представником позивача двічі проводилося ознайомлення з матеріалами справи, загальна тривалість ознайомлення становить 1 годину, в звязку з чим розмір компенсації за ознайомлення складає 487 грн. 20 коп. Разом витрати на правову допомогу складають 1 705 грн. 20 коп., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Решту грошових вимог на правову допомогу, суд вважає завищеною та не обґрунтованою на законі, в звязку з чим задоволенню не підлягає.

Outcome: approved