Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні будинком № 24 на вул. Духновича у с. В.Лучки Мукачівського району шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування будинком № 24 на вул. Духновича у с. В.Лучки Мукачівського району. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вказаний будинок належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2015 року. Однак відповідачі продовжують проживати в ньому, у добровільному порядку з будинку не виселяються та не збираються змінювати місце проживання, що робить неможливим проживання в будинку самого власника та створює перешкоди у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутності, змінені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з наведених підстав у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило. Причини своєї неявки відповідачі суду не повідомили. Від представника органу опіки та піклування Мукачівської РДА до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Великолучківської сільської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала позивачу [PERSON] належний їй на підставі свідоцтва про право власності будинок № 24 на вул. Духновича в с. В.Лучки Мукачівського району. Право приватної власності на будинок № 24 на вул. Духновича в с. В.Лучки Мукачівського району [PERSON] також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 33202214 від 05.02.2015 року. З довідки № 1023/02-06 від 08.08.2016 року, виданої Великолучківською сільською радою, вбачається, що в будинку № 24 на вул. Духновича в с. В.Лучки зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України) Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, втратили право на користування будинком № 24 на вул. Духновича у с. В.Лучки Мукачівського району у звязку із зміною власника, оскільки до нового власника будинку, тобто до позивача, не перейшло збереження права користування житлом колишніх власників (членів їх сімї), а тому позов про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 551,20 грн. судових витрат.

Outcome: approved