Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення графіку зустрічей для його батька - [PERSON] , [INFO] , наступним чином: кожну другу п`ятницю місяця та суботу - з 13.30 години п`ятниці до 19.00 години суботи за місцем фактичного проживання позивача, за адресою: в [ADDRESS] без обмеження адрес та прогулянок з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі та дідуся в м. Рівне; кожен день народження дитини [PERSON] , [INFO] кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12:00 до 16:00 години; кожні шкільні канікули в літній та зимній період не менше 7 (семи) діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України. В обґрунтування позову зазначає, що він перебував у шлюбі із відповідачкою. В період шлюбу у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у сторін не склалося, шлюб між ними було розірвано та визначено розмір сплати аліментів у сумі 3000,00 грн. Взятий на себе обов`язок зі сплати аліментів він виконує вчасно та в повному розмірі. З часу розірвання шлюбу [PERSON] переїхала проживати в інше місто разом з їхнім сином, з цього часу відвідування [PERSON] із дитиною стали не регулярними, а пізніше взагалі припинились. Причиною цьому стало те, що відповідач з невідомих причин не дає дозволу на зустріч із дитиною позивачу. Позивач неодноразово хотів зустрітися з сином, але відповідач ігнорує ці прохання, не відповідає на телефонні дзвінки, ігнорує обговорення його навчання, виховання, оздоровлення та відпочинку. Коли [PERSON] приїхав на місце фактичного проживання [PERSON] , щоб побачитись з сином, виявилось, що відповідач разом із сином змінила місце проживання, не попередивши його про це, таким чином вона приховала своє із сином місце проживання. На прохання позивача дозволити йому побачитись із сином, вона категорично відмовляється, не пояснюючи причину відмови. Також відповідач не надає позивачеві будь-яку інформацію про стан здоров`я дитини. Ухвалою від 01.03.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.04.2019 року задоволено клопотання відповідача, надано відповідачу строк до 07.06.2019 року для подання відзиву на позовну заяву та відкладено підготовче судове засідання. 10.06.2019 року відповідачем на адресу суду скеровано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначає, що зі своєї сторони вона жодного разу не перешкоджала батькові спілкуватися із сином та брати участь у його вихованні, однак батько не завжди адекватно себе поводить в присутності дитини, чим ставить під загрозу нормальний розвиток їхньої дитини. 10 липня 2017 року позивач намагався силою забрати в неї дитину і вона змушена була викликати поліцію. Також, 28 липня 2017 року позивач забрав сина з його постійного місця проживання, користуючись на те своїм правом, та для відхилення її заперечень надав письмову розписку з зобов`язанням повернути сина після двотижневого відпочинку. Проте він навмисне не виконав поставлених собою ж умов, що дає підставу перестерігатись повторень. З даного приводу вона звернулася в службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, після чого їй було повернуто дитину, а з [PERSON] працівниками служби у справах дітей проведено профілактично-роз`яснювальну роботу щодо його участі у вихованні сина. Просить суд звернути особливу увагу на те, що з долучених же стороною позивача до позовної заяви матеріалів не вбачається та обставина, що вона чинить перешкоди батькові у спілкуванні з сином. Позивачем не надано доказів на підтвердження фактів вчинення йому з її сторони перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Більше того, він і не намагається бачитись з сином, хоча має реальну можливість, йому добре відомо, де вона проживає, а навіть якщо припустити, що невідомо, то він знає, що вона зареєстрована разом з своїми батьками, проте жодного разу за місцем її реєстрації він не був і не цікавився життям сина. Також з матеріалів позовної заяви не вбачається, то позивач [PERSON] з приводу своїх порушених прав звертався до служби у справах дітей, як це прямо передбачено ст. 158 СК України, чи до правоохоронних органів. Крім того, позивач, заявляючи позовні вимоги із зазначенням конкретних способів його участі у вихованні та спілкуванні з сином, жодним чином не обґрунтував та не підтвердив належними та допустимими доказами того, що такий спосіб та порядок спілкування з сином визначені з врахуванням віку дитини, режиму його дня, навчання та відпочинку, зайнятості батьків тощо, тобто не врахував інтереси дитини при встановленні графіку зустрічей, чим може порушити режим його дня та навчання, що призведе до порушення його нормального, звичайного для дитини середовища та заважатиме гармонійному існуванню. Враховуючи вищенаведене, вважає, що стороною позивача не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, проте нею надано достатньо доказів на підставу своїх заперечень. Просить ухвалити рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 14.08.2019 року позивачем на адресу суду скеровано відповідь на відзив, в якому зазначив, що з часу розлучення [PERSON] переїхала проживати в інше місто разом з сином, з того часу відвідування з дитиною стали нерегулярними, а пізніше взагалі припинились. Причиною цьому стало те, що відповідач з невідомих причин не дає дозволу на зустріч із дитиною. Позивач неодноразово хотів зустрітися з сином, але відповідач всіляко ігнорує прохання позивача, не відповідає на телефонні дзвінки, ігнорує обговорення його навчання, виховання, оздоровлення та відпочинку. У відзиві на позов відповідач [PERSON] стверджує, що позивач не намагається бачитись з сином, і те що син зареєстрований за місцем фактичного проживання, проте коли [PERSON] прибув на місце фактичного проживання [PERSON] , щоб побачитись з сином, виявилось що відповідач разом із сином змінила місце проживання, на прохання дозволити йому побачитись із сином, вона категорично відмовлялась. Щодо звернень відповідача в правоохоронні органи в 2017 році щодо поведінки позивача, необхідно зазначити, що такі звернення були і зі сторони позивача, на той час ж сторонами були вкрай напружені відносини, кожна дія, вчинок та висловлювання сприймалися негативно. З того часу кожна зі сторін мала можливість переосмислити суть взаємин між ними та роль кожного із них у житті дитини. На даний час ситуація може змінитися на краще, адже сторони не втратили можливість відшукати шляхи вирішення спірних питань задля всебічного розвитку дитини та забезпечення усіх її інтересів. Позивач самостійно дізнався, що відповідач і його дитина проживають в м. Києві. Щодо участі в процесі медіації [PERSON] відмовилась. Дитині не вистачає спілкування лише з матір`ю, також він сумує і потребує уваги від свого батька. У структурі роботи Міського центру дитини м.Києва передбачена спільна зустріч з батьком, але відповідач написала заяву про відмову, за таких обставин психолог центру не зміг повноцінно завершити дану роботу з дитиною. З даної інформації можна зробити висновок, що позивач цікавиться станом та життям свого сина, та усіляко намагається найти контакт з відповідачем, однак на даний час батькам дитини не вдається без суперечностей вести перемовини та досягати згоди щодо спільної участі обох батьків у вихованні та розвитку їх дитини, позивачу не завжди вдається отримати від відповідача інформацію про стан здоров`я дитини. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд прийняти рішення про надання йому як батьку мати можливість спілкуватися з дитиною, приймати участь у його вихованні та розвитку. Ухвалою суду від 25.09.2020 року підготовче судове засідання у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 28.01.2021 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та зобов`язано орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації подати суду письмові висновки про способи участі у вихованні дитини та щодо розв`язання спору про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. 04.02.2021 року представником позивача на адресу суду скеровано клопотання про уточнення позовних вимог, згідно яких просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з [PERSON] , [INFO] шляхом встановлення графіку зустрічей для його батька - [PERSON] , [INFO] , наступним чином: перші три місяці у формі зустрічей в першу та третю суботу місяця з 11.00 год до 18.00 год за місцем проживання дитини у присутності матері дитини [PERSON] ; в подальшому - в першу та третю суботу місяця з 11.00 год до 18.00 год; після закінчення трьохмісячного строку кожні шкільні канікули у літній та зимовий період не менше п`яти діб для відпочинку та оздоровлення [PERSON] на території України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позові та просив такі задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та додатково зазначив, що позивач робить спроби побачитись із дитиною, однак відповідач чинить перешкоди, протягом 2020 року позивач жодного разу не бачив дитини. Востаннє [PERSON] бачився із сином на засіданні органу опіки та піклування. Враховуючи наведене просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, на адресу суду скерувала клопотання про відкладення судового засідання, оскільки через карантинні обмеження не може прибути в судове засідання. Однак, суд дійшов висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»). Враховуючи наведені норми чинного законодавства та те, що дана справа перебуває у провадженні вже тривалий період, відповідач неодноразово заявляла клопотання про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом, в матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, а тому суд вважає, що неявка відповідача в судове засідання пов`язана із затягуванням розгляду справи, а відтак вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази наявні у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2010 року, від якого [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.08.2011 року. Рішенням Рівненського міського суду від 23.03.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1090 - розірвано. Визначено місце проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON] з матір`ю. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 12 липня 2017 року і до досягнення сином повноліття. [PERSON] на користь [PERSON] здійснюються регулярні перекази аліментів, у більшому розмірі, аніж встановлено рішенням суду, що підтверджується платіжними дорученнями АК КБ «ПриватБанк» та фіскальними чеками РД АТ «Укрпошта». Позивач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, відповідно отримує дохід та сплачує податки, що підтверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку та індивідуальними відомостями про застраховану особу. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.12.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані зокрема [PERSON] та [PERSON] , для виховання та розвитку дитини оформлена одна кімната, де є спальне місце, робочий стіл, достатньо розвиваючих книг та ігор, тобто створені належні умови для дитини. Згідно із відповіддю Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради №01-18/262 від 21.08.2017 року, на звернення від 28.07.2017 року [PERSON] повідомлено, що з [PERSON] працівниками служби проведено профілактично-роз`яснювальну роботу щодо його участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] . Згідно із відповіддю Дарницького УП ГУ НП у м. Києві № ч-1234/128/48/02-2019 від 22.03.2019 року, на заяву щодо надання інформації по виклику 10.07.2017 року на адресу [ADDRESS] , 10.07.2017 року о 17.46 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що зі слів заявниці [PERSON] , відбувся конфлікт з чоловіком, який не віддає дитину (1,6 років); вказане повідомлення було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Дарницького УП ГУ НП у м. Києві за №51650 від 10.07.2017 року. За результатами відпрацювання повідомлення зазначено, що по прибуттю на місце події встановлено, що мають місце цивільно-правові відносини, проведено роз`яснювальну роботу, додаткова перевірка по даному факту не проводилась. Відповідно до відповіді Міського центру дитини служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації №069010/ч-134-128 від 10.06.2019 року, в рамках розгляду звернення [PERSON] медіатор центру зв`язалась із [PERSON] з метою запрошення на медіацію, [PERSON] одразу не визначилась щодо згоди на участь у процесі, повідомила про випадки насилля у сім`ї, згодом від пропозиції щодо участі у процесі медіації відмовилась, а відтак проведення вказаної процедури є неможливим. Відповідно до висновку Міського центру дитини служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації №103 від 17.05.2019 року психологічного обстеження дитини малолітнього [PERSON] , [INFO] , дитина переживає внутрішню кризу, почуття безвиході, безнадійності, конфліктна ситуація між батьками для дитини є не до кінця незрозумілою та визначеною. По відношенню до матері визначений надійний тип прив`язаності, однак дитині бракує емоційного та тілесного контакту з нею. По відношенню до батька визначений амбівалентний тип прив`язаності, у дитини є складні емоційні переживання щодо нього: з одного боку дитина має потребу, інтерес у спілкуванні з батьком, з іншого, вона спирається на думку матері, бачить батька її очима. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації №109/04/40-1429 від 01.03.2021 року щодо визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , комісія вважає, що зустрічі батька з сином [PERSON] повинні відбуватись за наступним графіком: щонеділі з 12.00 год до 18.00 год. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Стаття 153 Сімейного кодексу України передбачає право матері, батька та дитини на безперервне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 157 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею того з батьків, хто проживає окремо. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання (ст.158 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року. Конвенція про права дитини від 2 листопада 1989 року, виходячи з рівності прав матері і батька, у пункті 1 ст.9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. І саме в цій статті проголошено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За вимогами ст.ст. 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. За встановлених обставин, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні доведено, що відповідач своєю поведінкою, як мати, чинить йому перешкоди у спілкуванні та зустрічах батька з сином. Суд критично оцінює доводи відповідача щодо застосування насильства та переслідування її позивачем, оскільки на підтвердження таких обставин, відповідачем не надано доказів. З огляду на викладене, враховуючи право батька на участь у вихованні дитини, виходячи із забезпечення інтересів дитини, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації №109/04/40-1429 від 01.03.2021 року, суд дійшов висновку, що спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина слід визначити за наступним графіком: щонеділі з 12.00 год до 18.00 год. При цьому, суд враховує, що такий спосіб участі у вихованні найбільш відповідатиме інтересам дитини, враховуючи її вік та право на спілкування із обома батьками, потребує батьківської уваги та піклування. Суд вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні сина забезпечуватиме насамперед інтереси дитини, якій необхідне спілкування із батьком, а також не порушуватиме прав позивача як батька визначених ст.153 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, усунути батьку перешкоди у зустрічах та участі у вихованні дитини та встановити графік зустрічей щонеділі з 12 год 00 хв до 18 год 00 хв. З відповідача також слід стягнути в користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову. На підставі наведеного,

Outcome: partial