Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що він є майновим поручителем по кредитному договору, укладеному 03.09.2007 між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра». У зв`язку з несплатою [PERSON] заборгованості по даному договору, банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., яка вчинила виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру, що належить позивачу та розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що вчинення даного виконавчого напису є незаконним, оскільки нотаріусом не перевірено безспірності вимог банку, а також банком порушено строк на протязі якого останній міг звернутись із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає можливим у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, виконавчим написом серії НАК 021432 від 29.12.2014, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., звернено стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , у якості погашення заборгованості перед ВАТ «КБ» Надра» за кредитним договором № 09/П/76/2007-840 від 03.09.2007 у розмірі 6067273,85 грн. (а.с. 7). 03.09.2007 між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 09/П/76/2007-840, згідно якого остання взяла у банка в борг грошові кошти у розмірі 192000,00 доларів США зі сплатою 14,49 % та строком повернення до 02.09.2022 (а.с. 8-9). Відповідно до іпотечного договору від 03.09.2007, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] , останній з метою забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] по кредитному договору № 09/П/76/2007-840 від 03.09.2007, передав у іпотеку квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Згідно із постановою про заміну сторони у виконавчому провадженні № 48410704 від 05.12.2018 сторону стягувача за виконавчим написом № 1691 від 29.12.2014 було замінено з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Фінансова компанія Фінмарк» (а.с. 20). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Згідно із ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Відповідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для одержання виконавчого напису поіпотечним договорам, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Відповідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорено боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Так, судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором був сплачений 05.11.2008, отже, саме з грудня 2008 року у банка виникло право вимоги достроково стягнути заборгованість за кредитом. Враховуючи те, що із заявою про вчинення виконавчого напису банк звернувся лише 10.08.2015, суд дійшов висновку, що банком пропущено трирічний строк звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи визнання позову відповідачем, а також ті обставини, що наданий банком одноособово розрахунок, на підставі якого приватний нотаріус вчинила виконавчий напис, не може бути підтвердженням безспірності вимог до позивача, та те, що банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису з порушенням строку такого звернення, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved