Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27 квітня 2016 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № Z99.389.70352. Згідно з п.п. 1.1 та 1.2 Кредитного договору Банк надав [PERSON] 13\~500 грн. строком на 12 місяців і таким чином виконав свої зобовязання за кредитним договором. В свою чергу позичальник зобовязався повернути отриманий кредит разом з процентами та комісією в строк, визначений умовами кредитного договору. 09 липня 2016 року [PERSON] померла. Станом на день смерті позичальника існувала заборгованість за кредитним договором в розмірі 9\~588 грн. 65 коп. 19 квітня 2017 року на адресу Банку надійшов лист від Другої черкаської державної нотаріальної контори, яким було повідомлено про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом спадкоємцям [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Тому, в силу вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані виконати зобовязання спадкодавця за кредитним договором в межах вартості успадкованого майна. Представник позивача в судовому засіданні, проведеного в режимі відео конференції, позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідачів солідарно лише витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~600 грн., оскільки відповідачами суму боргу по кредитному договору в розмірі 8\~188 грн. 65 коп. сплачено в повному обсязі. Відповідач [PERSON], яка діє також як представник відповідача [PERSON] та [PERSON], який представляє інтереси неповнолітньої [PERSON], в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, у звязку з вирішенням спору у добровільному порядку шляхом повної сплати заборгованості по кредитному договору. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що при оформленні спадщини від нотаріуса дізналась про боргові зобовязання її померлої дочки. Від представників банку ніяких усних та письмових претензій не отримувала, а дізнавшись з запізненням про перебування справи в суді та судове засідання, так як була вказана не вірна адреса, відразу сплатила борг в добровільному порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 27 квітня 2016 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № Z99.389.70352. Згідно з п.п. 1.1 та 1.2 Кредитного договору Банк надав [PERSON] 13\~500 грн. строком на 12 місяців і таким чином виконав свої зобовязання за кредитним договором. В свою чергу позичальник зобовязався повернути отриманий кредит разом з процентами та комісією в строк, визначений умовами кредитного договору. 09 липня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-СР № 28104 від 12 липня 2016 року. Станом на день смерті позичальника існувала заборгованість за кредитним договором в розмірі 9\~588 грн. 65 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком від 09 липня 2016 року. З листа Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 05 квітня 2017 року вбачається, що 05 квітня 2017 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, після [PERSON], померлої 09 липня 2016 року на імя неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], сина [PERSON] (м. Черкаси вул.. Крилова,16) та матері [PERSON] ([ADDRESS]) по 1/3 частці спадкового майна. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Банк, як кредитор, в порядку ч. 2 ст. 1281 ЦК України 28 липня 2016 року звернувся до Другої черкаської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців про невиконані зобовязання спадкодавця та наявність кредитної заборгованості перед Банком. У відповідності до п. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до довідки-розрахунку від 31 травня 2017 року заборгованість по кредитному договору від 27 квітня 2016 року, укладеного з [PERSON], становить 8\~188 грн. 65 коп. З квитанції № 2688799 від 29 серпня 2017 року на суму 8\~188 грн. 65 коп. вбачається, що кредитна заборгованість по вищевказаному договору погашення спадкоємцями в повному обсязі. Факт погашення кредитної заборгованості представником позивача в судовому засіданні не оспорюється. Отже, до початку розгляду справи по суті відповідачі у добровільному порядку сплатили заборгованість по кредитному договору. З матеріалів справи вбачається, та підтверджено відповідачами, що нотаріус їх повідомив про наявність претензії з боку Банку про наявність боргових зобовязань. Банк в свою чергу отримавши нотаріальну відповідь про отримання спадкоємцями Свідоцтва про спадщину та їхнє дійсне місце проживання, до спадкоємців про погашення заборгованості в добровільному порядку не звернувся, а подав позов до суду, з неправильною вказівкою місця проживання відповідачів, при цьому заздалегідь знавши правильні адреси відповідачів. Відповідачі, з запізненням дізнавшись про перебування справи в суді, в добровільному порядку погасили заборгованість до початку розгляду справи по суті. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не ухилялись від сплати боргових зобовязань, добровільно його сплатили, тому у задоволенні позову необхідно відмовити, у звязку з відсутністю предмета спору. В частині стягнення судового збору відповідно до вимог ст. 89 ч.1 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити, так як вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: dismissed