Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якій зазначила, що їй згідно свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є її сусідкою та вона збудувала сарай на межі сусідньої земельної ділянки без дозволу на виконання будівельних робіт. При обстеженні земельної ділянки було виявлено самовільно збудовані господарські споруди з боку відповідача, що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не забезпечено влаштуванням необхідними інженерно-технічними заходами, які перешкоджають стоку атмосферних опадів з покрівель та карнизів суміжних ділянок та відповідачу було видано припис про усунення виявлених порушень, але вона його не виконала. Добровільно відповідач не має наміру демонтувати самовільно збудовані споруди. На підставі цього просить визнати дії відповідача щодо самовільного будівництва господарських споруд незаконними та зобов'язати усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно збудованих господарських споруд. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за участі її представника. Представник відповідача, що діє на підставі договору доручення про надання правової допомоги, в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не довела про порушення. Суд, дослідивши матеріали справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 липня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори, [PERSON] після смерті [PERSON], померлого [INFO], отримала спадкове майно, яке складається з наступного: житлового будинку [ADDRESS] житловою площею 34,6 м. кВ, загальною площею 82,2 м. кв. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ч. 2 та ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін (якими відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК є позивач та відповідач), кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципах, серед яких забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Відповідно до ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Землекористувачі зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон./п.п. г, е ч. 1 ст. 96 ЗК України/. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Статтею 152 Земельного кодексу України передбачені способи захисту прав на земельну ділянку, серед яких відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно відповіді Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області від 17.12.2013 року № Ц/2234 при проведенні позапланової перевірки на межі в [ADDRESS], виявлено самовільно збудовані господарські споруди, що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не забезпечено влаштуванням необхідними інженерно-технічними заходами, які перешкоджають стоку атмосферних опадів з покрівель та карнизів суміжних ділянок та забудовнику [PERSON] надано припис про усунення виявлених порушень в строк до 15.04.2014 року та складено протоколи про накладення адміністративного штрафу за ч. 1 ст. 96, 97 КУпАП. Повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідач самовільно збудував сарай, а тим самим порушив право позивача щодо володіння, розпорядження та користування належною земельною ділянкою.

Outcome: approved