Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 08.01.2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та громадянкою України [PERSON] було укладено договір б/н, на підставі якого позичальник отримала кредит в розмірі 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відсоткова ставка в подальшому змінювалась, з кінцевим терміном повернення в момент закриття останнього рахунку Клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банку, передбачених договором. Проте позичальник умови договору не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 16.08.2018 р. складає 13 423,13 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 25.10.2018 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату , час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо уточнивши позовні вимоги ( а.с. 64-67 ) , надав суду заяву з проханням розглядати дану справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проте вказала, що нарахована сума заборгованості є завеликою, має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, прохала застосувати строки спеціальної позовної давності до вимоги про стягнення неустойки (пені) та обмежитись її стягненням за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 08.01.2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та громадянкою України [PERSON] було укладено договір б/н, на підставі якого позичальник отримала кредит в розмірі 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відсоткова ставка в подальшому змінювалась, з кінцевим терміном повернення в момент закриття останнього рахунку Клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банку, передбачених договором. Встановлений кредитний ліміт неодноразово збільшувався, а саме 17.09.2010 року до 3000 грн. та 17.05.2011 року до 4000 грн. ( а.с. 45 ). Проте позичальник умови договору не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 16.08.2018 р. складає 13 423,13 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення заборгованості на суму від 100 грн. позичальником сплачується пеня. \~ \~ \~ \~Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Також встановлено, що в порушення умов договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 16.08.2018 року складає 13 423 гривні 13 копійок, що підтверджується відповідними виписками з балансових рахунків, яка складається з: 6507,11 грн. заборгованість за тілом кредиту ; 2262,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом ; 3537,99 грн. - заборгованість за пенею ; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 615,39 грн. штраф (процентна складова). \~ \~ \~ \~Строк дії платіжної картки грудень 2019 року, останній платіж внесений відповідачем на погашення заборгованості за кредитом 21.05.2018 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003 цс 15 цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки ( пені, штрафу ). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( частина третя ст. 549 ЦК України ). \~ \~ \~ \~За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином , враховуючи , що умовами кредитного договору за порушення позичальником\~строків повернення\~кредиту та/або\~сплати процентів\~ передбачено одночасне стягнення щтрафу та пені з відповідача , що є одним видом цивільно-правової відповідальності , їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення буде свідчити про недотримання положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення, тому суд приходить до висновку , що у стягненні з відповідача штрафів у розмірі : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 615,39 грн. - штраф (процентна складова) слід відмовити. Під час судового розгляду відповідач прохала застосувати наслідки спливу позовної давності . \~ \~ \~ \~ При вирішенні\~ питання\~щодо застосування строків позовної давності суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Зокрема , частина 2 ст.\~258\~ЦК України передбачає , що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.4 ст.267\~ЦК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом ст.\~261\~ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258\~ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом , може бути \~ \~ \~ \~збільшена за домовленістю сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд вважає , що оскільки у заяві позичальника про надання кредиту від 08.01.2009 року домовленості сторін щодо збільшення стоку позовної давності не має , відповідно до вимог ст. 259 , 207 ЦК України в даному випадку позовна давність не була збільшена. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 0.107.2015 року по справі № 6-757цс15 , від 04.11.2015 року по справі № 6-1926 цс 15 . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Проаналізувавши зазначені норми права, суд вважає, що нарахована позивачем пеня підлягає стягненню в межах нарахованої пені за останній рік, що передує зверненню позивача з позовною заявою до суду. \~ \~ \~ \~Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду 29.08.2018 року. За таких обставин обґрунтованими є вимоги про стягнення пені за період з 29.08.2017 року по 16.08.2018 року ( на час здійснення розрахунку позивачем ) в розмірі 800 грн. , в іншій частині вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача складає 9 569,75 грн. (6\~507,11\~грн.\~ заборгованість за кредитом; 2 262,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 800 грн. заборгованість за пенею в межах строку позовної давності ). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, згідно ст. 141 ЦПК України .

Outcome: partial