Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 жовтня 2014 року він позичив грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. [PERSON]. Відповідач, в свою чергу, зобовязувався повернути позику в строк до 31 жовтня 2014 року. Дане зобовязання оформлене розпискою від 02 жовтня 2014 року. Позивач вказує, що відповідач взяті на себе зобов'язання з повернення отриманої позики належним чином не виконує, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач, представник позивача, [PERSON] не зявились. У ході судового розгляду представник подав до суду заяву, у якій просить провести розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 02 жовтня 2014 року [PERSON] ([INFO], паспорт серії ВР №127432, виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 27 жовтня 2003 р.) позичив грошові кошти в розмірі 8000,00 гривень [PERSON] ([INFO], паспорт серії ВР №184337, виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 15 лютого 2005 р.). Відповідач, в свою чергу, зобовязувався повернути позику в строк до 31 жовтня 2014 року. Дане зобовязання оформлене розпискою від 02 жовтня 2014 року. В передбачений зобовязанням строк відповідачем повернуто грошові кошти в розмірі 1000,00 грн.. Залишок грошових коштів, а саме: 7000,00 грн. повернуто не було. 11 грудня 2014 року відповідачем [PERSON] було письмово визнано факт наявної у нього перед позивачем [PERSON] заборгованості в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується додатковою письмовою угодою про зміни і доповнення до розписки від 02.10.2014 року, в якій відповідач зазначив, що окрім грошової суми взятої в борг, він зобовязується також повернути 20 процентів річних, нарахованих за період від моменту отримання грошової суми до моменту повернення повної суми. Відповідач погодився із тим, що повернути залишок суми взятої в борг, а також відповідні відсотки необхідно до 31 січня 2015 року. У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання, щодо сплати грошових коштів позивачу не виконав. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено в ході розгляду справи та як вбачається із самих матеріалів справи, позичальник в добровільному порядку не виконує взяте на себе зобовязання. В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань. Враховуючи наведене та те, що у судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню позики не виконує, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved