Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення грошової компенсації за роботу у вихідні та святкові дні, посилаючись на те, що з 21 вересня 2011 року по переводу він був прийнятий на посаду начальника господарського відділу департаменту забезпечення діяльності виконавчого комітету Черкаської міської ради, а 30 вересня 2014 року звільнений з даної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. За характером своєї роботи та враховуючи посадові обов'язки позивач дуже часто працював у вихідні та святкові дні. Так, за період з жовтня 2011 року по серпень 2014 року включно, у вихідні та святкові дні він працював 31 раз, фактично відпрацьовуючи повний робочий день. Частково за роботу 18 жовтня 2011 року, 28 листопада 2011 року, 16 грудня 2011 року, 23 грудня 2011 року, 13 січня 2012 року позивачу були надані дні відпочинку, що компенсували роботу у ці вихідні та робочі дні. Однак інші робочі та вихідні дні не були відповідачем компенсовані ні іншим днем відпочинку, ні відповідною доплатою. У добровільному порядку відповідач відмовляється провести оплату праці у вихідні та святкові дні, в зв'язку з чим звернувся за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за роботу у вихідні та святкові дні за період з 30 січня 2012 року по 22 серпня 2014 року в подвійному розмірі в сумі 12 547 грн. 50 коп. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 21 вересня 2011 року по переводу був прийнятий на посаду начальника господарського відділу департаменту забезпечення діяльності виконавчого комітету Черкаської міської ради, а 30 вересня 2014 року звільнений з даної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки позивача [NUMBER] від 20 травня 1994 року. За характером роботи та враховуючи посадові обов'язки, позивач за період з жовтня 2011 року по серпень 2014 року включно працював у вихідні та святкові дні 31 раз, що підтверджується відповідними розпорядженнями міського голови, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 67 КЗпП України при п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п'ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем. Згідно ст. 71 та ст. 73 КЗпП України робота у вихідні та святкові дні забороняється. Застосування такої роботи можливо у виняткових випадках. За ст. 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу. Стаття 107 цього ж Кодексу визначає, що робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. Частково за роботу 18 жовтня 2011 року, 28 листопада 2011 року, 16 грудня 2011 року, 23 грудня 2011 року, 13 січня 2012 року позивачу надавалися дні відпочинку, що компенсували роботу позивача у ці вихідні та робочі дні. Даний факт підтверджується наданими в судовому засіданні таблицею зазначень використаних та невикористаних днів відпочинку, та сторонами в судовому засіданні не оспорюється. 26 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про проведення доплати за роботу у вихідні та святкові дні, відповідач своїм листом від 27 жовтня 2014 року відмовив у виплаті, посилаючись на те, що в розпорядженні міського голови про залучення позивача до роботи у вихідний та святковий день чітко зазначений спосіб компенсації, а саме - надання іншого дня відпочинку, а тому підстав для здійснення подвійної оплати за роботу у вихідні і святкові дні - не має. Таким чином, позивач, діючи відповідно до вимог закону та розпоряджень роботодавця відпрацював у зазначені вихідні дні за період з 30 січня 2012 року по 22 серпня 2014 року, і за згодою сторін, відповідач був зобов'язаний надати йому інші дні відпочинку, видавши про це відповідні розпорядження. Позивач самостійно не мав права використовувати відгули. На відповідачу лежить обов'язок вести облік роботи працівників у вихідні дні, а також надання працівникам компенсації у вигляді інших днів відпочинку. Таким чином, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст. 72 КЗпП України, не виконав домовленості щодо надання позивачеві за роботу у вихідні дні інших днів відпочинку і така можливість у зв'язку із звільненням позивача з роботи - втрачена, отже відповідач зобов'язаний компенсувати роботу позивача у вихідні дні у грошовій формі. З матеріалів справи, а саме: розрахункових листів по заробітній платі з 2011 по 2014 роки, довідки бухгалтерії від 14 жовтня 2014 року та таблиці днів відпочинку яка сторонами не оспорюються вбачається, що заборгованість за святкові та вихідні дні роботи з 30 січня 2012 року по 22 серпня 2014 року відповідно до наданого розрахунку становить 6 273 грн. 75 коп. Таким чином, відповідно до ст. 107 КЗпП України заборгованість становить 12 547 грн. 50 коп. (6 273 грн. 75 коп. х 2 = 12 547 грн. 50 коп.). Посилання відповідача на те, що позивачем пропущений строк звернення з даним позовом до суду, суд оцінює критично, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а саме: до стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за роботу у вихідні та світкові дні за період з 30 січня 2012 року по 22 серпня 2014 року в подвійному розмірі в сумі 12 547 грн. 50 коп.

Outcome: approved