Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

\~\~ \~ \~ \~\~ Позивач звернувся до суду із зазначеною заявою, і вказав, що 01 березня 2005 року між [PERSON] та СТОВ «Урожай» був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 5,54 га, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Зазначений договір зареєстрований Голованівським відділом КРФ ДП ЦДЗК 25.03.2006 року в книзі № 4 за № 55 (далі - договір оренди). Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту серія ІІ КР № 041269 від 18 березня 2002 року, виданого Голованівською районною державною адміністрацією 18 березня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 269. 05 грудня 2008 року після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON], свідоцтво про шлюб серія 1-ОЛ № 336980 видане Молдовською сільською радою Голованівського району. 05.05.2011 року між [PERSON] та СТОВ «Урожай» була укладена додаткова угода до договору оренди, якою продовжено термін дії договору на 10 років. 22 березня 2015 року [PERSON] померла. 05 листопада 2015 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області [PERSON], позивач отримав у спадщину земельну ділянку, що є предметом спірного договору оренди. Позивач зазначив, що у відповідності до п. 40 зазначеного вище договору оренди «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. 10 березня 2016 року позивачем було подано до відповідача заяву про розірвання договору на підставі п. 40 договору оренди, але листом від 14.03.2016 року № 16/03/14-1, йому було відмовлено у розірвані договору. Тому просить суд розірвати договір оренди землі від 01 березня 2005 року, укладеного між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Урожай». Представник позивача в судове засідання не зявився надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримав повністю, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання двічі не зявився - 02.09.2016 року та 21.09.2016 року, про час та місце був повідомлений належним чином, відповідач не забезпечив явку в судове засідання іншого свого представника не попередивши про це суд. За даних обставин суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Суд, вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.11.2015 року, серія бланку НАР № 714555 посвідченого державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області [PERSON], позивач [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував земельну ділянку розміром 5,5428 га, розташовану на території Молдовської сільської ради. З матеріалів справи вбачається, що 01 березня 2005 року між [PERSON] та СТОВ «Урожай» був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 5,54 га, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Зазначений договір зареєстрований Голованівським відділом КРФ ДП ЦДЗК 25.03.2006 року в книзі № 4 за № 55. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту серія ІІ КР № 041269 від 18 березня 2002 року, виданого Голованівською районною державною адміністрацією 18 березня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 269. 05 грудня 2008 року після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON], свідоцтво про шлюб серія 1-ОЛ № 336980 видане Молдовською сільською радою Голованівського району. 05.05.2011 року між [PERSON] та СТОВ «Урожай» була укладена додаткова угода до договору оренди, якою продовжено термін дії договору на 10 років. 22 березня 2015 року [PERSON] Померла. Земельну ділянку, яка належала покійній успадкував за заповітом її син [PERSON]. У відповідності до ч. 1 ст. 148-1 Земельного Кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідності до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 40 договору оренди від 01 березня 2005 року «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. 10 березня 2016 року позивачем було подано до відповідача заяву про розірвання договору на підставі п. 40 договору оренди, але листом від 14.03.2016 року № 16/03/14-1, відповідачем було відмовлено у розірвані такого договору оренди. ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» окрім інших підстав цієї статті передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Цивільним кодексом України, а саме ч. 1 ст. 781 фактично дублюється норма ч. 4. ст. 32 Закону України «Про оренду землі», та зазначається, що договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначені положення Цивільного кодексу України\~\~повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини, які національні суди ,відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», повинні застосовувати як джерело права. Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначив, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені.\~\~ Як зазначалося вище договором оренди від 01.03.2005 року, а саме п. 40 передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни, або розірвання договору оренди. Викладене підтверджується копією Договору оренди землі від 01.03.2005 року , а/с- 3-5 , копією додаткової угоди до договору оренди землі від 05.05.2011 року, а/с- 6 , копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом , а/с- 7, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , а/с- 11, копією державного акта на право приватної власності на землю 11-КР №041268 а/с-8, копією листа СТОВ «Урожай» від 14.03.2016 року №16/03/14-1 а/с-10, копією заяви [PERSON] а/с-9, копією свідоцтва про шлюб а/с-22, копією свідоцтва ппро народження а/с-23, копією свідоцтва про смерть а/с-24, довідкою СТОВ «Урожай» № 122 від 11.05.2016 р , а/с- 37 , копіями відомостей на видачу орендної плати за оренду земельних паїв продукцією СТОВ «Урожай», а\\с-38-100, не викликає сумніву ,є достовірним. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача. Разом тим, заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги в сумі 1900 гривень , задоволенню не підлягають, оскільки представником позивача не надано жодних належних доказів, (договору про надання юридичних послуг та розрахунків щодо обєму виконаних юридичних послуг по складанню позовної заяви), які підтверджували факт оплати юридичних послуг у визначеному розмірі відповідно до контракту про надання правової допомоги

Outcome: partial