Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , в якому посилається на ті обставини, що йому належить на праві приватної власності вищевказана квартира, у якій зареєстрований відповідач по справі, який є сином колишнього власника. У зв`язку з наведеним просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 15.05.2019 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Представник третьої особи надав заяву, у якій просив відмовити у частині позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку, справу розглянути без їх участі. 05.11.2019 року винесено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, про що постановлено ухвалу, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2018 року та витягу №151569938 від 28.12.2018 року належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 20.03.2019 року, яка видана ОСББ «Карбишева-22», вбачається, що у вказаній квартирі значиться зареєстрованим відповідач по справі, який є сином колишнього власника квартири. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд. Згідно абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно, оскільки зняття осіб з реєстрації, враховуючи приписи Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню 768,40 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial