Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що 11.03.2015 року [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Перекопській зі сторони проспекту Ушакова у напрямку вул. Дружби в м. Херсоні, наближаючись до регульованого за допомогою світлофора перехрестя з вулицею Чекістів, грубо порушуючи ПДР України, не зупинився на вимогу червоного сигналу світлофора та не надав дорогу пішоходу [PERSON], яка переходила проїзну частину по регульованому пішохідному переходу на зелене світло, в результаті чого здійснив наїзд на неї. [PERSON] були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. В результаті злочинних дій [PERSON] потерпіла [PERSON] потребувала лікування, на яке довелося витратити значні кошти в розмірі 5557,03 грн. Крім того, вона зазнала моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі і стражданні, яких вона зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях у звязку з протиправною поведінкою щодо неї та яку оцінює в розмірі 20000,00 грн. Просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5557,03 грн. матеріальної шкоди та 20000,00 грн. моральної шкоди. Позивач в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 23.03.2016 року встановлено, що [PERSON] 11.03.2015 року керуючи технічно справним автомобілем Ford Sierra, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Перекопській зі сторони пр. Ушакова у напрямку вул. Дружби в м. Херсоні, наближаючись до регульованого за допомогою світлофора перехрестя з вул. Чекістів, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 б) та 8.7.3 е) ПДР України, не зупинився на вимогу червоного сигналу світлофора та не надав дорогу пішоходу [PERSON], яка переходила проїзну частину вул. Перекопської по регульованому пішохідному переходу на зелене світло, в напрямку з права наліво відносно руху автомобіля, в результаті чого здійснив наїзд на [PERSON] Внаслідок ДТП [PERSON] заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоровя. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 5557,03 грн. та моральну шкоду в сумі 15000,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14.06.2016 року вирок Суворовського районного суду Херсонської області від 23.03.2016 року щодо [PERSON] в частині цивільного позову скасовано, справу направлено для розгляду в порядку цивільного судочинства. З долучених до матеріалів позовної заяви копій квитанцій вбачається, що на лікування [PERSON] було витрачено 5557,03 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як розяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що шкоду, завдану позивачу, спричинено внаслідок непереборної сили або умислу останнього, а тому має нести відповідальність незалежно від доведеності вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вбачається, що не відшкодовано майнову шкоду в розмірі 5557,03 грн. і ця сума підлягає стягненню саме з відповідача [PERSON] При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума 5000,00 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial