Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 14.12.2007 р. між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 840, відповідно до якого позичальник отримав кошти на споживчі цілі в сумі 200000,00 грн. та зобовязався повернути суму кредиту та сплатити проценти в розмірі 15 % річних в порядку та на умовах, визначених договором. Термін остаточного погашення кредиту 14.12.2017 р. Відповідач порушив свої зобовязання за договором, внаслідок чого станом на 14.12.2016 р. основна сума відповідача за кредитним договором складає 87775,65 грн., а саме: заборгованість за основним боргом 65464,58 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 22314,07 грн. Просив стягнути з [PERSON] (ІПН № [NUMBER]) на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Донецьке обласне АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ 09334702) заборгованість за кредитним договором № 840 від 14.12.2007 р., яка станом на 14.12.2016 р. складає 103357,67 грн, із них: заборгованість за основним боргом 65464,58 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 22314,07 грн.; інфляційне збільшення заборгованості 13439,04 грн., 3 % річних від простроченої суми 2139,98 грн. та судовий збір 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. Згідно кредитного договору № 840, позичальник отримав кошти на споживчі цілі в сумі 200000,00 грн. та зобовязався повернути суму кредиту та сплатити проценти в розмірі 15 % річних в порядку та на умовах, визначених договором до 14.12.2017 р. Згідно розрахунку заборгованості за договором, станом на 14.12.2016 р. основна сума відповідача за кредитним договором складає 87775,65 грн., а саме: заборгованість за основним боргом 65464,58 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 22314,07 грн. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобовязання по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої зобовязання за договором, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості по кредитному договору та відсотків підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів суд враховує наступне. Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушенням боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок індексу інфляції. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1600,00 грн., які підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved