Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про поновлення на роботі та скасування наказу про звільнення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до наказу начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 213- к від 31.07.2017 року позивача призначено на посаду головного спеціаліста відділу контрольно - ревізійної роботи та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області в порядку переведення з 01 серпня 2017 року. Через непорозуміння на роботі, позивач 01.02.2018 року подав заяву на імя начальника управління про звільнення його з займаної посади за угодою сторін з 02.02.2018 року. 02.02.2018 року він через пошту направив заяву на імя начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про те, щоб останній не розглядав раніше подану заяву про звільнення від 01.02.2018 року, оскільки він з 02.02.22018 року знаходиться на лікарняному. Шляхом направлення такої заяви відповідачу, позивач фактично повідомив роботодавця про обставину того, що у нього відсутній намір та волевиявлення на звільнення з займаної посади за угодою сторін. Наведені обставини стверджуються заявою на імя начальника управління від 02.02.2018 року, рекомендованим повідомленням, фіскальним чеком від 02.02.2018 року. Однак, до даного часу позивач відповіді на своє звернення не отримав. [PERSON] перебував на лікарняному з 02.02.2018 року по 16.02.2018 року і з 17.02.2018 року по 21.02.2018 року відповідно. Наведені обставини стверджуються листками непрацездатності серії АДІ № 740218 та серії АДІ 740334. Адвокат [PERSON] 23.02.2018 року направив відповідачу адвокатський запит про те, щоб відповідач надав належним чином засвідчені копії наказу про прийняття на роботу [PERSON], заяви про звільнення з займаної посади, та копію наказу про звільнення. Наведена обставина стверджується адвокатським запитом від 23.02.2018 року з відміткою про отримання відповідачем. 10.03.2018 року адвокат [PERSON] отримав від відповідача по пошті рекомендований лист в якому знаходились належним чином засвідчені копії вищезазначених документів. 12.03.2018 року між позивачем та адвокатом [PERSON] було підписано акт прийняття-передачі робіт (надання послуг) та прийняття-передачі документів згідно договору про надання правової допомоги від 23.02.2018 року. Відповідно до наказу за підписом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 51-к від 02.02.2018 року [PERSON] звільнили з посади головного спеціаліста відділу фінансового контролю та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області. В день подання заяви про звільнення (02.02.2018 року) та в день видачі відповідного наказу про звільнення (02.02.2018 року) [PERSON] перебував на денному стаціонарному лікуванні в Ірпінській міській поліклініці. Крім того, 02 лютого 2018 року [PERSON] звернувся з заявою до начальника управління, яка була надіслана по пошті, де він просив не розглядати свою заяву про звільнення. Таким чином, на момент подання заяви про звільнення за угодою сторін (02.02.2018 року) та винесення відповідного наказу про звільнення (02.02.2018 року) у [PERSON] не було волевиявлення на звільнення за угодою сторін. У звязку з вищевикладеним позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 51-к від 02.02.2018 року про звільнення [PERSON] з посади головного спеціаліста відділу фінансового контролю та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області на підставі ч.І п. 1 статті 36 КЗпП України. Поновити [PERSON] на посаді головного спеціаліста відділу фінансового контролю та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили задоволити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували і в його задоволенні просили відмовити. Свої заперечення проти позову надали у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов підлягаючим до задоволення по слідуючих підставах: Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області № 213- к від 31.07.2017 року позивача призначено на посаду головного спеціаліста відділу контрольно - ревізійної роботи та аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області в порядку переведення з 01 серпня 2017 року. 01.02.2018 року через конфліктну ситуацію, яка склалась на роботі, тобто у відповідача, як слідує з пояснень позивача йому запропонували написати заяву про звільнення за згодою сторін. Відповідно, він 01.02.2018 року в кінці робочого дня написав таку заяву і передав заступнику начальника управління виконавчої дирекції і соціального страхування України у Київській області громадянину [PERSON], поставивши дату 02.02.2018 року. 02.02.2018 р. начальник управління [PERSON] підписав наказ про звільнення [PERSON] відповідно до ч.1 п.1 ст. 36 КЗпП України. Однак, особисто позивач заяви про звільнення за згодою сторін у начальника управління Фонду не підписував, а лише 01.02.2018 року в кінці робочого дня залишив дану заяву, тому судом не встановлено безспірних доказів того, що дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою. Як встановлено в судовому засіданні і як слідує з позовної заяви у позивача не було волевиявлення на припинення трудового договору в день видачі наказу на його звільнення про що він перебуваючи на лікарняному 02.02.2018р. ( в день видачі наказу) направивши поштовими відправленнями заяву про не розгляд його заяви про звільнення за згодою сторін, яка була отримана відповідачем 05.02.2018р. Як слідує з тверджень позивача, у нього був відсутній намір та волевиявлення на звільнення із займаної посади тому він направив заяву на керівника Фонду щоб не розглядали його заяву про звільнення написану 01.02.2018р. оскільки він з 02.02.2018р. перебував на лікарняному. Як встановлено в судовому засіданні 01.02.2018р. на робочому місці позивача виник конфлікт з співробітником, відомості про який було внесено до ЄРДР. Останнім робочим днем позивача було 02.02.2018р., він був протабельований та йому були виплачені кошти, хоча фактично позивача на робочому місці не було, так як він перебував на лікарняному. Трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізичною особою. За угодою сторін розірвання трудового договору, укладеного як на невизначений так і на визначений строк, допускається при досягненні домовленості між працівником і роботодавцем у будь який час і у строк, визначений сторонами. Як вже зазначалось що доказів такої домовленості про звільнення позивача за згодою сторін судом не встановлено. Трудову книжку позивач не отримав до цього часу. Згідно наданих лікарняних листів, позивач перебував на лікарняному до 28.02.2018 року і до роботи мав приступити до 01.03.2018 (а.с. 14-15). Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: approved