Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про зняття арешту та оголошення заборони на відчуження з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування посилався на те, що вище зазначена квартира належить йому на праві власності, співвласниками квартири є дружина [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09.04.1999 року ЦПДЖФ УКМтаП ХМР за р.№7-99-173663. Також співвласником квартири була [PERSON], яка 08.06.2000 року померла. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта №92149465 від 17.07.2017 року було виявлено арешт нерухомого майна та оголошення заборони на відчуження квартири [ADDRESS] на підставі постанови №993-14/09 від 24.11.2009 року Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ, у звязку із чим позивач і звернувя до суду. В судове засідання позивач не з»явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач представник Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, у судове засідання також не з»явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу за відсутності представника відповідача, рішення постановити на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задовольнити позов, виходячи із наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.04.1999 року реєстраційний №7-99-173663, видане Центром приватизації державного жилого фонду квартира [ADDRESS] належить на підставі спільної (сумісної ) власності [PERSON], та членам його сім»ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]З (а.с. 6-7). 08 червня 2000 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану від 12 червня 2000 року (а.с. 9). Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], останньому було відмовлено, оскільки згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта №92149465 від 17.07.2017 року було виявлено арешт нерухомого майна та оголошення заборони на відчуження квартири [ADDRESS] на підставі постанови №993-14/09 від 24.11.2009 року Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ (а.с. 4-5). Відповідно до листа міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області №7188 від 14.08.2017 року, що встановити під час якого примусового виконання виконавчого документа, де постановою №993-14/09 від 24.11.2009 року було накладено арешт на майно боржника [PERSON] не можливо, оскільки не вдалось ідентифікувати постанову по номеру та в межах якого виконавчого провадження вона була винесена, тому надати більш детальну інформацію не має можливості, а також підстави для зняття арешту відсутні (а.с. 7). Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. На підставі викладеного, оскільки виконавче провадження, під час якого був накладений арешт на квартиру, відсутнє у виконавчій службі, суд вважає є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved