Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу до [PERSON] із вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2010 року по справі № Б15/191-09 КЖП № 1 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором КЖП № 1 призначено [PERSON]. Відповідач [PERSON] грудня 2010 року, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] уклала з Комунальним житловим підприємством № 1 (надалі КЖП № 1). Договір № 159 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні (утримання будинку та території) та комунальні (водопостачання та відведення, електроенергія, технічне обслуговування ліфтів) послуги в сумі 1370,44 грн. терміном на два роки з 16.12.2010 року по 16.12.2012 року з умовами якого ознайомилися і зобов'язалася вчасно виконувати. Однак по закінченню терміну вищезазначеного договору за відповідачем залишився борг у сумі 1067,50 грн, в тому числі: - утримання будинку та території -1027,50 грн., технічне обслуговування ліфтів - 40 грн. Відповідач неодноразово попереджалася про необхідність виконати взяті зобов'язання та сплатити борг, але до теперішнього часу зобов'язання не виконала. Відповідач в жовтні 2011 року добровільно сплатила 57,42 грн, що вбачається з виписки з особового рахунку, тим самим перервала строк позовної давності. Тому просить стягнути з відповідача на користь КЖП №1 заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1067,50 грн., та судовий збір в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача Корсун Н.М. вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила застосувати строк позовної давності, оскільки борг, про який йдеться у позові, виник у період часу до 16.12.2010 року, хоча заборгованість виставляється їй з 2003 року. Договір, який був підписаний нею про реструктуризацію, був підписаний вимушено, під загрозою та обманом зі сторони [PERSON], оскільки під час його підписання вона була хворою. Крім того, навіть те, що вона здійснила одноразовий платіж по виплаті боргу в жовтні 2011 року, не може свідчити про те, що був перерваний строк позовної давності. Тим паче, що договір не відповідає ні формі, ні по суті, яка повинна бути при укладанні договору про реструктуризацію. КЖП № 1 вже зверталися до суду з позовом у 2008 році та їх позов відповідно ухвали Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 12.03.2008 року до неї про стягнення заборгованості по квартплаті та комунальним послугам був залишений без розгляду, оскільки позивач не міг визначитись з сумою боргу. Тому вона просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне в позові відмовити за недоведеністю позовних вимог. Судом встановлено, що відповідач по справі зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], тобто є споживачем житлово-комунальних послуг, які в період часу з 2003 року (зазначений період визначений сторонами) по 01.12.2010 року надавались КЖП №1. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2009 року по справі № Б15/191/09 КЖП №1 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, що підтверджується ухвалою суду. Ліквідатором КЖП № 1 призначено [PERSON]. Споживаючи житлово-комунальні послуги, які надавались Позивачем, відповідач належним чином послуги не сплачувала, у зв'язку з чим станом на 01.12.2010 року за нею обліковується борг у сумі 1370,44 грн.. Відповідач в жовтні 2011 року добровільно сплатила 57,42 грн., проте вся сума боргу не погашена останньою на дату розгляду справи. Отже, між сторонами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг, які врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Частина 1 ст. 32 цього Закону визначає, що плата за послуги нараховується щомісячно, не пізніше 10 числа м'ясця, що настає за розрахунковим. Із заперечень, наданих відповідачем убачається, що остання просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, оскільки вказаний у позові борг ,утворився у період часу з 01.06.2003 року до винесення ухвали Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 12.03.2008 року з якого вбачається, що позов КЖП №1 до [PERSON] про стягнення заборгованості по квартплаті та комунальним послугам було залишено без розгляду . Таким чином, у разі неналежного виконання споживачем свого обов'язку по оплаті наданих послуг, позовна давність, за вимогою надавача послуг про оплату житлово-комунальних послуг, оплата яких згідно до норм діючого законодавства визначена щомісячними платежами повинна обчислюватися з моменту настання строку оплати чергового платежу. З огляду на те, що позивачем не надано доказів, за який саме період утворилася заборгованість у розмірі 1370 44 грн., (повинно було вказати чіткий період заборгованості за кожен рік) та не повідомив суд про факти, які могли звільнити його від доказування вказаної обставини, зважаючи на неможливість ґрунтування доказування на припущеннях, встановити за який саме період утворилася заборгованість по області житлово-комунальних послуг - є неможливим, що тягне за собою неможливість вирішення питання про застосування (чи відмову) у застосуванні строків позовної давності до спірних правовідносин, слід дійти висновку по відмову у задоволенні позову, за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності,про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, борг відповідача перед позивачем становить на 01.12.2010 року -1370 ,44 грн., який утворився за період надання позивачеві послуг з 06.2003 року по 01.12.2010 року. Сплив строку позовної давності становить 01.12.2013 року, проте з вимогою про стягнення з відповідача вказаної заборгованості позивач звернувся лише в липні 2014 року. Із копії ухвали Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 12.03.2008 року вбачається, що позов КЖП №1 до [PERSON] про стягнення заборгованості по квартплаті та комунальним послугам було залишено без розгляду, тобто відповідно до ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності, а строк позовної давності і за цим позовом закінчився 12.03.2011 року. Посилання відповідача на те, що строк позовної давності був перерваний, а саме сплатою відповідачем 57,42 гривень в у жовтні 2011 року, суд не може прийняти до уваги, оскільки вказана сума була сплачена відповідачем після спливу позовної давності. У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку суду необхідно в кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах позовної давності за зазначеними вимогами. Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності. Таким чином, слід дійти висновку про відмову у задоволенні позову, за недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed