Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 02.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів №3-12-П/2013, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 15000,00 гривень, а відповідач зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів позивачу у строк , встановлений договором, а саме до 07.12.2013 року . Факт одержання суми позики відповідачем засвідчується винятковим ордером. Позивач вказує, що у встановлений договором строк відповідач не здійснив повернення суми позики. Станом на 23.12.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 15000,00 грн. Крім того позивач вказує, що відповідач повинен сплатити суму пені у розмірі 0,5% відповідно до п.2.1. договору , суму інфляції яка становить з 08.12.2013 року по 23.12.2013 року 1000 грн. та 3% річних у розмірі 19,73 грн. Позивач просить стягнути з відповідача загальну заборгованість у розмірі 16219,73 грн., яка складається з : 15000,00 грн. - суми боргу за договором, 12000,00 грн. пеня , 19,73 грн. - 3% річних та сплачений судовий збір. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, надала заяву , в якій вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення . Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлен про час і місце розгляду справи,що підтверджується повідомленням кур'єрської доставки повідомлення, в якому відповідач власноручно розписався про вручення судової повістки, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.(а.с.32,33) Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики № 3-12-П/2013 від 02.12.2013 року. (а.с.11-12) Відповідно до п.1.1. договору позики позивач зобов'язався передати у власність відповідачу грошові кошти в сумі 15000,00 гривень, а відповідач зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів у строк встановлений даним договором. Відповідно до п. 1.3. договору позики позичальник повертає позикодавцю суму в повному обсязі , а саме 15000 грн., до 07.12.2013 року. Згідно видаткового касового ордеру № 647 від 02.12.2013 року відповідач отримав від позивача на підставі договору позики № 3-12-П/2013 від 02.12.2013 року грошові кошти у сумі 15000 гривень. (а.с.13) Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Суд встановив, що відповідно до договору позики від 02.12.2013 року відповідач повинен був повернути зазначену суму боргу до 07.12.2013 року, але не виконав зазначене зобов'язання . Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, судом встановлено, що відповідно до п.2.1 договору позики від 02.12.2013 року за прострочення виконання зобов'язання по поверненню суми позики позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення виконання зобов'язання по пораненню суми позики. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, та має заборгованість у сумі 16219,73 грн., яка складається з : 15000,00 грн. - суми боргу за договором, 12000,00 грн. пеня (період прострочення з 08.12.2013 року по 23.12.2013 року, 12 днів : 15000*0,5*16/100) , 19,73 грн. - 3% річних (1500* 3%*16/365). Суд встановив, що зазначені вимоги закону та договору позики, щодо повернення суми позики відповідачем не виконані, внаслідок чого порушені законні права позивача, гарантовані ст.ст.526, 610, 625 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.10, чч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлений цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Крім того, згідно з ч.1 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Разом з тим, відповідач не надав суду ніяких доказів на підтвердження про відсутність в нього зобов'язань по договору позики та погашення заборгованості позики. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача заборгованість по договору позики в сумі 16219,73 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції (а.с.1) суд вважає за необхідне стягнути на його користь з відповідача судові витрати, які були сплачені позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved