Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дане нерухоме майно підтверджується довідкою ЖБК № 99 від 28 квітня 1992 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 червня 2017 року. Окрім нього, в даній квартирі зареєстрована також і відповідач - [PERSON] , 2000 року народження. З 05 лютого 2017 року відповідач в квартирі не проживає, нею не користується, участі в оплаті за комунальні послуги не бере, особистих речей в квартирі не має. В зв`язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем своєї реєстрації, позивач змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а тому звернувся з даним позовом до суду. 24 травня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Позивач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дане нерухоме майно підтверджується довідкою ЖБК № 99 від 28 квітня 1992 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 червня 2017 року Відповідно до довідки, виданої житлово-будівельним кооперативом № 99 від 02 квітня 2019 року у вказаній квартирі зареєстровано місце проживання наступних осіб: [PERSON] , 1954 року народження, [PERSON] , 1959 року народження (дружина); [PERSON] , 1979 року народження (син); [PERSON] , 2000 року народження (дочка [PERSON] від першого шлюбу); [PERSON] , 1983 року народження (син); [PERSON] , 1983 року народження (дружина сина [PERSON] ), [PERSON] , 2011 року народження (дочка сина [PERSON] ). Відповідно до Довідки ЖБК № 99 від 02 квітня 2019 року відповідач [PERSON] , 2000 року народження, за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 05 лютого 2017 року. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач тривалий час в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, особистих речей в квартирі не має, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинить, та остання має вільний доступ до житлового приміщення. Підстав для застосування вимог ст. 71 ЖК України судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, суд вважає за необхідне усунути позивачу перешкоди у користуванні належною йому квартирою шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з тривалою відсутністю без поважних причин. Тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved