Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду в обґрунтування якого зазначив, що після смерті [PERSON] 13.08.2015р. позивач [PERSON] яка є його дружиною та спадкоємцем, фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] Також, після смерті батька [PERSON] [PERSON] залишилась спадщина у розмірі 20/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Проте право власності на спадкове майно не було зареєстровано за позивачем, оскільки не надані правовстановлюючі документи щодо належності спадкодавцю нерухомого майна, про що позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки домоволодіння належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29.08.1998р. за №1856, позивач звернулась до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме 38/100 частини будинку №40 по вул. Севастопільська, в м. Дніпро та на земельну ділянку площею 0,0178 га в межах згідно з планом, розташовану за адресою: вул. Севастопільська, 40, в м. Дніпро. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив. Письмової заяви про причини своєї неявки та перенесення розгляду справи до суду не надав, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] 31.05.2001р. відкрилась спадщина, яка складається з 20/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] який є сином спадкодавця та позивач, фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] 13.08.2015р. відкрилась спадщина, яка складається з 18/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач яка є дружиною спадкодавця, фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] Проте право власності на спадкове майно не було зареєстровано, оскільки у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватись у содовому порядку, що підтверджується постановою нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 12) Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1,2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 цього ж Кодексу, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 цього ж Кодексу передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На виконання вищенаведеної норми закону, позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене майно. 22 червня 2016 року державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 38/100 частини будинку №40 по вул. Севастопільська, в м. Дніпро та на земельну ділянку площею 0,0178 га в межах згідно з планом, розташовану за адресою: вул. Севастопільська, 40, в м. Дніпро., оскільки у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена, питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватись у содовому порядку. Згідно з актом домоволодіння належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29.08.1998р. за №1856 (а.с. 13) Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб є право власності. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 13 серпня 2015 року на 38/100 частин житлового будинку №40 по вул. Севастопольській в м. Дніпро, яке складається з квартири №2 та наступних приміщень: №1-коридор, площею 6.7 кв.м; №2- житлової кімнати площею 15,4 кв.м; №3-житлової кімнати, площею 8,3 кв.м; №4-коридору, площею 6,4 кв.м; №5-кухні, площею 2,8 кв.м; №6-санвузлу, площею 3,5 кв.м; №7-коридору, площею 2,4 кв.м; житловою площею 23,7 кв.м, загальною площею 45,5 кв.м та літньою кухнею Г, площею 23,8 кв.м. та на земельну ділянку площею 0.0178 га в межах згідно з планом, розташовану за адресою: вул. Севастопільська, 40 в м. Дніпро. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved