Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про розподіл домоволодіння у натурі між власниками, який згодом уточнював. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником 3/4 частин домоволодіння [ADDRESS] і земельної ділянки за даною адресою на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 року, що набуло чинності 25 березня 2011 року. Іншим співвласником за цим рішенням є відповідач, [PERSON]. На даний час позивач має намір розпорядитися належною йому частиною домоволодіння, в зв'язку з чим просить суд поділити його у натурі. Пропонує свій варіант поділу спірного домоволодіння, який просить суд затвердити. Відповідач [PERSON] у судові засідання з'являвся, але жодних пояснень по суті позову не надавав, заявляючи суду лише клопотання про відкладення розгляду справи з мотивів перевірки його заяв та скарг правоохоронними органами. У судовому засіданні 24.12.2014 року [PERSON] знов заявив клопотання про відкладення розгляду справи з мотивів необхідності дочекатися відповіді від правоохоронних органів на його скарги, а коли суд відмовив у задоволенні даного клопотання - покинув залу судового засідання, так і не надавши жодних пояснень у справі. Суд, зважаючи на обставини справи, тривалість її розгляду, з'ясувавши думку інших учасників процесу, вважає, що по справі слід прийняти заочне рішення у порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). На підставі ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки зі спільного майна, яке є у спільній частковій власності. Як встановлено судом, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 року, яке набуло чинності 25 березня 2011 року (а. с. 7 - 10) за [PERSON] було визнано право власності на 3/4 частини домоволодіння [ADDRESS]. Дане право власності [PERSON] зареєстрував у встановленому на той час чинному законом порядку. Земельна ділянка за спірним домоволодінням була приватизована його батьком та успадкована самим позивачем (а. с. 11 - 17). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18.07.2013 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частину спірного домоволодіння та 1/4 частину спірної земельної ділянки (а. с. 95 - 97). Згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи № 5177/8385 Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. професора М.С. Бокаріуса (а. с. 112 - 140) було запропоновано 2 варіанти розподілу спірного домоволодіння (з відступом від ідеальних часток) та земельної ділянки (без такого відступу). 24.09.2014 року до суду надійшла заява [PERSON] про його згоду на розподіл спірного домоволодіння та земельної ділянки за варіантом № 2 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 5177/8385 Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. професора М.С. Бокаріуса. Також позивач погодився виконати весь обсяг робіт, що запропонований експертом для виконання варіанту № 2 розподілу спірного домоволодіння та земельної ділянки та сплатити [PERSON] компенсацію в рахунок відступу від ідеальних часток у домоволодінні стверджуючи, що така сплата не потягне для нього важких матеріальних наслідків (а. с. 143). З огляду на те, що відповідач був присутній у всіх судових засіданнях, жодного разу будь - яких заперечень по суті позову не надав, своєї думки щодо вибору варіанту розподілу спірного домоволодіння та земельної ділянки та незгоди з отриманням грошової компенсації за частину спірного майна не висловив, суд приходить до висновку про необхідність розподілу спірного домоволодіння та земельної ділянки саме за варіантом № 2 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 5177/8385 Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. професора М.С. Бокаріуса. Варіант № 2 розподілу спірного домоволодіння було погоджено з управлінням архітектури та містобудування Нікопольської міської ради, Нікопольським міськрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, Нікопольським районним відділенням енергозбуту ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», КП «Нікопольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства», Нікопольським управлінням з експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз», Нікопольським міськрайонним управлінням Головного управління ДСНС у Дніпропетровській області (а. с. 149 - 164) Крім того, суд дає оцінку і тій обставині, що варіант № 1 висновку судової будівельно - технічної експертизи № 5177/8385 Харківського НДІ судових експертиз ім. засл. професора М.С. Бокаріуса передбачає собою необхідність сплати компенсації за відступ від ідеальних часток навпаки: не з боку [PERSON], а з боку [PERSON], на що останній не погоджувався. А тому суд не може затвердити даний варіант розподілу спільного майна сторін. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходив з наступного. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Крім того, на час звернення позивача з позовом до складу судових витрат входили витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було сплачено судового збору - 51 грн. (а. с. 3), витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн. (а. с. 1), витрат на проведення первинної судової будівельно - технічної експертизи у справі в розмірі 588,48 грн., (а.с. 165) повторної - 4612,50 грн. (а.с. 171) Суд вважає, що всі судові витрати підлягають стягненню з [PERSON], виходячи з наступного. 10.10.2011 року [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 20). З урахуванням цієї заяви судом 10.10.2011 року було прийнято заочне рішення (а. с. 24 - 25). В той же час, 20.10.2011 року [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення і дана заява ухвалою суду від 02.04.2012 року була задоволена судом (а. с. 28 - 51). Справа була призначена до розгляду на 10.04.2012 року. У судовому засіданні 10.04.2012 року саме [PERSON] заявив клопотання про призначення у справі судової будівельно - технічної експертизи та зобов'язався оплатити її (а. с. 54, 55). 30.10.2012 року від Дніпропетровського НДІ судових експертиз на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення у справі будівельно - технічної експертизи у зв'язку з відсутністю оплати її вартості (а. с. 57). У зв'язку з цим 23.11.2012 року судом була призначена судова будівельно - технічна експертиза, оплату якої покладено на позивача по справі [PERSON] (а. с. 59, 60). Експертиза була оплачена позивачем, але її висновок та мотивування викликали незрозумілості у сторони позивача та суду (а. с. 62 - 65), у зв'язку з чим по справі 01.11.2013 р. було призначено повторну судову будівельно - технічну експертизу (а. с. 99, 100). Витрати по цій експертизі було покладено на [PERSON] 04.03.2014 року на адресу суду надійшло повідомлення Харківського НДІ судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса про неможливість надання висновку у зв'язку з несплатою експертизи (а. с. 102). У судовому засіданні 10.04.2014 року з'ясувалося, що платіжні реквізити по сплаті судової будівельно - технічної експертизи були отримані поштою відповідачем [PERSON] та приховані від позивача, на якого було покладено обов'язок оплати проведення експертизи, про що [PERSON] повідомив у судовому засіданні. Через такі дії [PERSON] справу знов довелося направляти до Харківського НДІ судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса, вказуючи адресу родичів [PERSON] з метою запобігання подальшому перешкоджанню встановленню істини у справі та отримання [PERSON] реквізитів для оплати експертизи. Таким чином, суд приходить до висновку, що за період часу з 20.10.2011 року по 10.04.2014 року [PERSON] своїми діями провокував безпідставну тяганину по справі, перешкоджав іншим учасникам процесу у здійсненні їх процесуальних прав, а тому має у повному обсязі відшкодувати [PERSON] всі понесені ним судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved