Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернувся з казаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти в сумі 838,92 грн., відсотки за користування кредитом в розмірі 339,60 грн., та пені в сумі 1279,23 грн., а всього 2457,75 грн. та судовий збір.\~\~ В обґрунтування позовних вимоги вказав, що\~\~01.09.2003 року між Житомирським державним технологічним університетом та [PERSON] укладено угоду №10 про надання пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти на суму 12584,00 грн. на суму 10 366 грн. З 10.07.2006 року відповідач був відрахований з університету за академічну заборгованість. За період з листопада 2006 року і по теперішній час\~\~відповідач не сплачує заборгованість за кредитом. Крім того, заборговність за відповідача за період з 01,11.2006 року по лютий 2008 року в сумі 1722,86 грн. присуджена судовим наказом № 2-н-50/08 від 07.04.2007 року, заборгованість за період з 01.04.2008 року по 31.12.2013 року в сумі 9603,02 грн. присуджена заочним рішення по справі № 295/4279/14-ц, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.07.2017 року стягнуто з\~[PERSON]\~\~на користь\~на користь\~Житомирського державного\~технологічного\~\~ університету\~заборгованість за\~цільовим пільговим\~державним кредитом\~в сумі\~2516,76\~грн.,\~відсотки за\~користування кредитом\~в розмірі\~1109,31\~грн.,\~та пеню\~в сумі\~2776,50\~грн.,\~а всього\~6402,57\~грн.\~та судові\~\~витрати\~по сплаті\~\~судового\~збору в\~сумі 1600,00\~грн.\~Однак, відповідач не вживає заходів на зменшення суми заборгованості. Представник позивача просив позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без участі позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, \~судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.\~ У відповідності до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2003 року між Житомирським державним технологічним університетом та відповідачем була укладена угода № 10 про надання пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. В угоді вказано, що навчальний заклад відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою КМУ від 16.06.2003 року № 916 надає одержувачу кредиту цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету. Згідно п. 3.3 угоди відповідач зобовязався повернути протягом 15-ти років всю суму наданого позивачем кредиту та 3 % річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з 12-го місяця, а в разі його відрахування із навчального закладу починаючи з 3-го місяця після відрахування. Відповідно до умов п. 6.1 угоди відповідач зобовязався повернути використаний ним на навчання кредит в сумі 12584,00 грн. та відсотки за користування ним до 31 грудня кожного року в розмірі 1/15 частини від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з 01.06.2007 року по 31.05.2022 року. Як убачається з виписки за наказу Житомирського ДТУ № 141-с від 10.07.2006 року відповідача було відраховано зі складу студентів 5-го курсу факультету економіки та менеджменту з 01.07.2006 року за академічну заборгованість, який навчався за рахунок кредитів, наданих Міністерством освіти і науки. Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань, передбачених умовами угоди № 10 від 01.09.2003 року заборгованість боржника (кредит, відсотки та пеню за користування ним) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року становить 2457,75 грн., а саме: кредит 838,92 грн.; відсотки 339,60 грн.; пеня 1279,23 грн. Позивачем неодноразово направлялися відповідачу вимоги попередження про необхідність сплати заборгованих сум, на які він не реагує. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. А за змістом ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання, оспорювання субєктивного права є підставою для звернення кожної особи до суду за захистом свого особистого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст. 82 цього Кодексу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. А тому суд приходить до висновку про задоволення та обґрунтованість позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, із відповідача також слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 626 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13, 81, 137, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved