Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про зміну розміру стягуємих аліментів на дитину. В позовній заяві посилається на те, що відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 27 серпня 2001 року за позовом [PERSON], до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей призначене стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] і сина [PERSON] [INFO]. На даний час він перебуває у шлюбі з [PERSON], і в нього 24 липня 2014 року народилася дочка [PERSON]. Відповідно до рішення Бородянського районного суду від 09 червня 2016 року з нього стягнуто аліменти на утримання дружини [PERSON], в розмірі ? частини до досягнення дитиною 3-х річного віку. Також згідно рішення Бородянського районного суду від 09 червня 2016 року з нього стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини щомісяця на користь [PERSON], до досягнення дитиною повноліття. За вказаними рішеннями суду він має заборгованість та сплачує [PERSON] щомісяця 1200 гривень з урахуванням погашення заборгованості. Він влаштувався на роботу на ОСББ ЖК «БД Сервіс» на посаду слюсаря сантехніка і його заробітна плата становить 2415 гривень. Оскільки на даний час змінився його сімейний стан та погіршилося матеріальне становище, то просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього дитини. У судове засідання позивач не з»явився , про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки вони є безпідставними, мотивуючи тим, що їх спільна неповнолітня дитина - син ІВАН, потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається в Куликівському професійному аграрному ліцеї, що підтверджується довідкою № 246 від 21.10.2016 року. Крім того, після того, як вона дізналася про судові рішення Бородянського районного суду від 09 червня 2016 року про стягнення аліментів, то направила апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області про скасування зазначених рішень. Також звернула увагу на те, що відповідач визнав позовні вимоги [PERSON], про стягнення з нього аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини, при цьому суд не повідомив, що з нього утримуються аліменти на сина від першого шлюбу, його поведінку розцінює як бажання уникнути сплати аліментів на їх спільного сина. Судом встановлено, що відповідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 27 серпня 2001 року за позовом [PERSON], до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей призначене стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] і сина [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 14 жовтня 2011 року за позовом [PERSON], до [PERSON], третя особа [PERSON], про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину і стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання , позовні вимоги задоволено частково, збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття на користь [PERSON], також стягнуто з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 750 гривень кожен місяць на утримання повнолітнього сина [PERSON] на корись [PERSON] до закінчення сином навчання в Академії муніципального управління тобто до 30.06.2012 року. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 грудня 2011 року рішення Славутицького міського суду Київської області від 14 жовтня 2011 року залишено без змін. Відповідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів наданого Славутицьким міським відділом Державної виконавчої служби згідно матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-336/2011 від 14.10.2011 року виданого Славутицьким міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини щомісяця проведено розрахунок заборгованості, кожного місяця розмір нарахованих аліментів становить 1223,27гривень, всього станом на 01.11.2016 року заборгованість у [PERSON], на користь [PERSON], по аліментам складає 9486,16 гривень. Відповідно до рішення Бородянського районного суду від 09 червня 2016 року з [PERSON], стягнуто аліменти на утримання дружини [PERSON], в розмірі ? частини до досягнення дитиною 3-х річного віку. Із змісту даного рішення вбачається, що [PERSON], визнав позов повністю, суду не повідомив, що є виплати по іншим виконавчим листа. Згідно рішення Бородянського районного суду від 09 червня 2016 року з [PERSON], стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини щомісяця на користь [PERSON], до досягнення дитиною повноліття. Із змісту даного рішення вбачається, що [PERSON], визнав позов повністю, суду не повідомив, що є виплати по іншим виконавчим листа. З наданої довідки №4 від 08.08.2016 року вбачається, що [PERSON], працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «БД СЕРВІС-1» з 05.05.2016року. Відповідно до наданої довідки вбачається, що відповідач [PERSON], працює в ДСП «Чорнобильській спецкомбінат»,пекарем. З Довідки з Куликівського професійного аграрного ліцею вбачається, що [PERSON] навчається з 01.09.2016 року по 30.04.2019 року по спеціальності кухар, денна форма навчання на базі 9 класів. Проживає в гуртожитку. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу №2-378/01 за позовом [PERSON], до [PERSON], про стягнення аліментів та цивільну справу № 2-336/11 за позовом [PERSON], до [PERSON], про збільшення розміру аліментів, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Враховуючи положення ст. ст.8 - 11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує Закони України, міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя,забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток(ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя(ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину(ч.4). При вирішенні питання щодо участі батька у матеріальному забезпеченні своїх дітей суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Проаналізувавши надані сторонами докази на обґрунтування позовних вимог і заперечень на позовну заяву, суд прийшов до висновку, що суд не може задовольнити вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, оскільки відповідно рішення суду з його доходу, а в даному випадку з його заробітку стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини, ця сума становить менше встановленого державою прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а саме з 01.12.2016року по 31.12.2016 року для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум встановлено 1689 гривень. В той же час що стосується матеріального становища позивача на момент розгляду даної справи в суді, то суд вважає, що матеріальне становище позивача істотно не погіршилося у зрівнянні з періодом часу ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на сина [PERSON], оскільки розмір його доходів за місцем роботи не змінився. Відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин підстав суд дійшов висновку, що оскільки позивач суду не надав доказів на обґрунтування своїх позовних вимог підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed