Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із цивільним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь заробітну плату та компенсації. за невикористану відпустку в сумі 3971,38 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду даної справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на необґрунтованість вимог даного позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги даного позову підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 17.11.2014 року був звільнений з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» за власним бажанням, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України, на підставі наказу №483/к від 17.11.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При визначені розміру середньомісячної заробітної плати необхідно керуватися Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» Згідно абз.2 п.2 та п.8 Постанови від 8 лютого 1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до якого у всіх інших випадках збереження заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передуються події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений ПКМ України від 8 лютого 1995 року №100, даний порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу та інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Працівникові який працював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяці після оформлення на роботу до першого числа місяці, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана інша виплата. Відтак, відповідно до матеріалів справи, заборгованість перед позивачем за жовтень та листопад 2014 р. складає 3 971,38 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь., а також моральну шкоду, яку позивач оцінив у 1000,00 грн. Відповідно до п.20 Постанови Пленум Верховного суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування сулами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини, само по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У відповідності до ст.ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку з один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved