Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], про стягнення боргу, посилаючись на те, що 07.12.2017 р. громадянин України [PERSON] позичив у позивача на поточні потреби гроші у розмірі 12000 гривень строком до 01 лютого 2018 року. Відповідно до ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До сьогоднішнього часу [PERSON] (відповідач) ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зазначені обставини підтверджуються доказами, які додані до матеріалів справи. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та прохав задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак був повідомлений належним чином про причини не появи не повідомив. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що 07.12.2017 року [PERSON] позичив у позивача на поточні потреби кошти у розмірі 12000 гривень строком до 01 лютого 2018 року. Про що було складено розписку. На час розгляду справи в суді відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Відповідно до положення ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до положення ч.2 ст.530 ЦК України , якшо строк(термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання) Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України , боржник вважається таким що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України , боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати.

Outcome: approved