Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача, [PERSON] матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 09 червня 2015 року о 11 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21043», державний номер [NUMBER], по вул. Балківська, 27 в м. Одесі, в порушення вимог п. 12.1, 12,3 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Lexus», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Автомобілі отримали механічні пошкодження. Причиною ДТП стало порушення вимог п.п. 12.1, 12,3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, [PERSON] Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/9243/15-п від 25 червня 2015 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Враховуючи викладене в позовній заяві, позивач просить стягнути на його користь з [PERSON] матеріальну шкоду, у загальному розмірі 39879 грн. 74 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та стягнути матеріальну шкоду завдану скоєнням ДТП в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою належним чином, причин неявки суду не сповістив. (а.с. 34,35). Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. З'ясував обставини справи, вислухав представника позивача, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив наступні обставини: 09 червня 2015 року о 11 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21043», державний номер [NUMBER], по вул. Балківська, 27 в м. Одесі, в порушення вимог п. 12.1, 12,3 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Lexus», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Автомобілі отримали механічні пошкодження. Причиною ДТП стало порушення вимог п.п. 12.1, 12,3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, [PERSON] Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/9243/15-п від 25 червня 2015 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. (а.с. 5). Власником пошкодженого автомобіля «Lexus», державний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON]. (а.с. 7). Відповідно ж до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 09 червня 2015 року, є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Розмір матеріальної шкоди визначений згідно: - висновку експертного, автотоварознавчого дослідження №5416 від 12 липня 2015 року по встановленню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Lexus», державний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, що сталась 09 червня 2015 року. Вартість відновлювального ремонту вищезазначеного автомобіля склала 28029 грн. 99 коп. (а.с.8-12). Таким чином, оскільки автомобіль позивача «Lexus», державний номер [NUMBER], отримав пошкодження, і йому матеріальна шкода не відшкодована, матеріали справи протилежного не містять, то його позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Витрати пов'язані з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 800 грн. 00 коп., а також вартість телеграми за виклик до участі у проведенні експертного дослідження у розмірі 81 грн. 99 коп., також підлягають стягненню з відповідача, оскільки вказані витрати підтвердженні належними доказами, а саме квитанцією 22-101А/1 від 10.06.2015 року та квитанцією з приймання телеграми від 10.06.2015 року. року. (а.с. 13,15). В частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, розрахованому згідно з проведеними розрахунками ФОП [PERSON], відповідно до рахунку №75 від 18.06.2015 року, суд зазначає наступне. При наявності розбіжностей у Висновку із приводу розміру матеріального збитку та іншими розрахунками (ФОП [PERSON]) позивач мав право клопотати під час судового розгляду справи про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, однак своїм правом позивач не скористався. Виходячи з наведеного, суд прийняв як належний та допустимий доказ - Висновок експертного, автотоварознавчого дослідження №5416 від 12 липня 2015 року по встановленню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Lexus», державний номер [NUMBER], який не суперечить обставинам справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача матеріальні збитки заподіяні в результаті ДТП, визначені висновком експерта від 12.07.2016 року, в розмірі - 28029 грн. 99 грн., 850 грн. 00 коп. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 81 грн. 99 коп. за витрати про направлення телеграми, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 551 грн. 21 коп.

Outcome: partial