Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14400,85 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн. Вказав, що 24.04.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн. Відповідач належним чином умови договору не виконує, внаслідок чого станом на 05.03.2018 року утворилась заборгованість, яка становить 14400,85 грн., з них: заборгованість по кредиту - 2176,94 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2009,17 грн.; заборгованість по пені - 9052,79 грн.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 661,95 грн. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.04.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 05.03.2018 року утворилась заборгованість, яка становить 14400,85 грн., з них: заборгованість по кредиту - 2176,94 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2009,17 грн.; заборгованість по пені - 9052,79 грн.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 661,95 грн. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до умов кредитування передбачено відповідальність за несвоєчасне внесення платежів у виді пені та штрафу. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положенням ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те сааме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У зв'язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту, заборгованість по відсоткам за користування кредитом та заборгованість за пені та комісії. В решті вимог - відмовити. За рішенням суду може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, що передбачено ч.3 ст.551 ЦК України. За вищенаведених обставин, застосовуючи ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки визначений позивачем розмір пені є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту, суд дійшов висновку, що сума пені підлягає зменшенню до розміру заборгованості по тілу кредиту - 2176,94 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 778,45 грн.

Outcome: partial