Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому з врахуванням уточнення позову просить визначити, що для обслуговування 3/10 часток будинку [ADDRESS] на момент укладення договору, 12 листопада 2008р. відчужувач за договором довічного утримання, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , володів 3/10 частками земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,0600 га, кадастровий номер 4610136300:03:006:0013 та визнати за позивачем право власності на 3/10 ідеальні частки земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , кадастровий помор 4610136300:03:006:0013, площею 0,0600 га. Позов мотивує тим, що 12 листопада 2008 р . в м. Львові було укладеного договір довічного утримання, який посвідчив державний нотаріус Четвертої державної львівської нотаріальної контори, Ярошенко Ж.С . Згідно з цим договором позивач набула 3/10 частки житлового будинку [ADDRESS] . У відповідності до ухвали №494 Львівської міської ради від 25 січня 2007 р. земельна ділянку [ADDRESS] була передана в приватну спільну сумісну власність [PERSON] , 1934 р.н. та його синові [PERSON] , 1960 р.н. Відчужувач за договором довічного утримання помер [INFO] . Виходячи із положень ст.120 ч.4 ЗК України при переході права власності на будинок розмір частки в земельній ділянці відповідає розміру частки в будинку. Оскільки [PERSON] належало за життя 3/10 частки земельної ділянки, які призначені для обслуговування 3/10 часток будинковолодіння у зв`язку із чим змушена звернутись до суду із позовом про визначення частки померлого та визнання за нею - набувачем 3/10 часток будинку за договором довічного утримання, право власності на 3/10 частки спірної земельної ділянки. Ухвалою від 18 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник відповідача [PERSON], відповідач в підготовчому засіданні зробили заяву про визнання позову в повному об`ємі, просять не стягувати з відповідача судовий збір. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши представленні по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] набула за договором довічного утримання, який посвідчив державний нотаріус Четвертої державної львівської нотаріальної контори Ярошенко Ж.С, та укладений між [PERSON] та [PERSON] , право власності на 3/10 частки будинку [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що відчужувач за договором довічного утримання [PERSON] помер [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8) Також вбачається, що у відповідності до ухвали №494 Львівської міської ради від 25 січня 2007 р. земельна ділянку [ADDRESS] була передана в приватну спільну сумісну власність відчужувану [PERSON] , 1934 р.н. та [PERSON] ,1960 р.н., що стверджується копією ухвали. Вказані обставини також підтверджуються копіює державного акта на землю (а.с.10), згідно якого земельна ділянка, площею 0,0600 га. з кадастровим номером 4610136300:03:006:0013 за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] , 1934 р.н. та [PERSON] , 1960 р.н. У відповідності до ч.5 ст.89 Земельного кодексу України, частки всіх співвласників с рівними, якщо інше не передбачено законом. У відповідності до ч.4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. З врахуванням наведеного, суд вважає що на час укладення договору довічного утримання кожний із співвласників набув право власності на спірну земельну ділянку, яка передана у спільну власність пропорційно частці у праві власності. Отже для обслуговування 3/10 часток будинку [ADDRESS] на момент укладення договору, 12 листопада 2008 року відчужувач за договором довічного утримання - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , володів 3/10 частками земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,0600 га, кадастровий номер 4610136300:03:006:0013. У відповідності до ч.3 ст.120 Земельного кодексу України у разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки позивач набувала право власності на 3/10 частини будинку [ADDRESS] та відповідно 3/10 ідеальні частки земельної ділянки, яка передана для обслуговування цього будинку у спільну власність. А тому слід визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 3/10 ідеальні частки земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , кадастровий помор 4610136300:03:006:0013, площею 0,0600 га. У відповідності до положень ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оскільки відповідач позов в підготовчому провадженні визнав, а суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають закону та не порушують права інших осіб, а тому слід позов задоволити в повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1946,5 грн. При цьому доводи відповідача та представника про відсутність підстав для стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору не заслуговують на увагу, оскільки право на отримання таких визначено положеннями ст..141 ЦПК України.

Outcome: approved