Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, посилаючись на те, що відповідно до наказу № 16/1-К від 10 листопада 2014 року Черкаської філії ТОВ «[PERSON] Груп» [PERSON] прийнятий на посаду водія автотранспортного засобу. Актом прийому передачі транспортного засобу директор ЧФ ТОВ «[PERSON] Груп» [PERSON] та водій [PERSON], склали акт про здійснення приймання передачі транспортного засобу ГАЗ 3307 2004 року випуску д.н.з. [NUMBER]. [PERSON] працюючи водієм ТОВ «[PERSON] Груп», при виконанні трудових обовязків, 21 листопада 2014 року, близько 08 години 10 хвилин, керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись по вул. Сумгаїтська у м. Черкаси, поблизу будинку №6 по вулиці Одеська, від вулиці Корольова до вулиці Одеська, порушив вимоги п.п.2.3 б) та 8.7.3 е) Привал дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, рухався на червоний сигнал світлофору, який забороняє рух транспортних засобів виїхав на перехрестя з вулиці Одеська та скоїв зіткнення із автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по вул. Одеська від вулиці Котовського ([PERSON]) до вулиці Руставі та перетинав перехрестя з вулицею Сумгаїтська на зелений сигнал світлофору, який дозволяє рух. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №04-к від 10.02.2015 року, отримав тілесні ушкодження. Заподіяні йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості знаходяться в прямому причинному звязку з порушенням водієм автомобіля [NUMBER] [PERSON] вимог п.п.2.3.б), 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України. Відповідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи №8/158 від 18.02.2014 року, матеріальний збиток завданий йому складає 107889,3 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2016 року [PERSON] передано на поруки колективу черкаської філії ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1» та звільнено від кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Ухвала суду вступила в законну силу. Оскільки відповідач добровільно погасити заборгованість відмовляється, у звязку з чим звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили суд, стягнути з відповідача на користь позивача збитки в сумі 107889,30 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу, а також проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представників позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу № 16/1-К від 10 листопада 2014 року Черкаської філії ТОВ «[PERSON] Груп» [PERSON] прийнятий на посаду водія автотранспортного засобу. Актом прийому передачі транспортного засобу директор ЧФ ТОВ «[PERSON] Груп» [PERSON] та водій [PERSON], склали акт про здійснення приймання передачі транспортного засобу ГАЗ 3307 2004 року випуску д.н.з. [NUMBER]. [PERSON] працюючи водієм ТОВ «[PERSON] Груп», при виконанні трудових обовязків, 21 листопада 2014 року, близько 08 години 10 хвилин, керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись по вул. Сумгаїтська у м. Черкаси, поблизу будинку №6 по вулиці Одеська, від вулиці Корольова до вулиці Одеська, порушив вимоги п.п.2.3 б) та 8.7.3 е) Привал дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, рухався на червоний сигнал світлофору, який забороняє рух транспортних засобів виїхав на перехрестя з вулиці Одеська та скоїв зіткнення із автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по вул. Одеська від вулиці Котовського ([PERSON]) до вулиці Руставі та перетинав перехрестя з вулицею Сумгаїтська на зелений сигнал світлофору, який дозволяє рух. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №04-к від 10.02.2015 року, отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя. Заподіяні позивачу тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості знаходяться в прямому причинному звязку з порушенням водієм автомобіля [NUMBER] [PERSON] вимог п.п.2.3.б), 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України. Відповідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи №8/158 від 18.02.2014 року, матеріальний збиток завданий [PERSON] - власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок пошкодження складає 107889,3 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2016 року [PERSON] передано на поруки колективу черкаської філії ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1» та звільнено від кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Ухвала суду вступила в законну силу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Листа Верховного Суду України від 01 лютого 2004 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулюють закриття кримінальних справ» звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально - правових засобів примусового характеру. Закриття справ щодо таких осіб є проявом загальної тенденції розвитку кримінального законодавства у напрямі помякшення відповідальності за злочини невеликої та середньої тяжкості, вчинені вперше, законодавчим втіленням; державного гуманізму, наданням державою людині, яка оступилася, можливості виправитися. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи. Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, до збитків відносяться втрати, які особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Водночас, Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Вину [PERSON] було доведено в суді. Стаття 1187 ЦК України передбачає відповідальність за відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки: Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, поговір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Транспортний засіб ГАЗ 3307, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], на час вчинення злочину належав ТОВ «[PERSON] Груп», яке і повинно до вищевказаних норм Закону відшкодувати завдані джерелом підвищеної небезпеки збитки. Відповідно до ч. 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. При подачі даного позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 1600 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача збитки в сумі 107\~889,30 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн., а всього 112\~889,30 грн.

Outcome: approved