Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 квітня 2008 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір №011-10062-020408, згідно якого відповідачу надано у користування платіжну картку та відкрито картковий рахунок №26259902406092 в національній валюті гривні, та надано ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 грн, який банком розраховується самостійно. Кредитні та власні кошти держателя картки використовуються для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки, вчинення інших операцій. у відповідності до договору держатель картки зобовязаний щомісяця в строки. визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць , а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та (або) овердрафтом за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та (або) овердрафтом за користування кредитною лінією та(або) овердрафтом. В порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та процентів користування кредитною лінією, станом на 19.06.2015 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 1996 грн. 72 коп., з яких: тіло кредиту 1996,72 грн., заборгованість за відсотками 0 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві просили розглядати справу у відсутність їх представника, позов підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заперечення на позовну заяву в яких зазначив, що наданий позивачем до справи кредитний договір №№011-10062-020408, є недопустимим доказом в рахунок обґрунтування позовних вимог позивача, так як належним чином незавірений, також надав квитанції про сплату кредиту, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Однак в судове засідання для дачі особистих пояснень не зявився. Дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив слідуючі обставини і визначив відповідно до них правовідносини. Статтею 1054 ч.1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. В матеріалах справи (а.с. 5), мається належним чином завірена копія договору №011-10062-020408 від 02.04.2008 року, з якої вбачається, що договір підписаний відповідачем [PERSON] Факт підпису даного договору відповідачем не оскаржувався, тому суд приймає даний договір як належним, допустимим, достовірним доказом у справі. Доводи відповідача про те, що договір незавірений належним чином, не знайшли свого підтвердження, тому не можуть бути взяті до уваги. З договору вбачається, що 02 квітня 2008 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір №011-10062-020408 , згідно якого відповідачу надано у користування платіжну картку та відкрито картковий рахунок №26259902406092 в національній валюті гривні, та надано ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000,00 грн., який банком розраховується самостійно. Відповідач по справі порушив умови кредитного договору та строки сплати заборгованості за кредитною лінією та процентів користування кредитною лінією, тому станом на 19.06.2015 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 1996 грн. 72 коп., з яких: тіло кредиту 1996,72 грн., заборгованість за відсотками 0 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн., що підтверджено відповідним розрахунком (а.с. 4), який завірений належним чином. Згідно долучених відповідача, до матеріалів справи копій квитанцій, вбачається, що відповідач дійсно сплачував частину кредиту, що і відображено розрахунком наданим позивачем до матеріалів справи. З розрахунку вбачається, що відповідачем дійсно сплачувалась певна частина коштів, але зі сплаченої відповідачем суми проводилися відрахування, як того і передбачає кредитний договір, відсотки за користування кредитом, комісію та пеню по кредиту. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав умов кредитного договору №011-10062-020408 від 02.04.2008 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є обґрунтованими. Підстав для звільнення відповідача від виконання зобовязань за договором судом не встановлено. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави сплата судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved