Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 16 квітня 2013 року передав останньому грошові кошти в розмірі 300000 грн відповідно до укладеного між ними в усній формі договору позики. Відповідач зобов'язувався повернути суму позики в повному обсязі до 01 травня 2013 року. На підтвердження укладення договору позики та факту передачі-приймання грошових коштів відповідачем було надано позивачу розписку. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми позики, на звернення позивача не відповідає, в зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з метою стягнення заборгованості з відповідача в примусовому порядку. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дані кошти отримав від позивача на придбання для нього автомобіля, в подальшому позивач відмовився забрати вказаний автомобіль. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а ч.2 ст.530 ЦК України строк виконання зобов'язання, який, якщо строк (термін) виконання боржником не встановлений, то кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідач боргу не сплатив в строк визначений у розписці. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти і останній зобов'язується повернути таку ж суму грошей, договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики згідно зі ст.1047 ЦК України укладається в письмовій формі і на підтвердження укладення договору та його умови може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Із дослідженої в судовому засіданні розписки від 16 квітня 2013 року вбачається, що позивач передав, а відповідач в присутності двох свідків прийняв позику в розмірі 300000 грн, тобто між ними виникли зобов'язання за договором позики. Таким чином судом встановлено, що 16 квітня 2013 року позивач передав, а відповідач отримав у нього 300000 грн. за договором позики строком до 01 травня 2013 року, строк виконання зобов'язання сплив і відповідно до ст.1049 ЦК України відповідач зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти у такій самій сумі. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який порушив грошове зобов'язання несе відповідальність, а за прострочення виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Сума заборгованості відповідача перед позивачем на день звернення до суду складала 300000 грн. Строк виконання зобов'язання вказаний у розписці - 01 травня 2013 року, а тому 3% річних від простроченої суми складає 10331,51 гривень (300000 грн х 3% / 365 днів х 419 днів = 10331,51 грн). Відповідно до ст. 88 ЦПК України -«стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати», а тому, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3104 грн судових витрат, сплачених ним при поданні позову до суду.

Outcome: approved