Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 22.09.2017 року, виданим приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Воєвода -Брегей М. П., по реєстру № 345 та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 98136082, від 22.09.2017 року . Стверджується, що відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані та не проживають у вказаному житлі. Місце проживання відповідачів не відоме, тому звернутись до них особисто з вимогою про зняття з реєстраційного обліку за адресою належної квартири не може. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі створює перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю, а тому змушений звернутися до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та просить задовольнити позов повністю. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 47 ). Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с. 30,31 ), направленими за адресою реєстрації особи та повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, та через сайт Судової влади ( а.с. 42). Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 22.09.2017 року та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 7-10) . Разом із позивачем за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які зареєстровані, але не проживають, що підтверджується довідкою та відповідними актами (а. с. 11,16,17). Відповідно до ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.405 ЦК України, а саме ч. 2 член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. 17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст. 8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому економ порядку. Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини, дата підписання 10.12.1948 р., дата набрання чинності 10.12.1948 р. Прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань. При винесенні рішення, суд керується ст.13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки реєстрація відповідачів у вказаній квартирі створює позивачу перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю , відповідачі без поважних причин понад один рік не проживають у вказаній квартирі, що підтверджується довідкою № 01/7/172 від 03.07.2007 року (а. с. 18) та актами від 07.12.2017 року та 06.06.2018 року (а. с. 16-17) . Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача 704,80грн. сплаченого судового збору по 352, 40 грн. з кожного.

Outcome: approved