Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11709,04 грн. за кредитним договором №б/н від 28.03.2016 року. В обґрунтування вимог покликається на те, що 28.03.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого позивачем було надано останній кредит у розмірі 500,00 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язувалась погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, на умовах, визначених даним договором. Проте, [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустила заборгованість перед банком, яка станом на 18.08.2019 р. становить 11709,04\~грн та складається з 0,00 грн.- заборгованості за тілом кредиту, 687,58 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, 7650,26 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 2337,44 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина), 533,76 грн.(процентна складова). Тому\~ позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В долученому до позовної заяви клопотанні просив справу розглядати без його участі; позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом фактично встановлено, що 28.03.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого позивачем було надано останній кредит у розмірі 500,00 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 500 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим допустила заборгованість перед позивачем, що станом на 18.08.2019 р. становить 11709,04\~грн та складається з 0,00 грн.- заборгованості за тілом кредиту, 687,58 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, 7650,26 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 2337,44 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина), 533,76 грн.(процентна складова). Даний факт стверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором в матеріалах справи. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов кредитного договору відповідачем, були порушені права Банку, як кредитодавця. Суд вважає,\~що вимоги\~позивача про\~стягнення 687,58\~грн заборгованості\~за простроченим\~тілом кредиту грунтуються на вимогах закону, а отже за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання в сумі 7650,26 грн. та заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у сумі 2337,44 грн., суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки з наданого банком розрахунку заборгованості неможливо встановити правильність розрахунку та законність нарахування пені у такому розмірі. З розрахунку не зрозуміло за який період часу нарахована ця пеня, чи перевищує період нарахування пені спеціальну позовну давність. Крім того, розмір пені у загальному 99887,7 грн. є значним, заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за нарахованими відсотками у відповідача немає, що відповідно до ст.18 ЗУ «Про захист право споживачів» може вважатися несправедливим, таким, що суперечить принципам розумності, добросовісності, закріпленим у ст.3 ЦК України. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ про повідомлення споживача про умови нарахування пені та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким, чином, вимога банку про стягнення пені в загальній сумі 99887,7 грн. є необґрунтованою, законність цієї вимоги позивачем не доведена. Щодо вимог про стягнення 500,00грн. штрафу (фіксована частина), 533,76 грн. штрафу (процентна складова), то вони також не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Договором передбачено сплату пені в разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків, а також сплату штрафу за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом більш ніж на 30 днів у розмірі 500грн. і 5% від суми позову. Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Крім того, ст.549 ЦК України чітко визначено порядок обчислення штрафу і пені: у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання відповідно. До грошових зобов`язань, яким є зобов`язання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу. Отже, суд вважає, що у стягненні пені і штрафів слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: partial