Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду, посилаючись на те, що він з відповідачкою з 1977 року перебував у шлюбі. За час шлюбу ними в 1995 році було придбано квартиру [ADDRESS]. З лютого 2014 року після припинення шлюбних стосунків та розірвання шлюбу, він виїхав з вказаної квартири, але там залишились його речі. Відповідачка на даний час не дає йому можливості заходити в квартиру, частка у власності на яку він має право. Він не може забрати звідти свої речі та неодноразово вимушений був звертатись до правоохоронних органів з даного приводу. Вважає, що такими діями відповідача порушує його права як співвласника квартири. Тому вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом Крім того, просив стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 20000 грн. для відшкодування його душевних і моральних страждань внаслідок неможливості користуватись квартирою В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив винести рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні ним вказаною квартирою. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували в повній мірі, вважали позов безпідставним та надуманим, оскільки відповідачка ніколи не чинила перешкод позивачу в користуванні квартирою. Крім того, речей його в квартирі не має, оскільки він їх вивіз після розірвання шлюбу. Ключі вона у відповідача не забирала, замків не змінювала. Вимоги про стягнення моральної шкоди вважала також безпідставними. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів цивільної справи вбачається, що співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.1997 року являються сторони по справі, а також їх діти [PERSON] та [PERSON]. Тобто позивач являється власником ? частини вказаної квартири. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням суду від 03.11.2014 року. З того часу позивач у спірній квартирі постійно не проживає. Однак з його пояснень в судовому засіданні встановлено, що він має у спірній квартирі особисті речі. Із висновків Начальника Дарницького РУ ГУ МВС України в м.Києві від 03.03.2015 року та 09.12.2014 року встановлено, що позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідачки, які виражають в недопущенні позивача до спірного приміщення, що унеможливлю його користування вказаним житлом. За правилом ч.3 ст. 319 ЦК усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є частковою власністю. Відповідно де ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутності згоди порядок володіння та користування майном визначається судом. Згідно ст. 155 ЖК України власника квартири (будинку) не може бути позбавлено права користування жилим приміщенням крім випадків, передбачених законом. У відповідності до ст. 383 ЦК України власник квартири (будинку) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім′ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Оскільки позивач є співвласником квартири, а саме 1/4 частини, в квартирі в даний час не проживає, то позов в частині усунення йому перешкод в користуванні квартирою підлягає задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача 20000 грн. моральної шкоди на користь позивача, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивач в судовому засіданні не надав суду достатніх обґрунтувань своїх моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідачки. На підставі ст.88 ЦПК України, суд також вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial