Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування посвідченого Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою від 25.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-3457. Даний договір дарування на квартиру [ADDRESS] був зареєстрований в КП «БТІ» міста Бахмут Донецької області 09.07.2008 року. Відповідачка виїхала в невідомому йому напрямку після початку бойових дій і запровадження АТО і забрала усі документи на житло, що перешкоджає йому розпорядитися належним йому майном, а також встановити факт приналежності йому цього майна, так як маються розбіжності в право установчих документах: замість « [PERSON] » було не вірно зазначено « [PERSON] ». 20.03.2020 року він письмово звернувся до Першої Бахмутської державної нотаріальної контори з проханням надати дублікат договору дарування на квартиру [ADDRESS] посвідченого Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою від 25.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-3457.Згідно відповіді Першої Бахмутської державної нотаріальної контори від 27.03.2020 року за вихідним №207/01-16 йому було відмовлено у видачі дублікату договору дарування на квартиру [ADDRESS] посвідченого Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою від 25.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-3451 у зв`язку з розбіжностями у право установчих документах, а також тому, що для отримання дублікати необхідно з`явитися йому і відповідачу, тому він змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 28.04.2020 року суддею Артемівського міськрайонного суду Донецької області було відкрито провадження у даній цивільній справі та судовий розгляд постановлено проводити за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, установлено строк для подання до суду заяв по суті справи і доказів. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява, згідно якої просила судове засідання провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до частини 11ст. 128 ЦПК України, від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає надані сторонами докази достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, позов розглянути на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування посвідченого Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою від 25.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-3451. Згідно довідки КП «БТІ» міста Бахмут Донецької області, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить по Ѕ частки квартири [PERSON] та [PERSON] . Згідно посвідки на постійне проживання [PERSON] , останній народився [INFO] , вказана довідка видана безстроково. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст.ст. 328, 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статею 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішенні даного спору суд повинен врахувати, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ. Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. У цьому випадку це по 1/2 частині квартири, оскільки учасників спільної сумісної власності два. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними та законними вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на вищезазначене майно. Відповідно до ст.ст.328, 392, 1235, 1241, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 280-282 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved