Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду мотивуюти тим, що в 1998 році був прийнятий у члени радгоспу Маріампольський Петрівського району Кіровоградської області і не вибував з його членів. В результаті реорганізації СВК Агрофірма Маріампольська є правонаступником радгоспу Маріампольський. Державний акт на право колективної влосності на землю господарство отримало 30.12.1999 року і позивач вважає, що має право на одержання земельної частки (паю) з земель колективної власності цього господарства, в зв'язку з тим, що на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю був його членом, але з невідомих причин не був включений до списку громадян членів зазначеного підприємства для отримання права на земельну частку(пай), тому позивач змушений звернутися з позовом до суду про визнання права власності на земельну частку(пай). Представник позивача в судовому засіданні, позов підтримав, посилаючись на доводи викладенні в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні, з позовом не погодився та просив суд відмовити в задоволенні позову мотивуючи це тим, що позивачем пропущений строк позовної давності, а причини пропуску цього строку не є поважними. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши документи справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач в період з 1994 року по 29.09.1996 рік працював в СВК Агрофірма Маріампольська , після чого був звільнений з роботи за власним бажання, а з 30.09.1997 року позивач знову прийнятий на роботу в СВК Агрофірма Маріампольська, де працював до 07.05.1998 року, що підтверджується копією трудової книжки БТ-ІІ №3154848. В результаті реорганізації СВК Агрофірма Маріампольська є правонаступником радгоспу Маріампольський, що підтверджується копією довідки №6 про стан юридичної особи, виданої державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб підприємців реєстраційної служби Петрівського районного управлінння юстиції 02.12.2014 року. Позивач вважає, що має право на одержання земельної частки (паю) з земель колективної власності цього господарства, в зв'язку з тим, що на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю був його членом, але з невідомих причин не був включений до списку громадян членів зазначеного підприємства для отримання права на земельну частку(пай). Як вбачається з архівної довідки №01-75/28 від 04.03.2015 року виданої архівним відділом Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, у документах архівного фонду агрофірма Маріампольська Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, у протоколі №1 звітних зборів уповноважених членів агрофірми Маріампольська від 12 лютого 1998 року є відомості щодо затвердження заяви про прийом до агрофірми [PERSON] А згідно довідки №01-75/29 від 04.03.2015 року виданої архівним відділом Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, у документах архівного фонду агрофірма Маріампольська Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, у протоколах загальних зборів уповноважених членів та протоколах засідань правління агрофірми за 1996 - 1999 роках відомостей про виключення [PERSON] із членів агрофірми Маріампольська за період з 01.01.1996 року по 31.12.1999 року, не має. Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. На предявлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Оскільки право на позов у позивача виникло ще в 1999 році, то трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК Української PCP закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР). Позивач [PERSON] звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки список, який є додатком до Державного акту на право колективної власності складений у 1999 році, а до суду останній звернувся лише у березні 2015 року і будь-яких належних доказів чинення перешкод подачі позову до суду з 1999 року по березень 2015 року позивач не надав. Згідно статуту Агрофірми «Маріампольська» прийнятого зборами уповноважених членів трудового колективу 27 лютого 1996 року юридична особа є правонаступником радгоспу «Мариампольський» на базі якого вона утворена п. 2,3 та вважається створеною і набуває прав з дня її державної реєстрації в Петрівському райвиконкомі. Членство в агрофірмі припиняється у звязку з виключенням за рішенням зборів, рішення суду і зберігається за умов передбачених пунктом 14.4. Державний акт на право колективної влосності на землю СВК Агрофірма Маріампольська отримав 30.12.1999 року, що підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю серії КР №0000016. Статутом сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма Маріампольська», визначено про правонаступництво колективного господарства Агрофірми «Маріампольська» та створення для спільного виробництва продукції сільського господарства з обовязковою трудовою участю його членів у діяльності кооперативу на засадах підприємства з метою отримання доходу, який здійснює свою діяльність у відповідності з чинним законодавством та Статутом. Середній розмір земельної частки паю в колишній Агрофірмі «Маріампольська», розташованій на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області складає 7,07 га в умовних кадастрових гектарах, середня вартість земельної частки (паю) по зазначеному господарству станом на час реєстрації та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) становить 59 170 гривень, що підтверджується інформацією наданою відділом Держземагенства у Петрівському районі Кіровоградської області. Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, встановлений Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року, пункт 2 якого вказано, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Станом на 09 вересня 2014 року на території Луганської сільської ради знаходиться 14 не витребуваних земельних ділянок (паїв), загальна площа яких 108,98 га, які залишилися в СВК «Агрофірма Маріампольська» після розпаювання земель колишньої Агрофірми «Маріампольська». Позивач вважає, що безпідставно був позбавлений права на земельну частку (пай) із земель колективної власності Агрофірми «Маріампольська», так як на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю був його членом, але з невідомих причин не був включений до списку громадян членів зазначеного підприємства для отримання права на земельну частку(пай). В заяві про поважність причини пропуску строку для звернення до суду, позивач вказує, що він на час розпаювання Агрофірми «Маріампольська» не працював у господарстві і не знав про це, а дізнався тільки після ухвалення Петрівським районним судом Кіровоградської області в 2014 - 2015 роках кількох судових рішень про визнання права на земельну частку (пай) за особами, які набули такого права за аналогічних обставин. Але як вбачається з копії паспорта позивача, з 13 вересня 1999 року він був прописаний та проживав в [INFO], а знявся з реєстраційного обліку 29.08.2003 року та був зареєстрований в [INFO] 17.02.2004 року. Тобто позивач на момент одержання СВК Агрофірма Маріампольська державного акту на право колективної влосності на землю, проживав на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області і не міг не знати про розпаювання Агрофірми «Маріампольська». Тому суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для звернення до суду з даним позовом не є поважними і жодних підстав для поновлення цього строку не має. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст.61ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можутьгрунтуватися на припущеннях. У відповідності до\~ст.58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1\~ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вказані правовідносини регулюються ст.71 ЦК УРСР, ст.80 ЦК України

Outcome: dismissed