Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 27 квітня 2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З літа 2014 року сторони разом не живуть, фактично сімейні стосунки припинені, у звязку із відсутністю взаєморозуміння, з вказаного часу сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про місце проживання дитини. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог, позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити, в письмових запереченнях поданих суду раніше зауважила, що шлюбні стосунки між сторонами припинено з 16 березня 2017 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 квітня 2001 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 156, свідоцтво про одруження серії І-ЕД № 079663, видане 27.04.2001 року (а.с. 7). Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Сімейні стосунки між сторонами припинені тривалий час, на протязі якого сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про місце проживання дитини та поділ майна не виникає, оскільки сторонами ніяких пояснень чи заперечень з цього приводу суду не надавалося. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на\~теперішній час\~шлюб вказаний\~існує формально,\~оскільки позивач\~та відповідач\~не пов'язані\~спільним побутом\~та проживанням\~тривалий час,\~подальше збереження\~шлюбу суперечило\~б інтересам\~сторін та\~дитини,і є неможливим,\~а сім'я\~сторін розпалася\~остаточно,в звязку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду в розмірі 551,20 грн. На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved