Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просить визнати квартиру за адресою: м. Житомир, пр.-т [PERSON], 1-В, кв. 15, спільною власністю подружжя та визнати за [PERSON] Анатолієвною право власності на ? квартири. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що спірне майно було придбане подружжям під час спільного проживання, а отже підлягає розподілу. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач та його представники проти задоволення позову заперечили, мотивуючи тим, що для купівлі спірної квартири подружжя взяло кредит у ТОВ БМ Банк в сумі 33000 доларів США, решту вартості квартири відповідач придбав за кошти в сумі 8584 доларів США, які належали йому особисто, зокрема як безповоротна фінансова допомога від батька [PERSON], про що останнім написана розписка. А тому зазначає, що позивачу не може належати рівна частина квартири. Представник третьої особи у вирішені спору поклалася на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку. 30 липня 2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб. (а.с. 4) Під час шлюбу з метою придбання житлового приміщення для спільного проживання, тобто для його використання в інтересах сім'ї, 01.02.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі - продажу квартири за адресою: м. Житомир, пр.-т [PERSON], 1-В, кв. 15, вартістю 210 000 грн., що еквівалентно на момент купівлі 41584 доларів США. (а.с. 5,10) На купівлю вказаної квартири 01.02.2008 р. відповідачем було отримано кредит в ТОВ БМ Банк в сумі 33000 доларів США з відсотковою ставкою 12,0%, строком до 31.01.2023р. З метою забезпечення виконання взятого зобов'язання між банком та відповідачем укладено іпотечний договір, за яким останній передав в іпотеку належне йому на праві приватної власності вищевказане житло. При укладенні договорів між банком та [PERSON] [PERSON] як дружина позичальника погодила їх та виступила поручителем за отриманим кредитом. (а.с. 6) 01.07. 2013 р. шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 82) В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на положення Сімейного кодексу України, якими розподіляється спільне майно у разі виникнення спору. Згідно ст. 61, ч. 3 ст. 65, ч. 1 ст. 70, ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 7 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, серед іншого, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом відхиляються доводи відповідача про те, що частка позивача у квартирі є меншою ніж 1/2, оскільки при придбанні спірного майна використовувались особисті кошти [PERSON] в сумі 8584 доларів США, зокрема як безповоротна фінансова допомога від батька [PERSON], про що останнім написана розписка 29.01.2008 р. (а.с. 63) Розписка від 29.01.2008 р. не може бути беззаперечним доказом щодо внесення саме цих грошових коштів відповідачем при оплаті договору купівлі-продажу спірної квартири від 01.02.2008 р. Крім того, суд критично оцінює оформлення вказаних правовідносин між батьком та сином розпискою, датованою 2008 роком. До того ж, суду не надано доказів щодо можливості батьком [PERSON] надати сину фінансову допомогу в такій сумі. Договір купівлі-продажу квартири укладений відповідачем в інтересах сім'ї, а тому спірне майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки при поділі якого є рівними, оскільки інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором. (ч. 3 ст. 61, ч. 1 ст. 70 СК України) За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved